Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

20.08.2025 року позивачі звернулися до суду з позовними вимогами, якими просять: визначити, що частка [PERSON] , померлого [INFO] , та частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становлять по 1/2 частці кожному; визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожному, право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивують тим, що помер [PERSON] після смерті якого відкрилась спадщина на частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , позивачі після його смерті прийняли спадщину, листом приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. № 266/02-14 від 15.05.2025, повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , спадкова справа N?l76/2024 рік, на частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, котрий розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв?язку з тим, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав N?415785136 від 28 лютого 2025 року, не визначена частка спадкодавця. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та наполягають на їх задоволенні, не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів № 131,п.8 від 22.03.1990 року, [PERSON] та [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, котрий розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, встановлено, що частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, котрий розташований за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становлять по 1/2 частки кожному. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.12.2010 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 82597390 від 19.09.2025 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] являються: - дружина, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 04.02.1989 року відділом РАЦС м. Ізмаїл; - син, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.02.1989 року відділом РАЦС м. Ізмаїл; - донька, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 23.04.2025 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); - син, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02.10.1995 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області. Судом встановлено, що позивачі проживали разом зі спадкодавцем, що підтверджується розділом ІІІ будинкової книги, таким чином відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину. Крім того, [PERSON] на момент смерті спадкодавця був неповнолітнім, а тому відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Листом приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. № 266/02-14 від 15.05.2025, повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , спадкова справа N?l76/2024 рік, на частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, котрий розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв?язку з тим, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав N?415785136 від 28 лютого 2025 року, не визначена частка спадкодавця. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved