Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

представник Паладич А.О. звернулася до суду в інтересах позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (далі ТОВ «СВЕА ФІНАНС», позивач) із позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просила стягнути з останньої на користь Товариства заборгованість: за договором позики № 7392513 від 14.02.2023 в розмірі 40 000 грн та за кредитним договором №37418-02/2023 від 23.02.2023 в розмірі 42 510 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за вказаними договорами позивачем набуто право вимоги до [PERSON] , відповідно до укладених з попередніми кредиторами Договорів факторингу. Однак, відповідач в порушення умов даних договорів свої боргові зобов`язання не виконав. У зв`язку з цим, у позивача, як нового кредитора, виникло право на стягнення вказаних вище сум заборгованості в судовому порядку. Ухвалою судді від 12.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 15.09.2025\~від представник\~авідповідача адвоката\~Кірюшина А.А. надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на недоведеність укладення кредитних договорів між відповідачем та первісними кредиторами, оскільки відсутні підписи кредитодавця на договорах, а також відсутні належні та допустимі докази перерахування коштів відповідачу та докази ідентифікації відповідач, що позивач має право звертатися до суду з даними вимогами немає. Позивачем суду не надані оригінали первинних бухгалтерських документів про надання коштів відповідачу. Позивач в особі представника про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у позові просив розглянути справу без участі представника, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно положень ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що 14.02.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики №7392513, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов Договору позики Товариство надає Клієнту позику в розмірі 10 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надіється на 30 днів. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 2,5% на добу. Невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладання договору позики за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства - https://mycredit.ua/ru/documents-license//. Відповідно до Кредитного договору, Підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансовою кредиту Товариства. 28.08.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено Договір факторингу № 01.02-47/23, у відповідності до умов ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників Договору факторингу № 01.02-47/23 від 28.08.2023, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40 0000 грн, в тому числі: 10\~000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 30 000 грн - заборгованість по відсоткам (а.с.35). Розмір заборгованості також підтверджується випискою по рахунку відповідача за період з 14.02.2023 по 28.08.2023 (а.с26-28). 23.02.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем було укладено кредитний договір №37418-02/2023, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Згідно якого, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит строком на 25 днів, тобто до 19.03.2023 в розмірі 10 900,00 грн на умовах строковості, платності (далі кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. Згідно п.1.5 Договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства https://www.bananacredit.com.ua. Згідно розрахунку станом на 18.03.2025 заборгованість відповідача за вищевказаним кредитним договором становить 42510 грн, з яких: 10900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 31610 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.46-52). 03.07.2023 укладено Договір факторингу № 3072023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» приймає належні ТОВ «ФК «ФК «ІНВЕСТРУМ» Права Вимоги до Боржників, вказаних у переліку боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42510 грн, з яких: 10900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 31610 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.57). 29.11.2023 між ТОВ «СТАР\~ФАЙНЕНС ГРУП»\~і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено Договір Факторингу №01.02- 79/23. Відповідно до якого ТОВ «СТАР\~ФАЙНЕНС ГРУП»відступило свої права вимоги, а позивач набув право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників, визначеними в Реєстрі боржників. Факт виконання договору та його оплати підтверджується відповідними актами та платіжною інструкцією (а.с. 58-68). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 29.11.2023 ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №37418-02/2023 від 23.02.2023 в розмірі\~42510\~грн,\~з яких:\~10900,00\~грн -\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~31610\~грн -\~сума заборгованості\~за відсотками(а.с.71). Таким чином, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Судом встановлено, що між сторонами по справі існує спір щодо виконання договірних зобовязань сторонами за договорами кредиту, у яких відбулась заміна кредитора шляхом відступлення первісним кредитором новому кредитору право вимоги до боржника у розмірі невиконаного позичальником зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування коштами. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст.526,615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст.599\~ЦК\~України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11\~ЗУ\~«Про\~електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі субєкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися субєктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом звязку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вбачається із матеріалів справи, 14.02.2023 [PERSON] в електронній формі уклала договір з ТОВ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»\~шляхом підписання аналоговим підписом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора TK6x1T35tG, а 23.02.2023 [PERSON] в електронній формі уклала договір з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» шляхом підписання аналоговим підписом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора W9698. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Тобто, відповідач [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладення договорів позики шляхом заповнення анкети-заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якого, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн та 10\~900 грн на банківську картку, зазначену відповідачем. Отже, судом встановлено, що відповідач підписала кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»). Крім того, у п.8 спірного договору зазначені персональні дані [PERSON] (адреса місця фактичного проживання та місця реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорта, засоби зв`язку), які могли бути повідомлені лише особисто позичальником при укладенні кредитного договору. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано. Аналізуючи в сукупності докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що факт підписання кредитних договорів № 7392513 від 14.02.2023 та №37418-02/2023 від 23.02.2023 в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора (TK6x1T35tG, W9698) [PERSON] є доведеним, натомість відповідачем будь-яких доказів на спростування останнього до суду подано не було. В матеріалах справи наявні достатні та достовірні докази на спростування заперечень відповідача щодо отримання нею кредитних коштів за вказаними договорами. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем, що є підставою для стягнення з відповідача користь позивача заборгованості по тілу позики в розмірі 10\~000 грн та 10900 грн. Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного кредитного договору відсутні. Щодо позовних вимог про стягнення із [PERSON] заборгованості за процентами, суд виходить з такого. Згідно ч.1 ст.1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1049 Кодексу позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Аналіз наведених положень Кодексу в їх сукупності дає суду підстави для висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача отриманого і не сплаченого тіла позики (кредиту) і відсотків, проте нарахованих виключно за період користування грошовими коштами, встановлений у договорі, а саме: за договором № 7392513 від 14.02.2023 (10 000 х 2,5% х 30) = 7500 грн; за договором №37418-02/2023 від 23.02.2023 (10900х2,5%х25)= 6812,50 грн. Отже позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 7392513 від 14.02.2023 за основним боргом 10 000 гривень, заборгованість за відсотками\~7500 гривень, всього 17500 грн; за кредитним договором №37418-02/2023 від 23.02.2023 за основним боргом 10900 гривень, заборгованість за відсотками\~6812,50 гривень, а всього 17\~712,50 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаними договорами у розмірі 35\~212,50 грн (17500+17\~712,50). Частинами 1,6,7 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 42,68 % (35\~212,50: 82510х100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 1033,88 грн (2422,40 х 42,68 %).

Outcome: partial