Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Представник позивача через систему "Електронний суд" 10.10.2025 звернувся до суду з позовом в якому просила стягнути із відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі Товариство, ТОВ «ФК «ЄАПБ») заборгованість за договором позики №4289157 (далі Кредитний договір) у розмірі 17500 грн, а також понесені позивачем судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено електронний договір позики №4289157, який підписано електронним підписом. 14.06.2021 між «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема до відповідача у сумі 17500 грн, з яких: 5000 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12500 грн сума заборгованості за відсотками, яку представник позивача просить стягнути у примусовому порядку. Ухвалою від 16.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін. Правом подати відзив на позов або будь-які заперечення щодо змісту і вимог позовної заяви відповідач не скористався. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом за місцем реєстрації та місцем проживання, так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 19.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №4289157, відповідно до умов якого: сума позики - 5000 грн; строк позики - 25 днів - з 19.07.2023 до 13.08.2023. Базова процентна ставка за перший день користування - 24,76%. Базова процентна ставка з другого дня користування позикою 2,5% в день. Кредит надається шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. \~ \~ \~ \~Із Договору слідує, що він був підписаний одноразовим ідентифікатором - iVa7FDL2xH. \~ \~ \~ \~З наданого\~позивачем розрахунку заборгованості за Договором слідує, що станом на 03.07.2025 сума заборгованості складає 17500 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 12500 грн сума заборгованості за відсотками. \~ \~ \~ \~14.06.2021 між ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»та ТОВ «ФК\~«ЄАПБ»укладено договір факторингу №14/06/21, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ»передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~(ціна\~продажу)за плату, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги,строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання якої належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». \~ \~ \~ \~Відповідно до витягу з реєстру боржників №19 від 27.02.2024 позивач набув права вимоги до відповідача [PERSON] за договором №4289157 від 19.07.2023 в сумі 17500 грн., яка складається із: 5000 грн тіло кредиту; 12500 грн відсотки. \~ \~ \~ \~Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України). Відступлення права вимоги відбувається на підставі правочину, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу. Останнім є операція з переуступки першим кредитором прав вимоги боргу третьої особи другому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу першому кредиторові. За змістом ст.ст.1077, 1078 ЦК України фактор вправі передати в розпорядження клієнта лише право дійсної грошової вимоги. При цьому відповідно до ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються. Принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не звільняє сторону спору, у першу чергу позивача, від обов`язку доведення перед судом тих обставин, на які вона посилається у підтвердження своїх вимог або заперечень (ст.81 ЦПК України). Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У підтвердження заявлених вимог позивач не подав суду будь-яких документів про перерахування коштів на користь відповідача за укладеним Договором від 19.07.2023, як і не надав доказів про рух коштів на рахунку відповідача, що унеможливлює перевірити наявність чи відсутність загальної заборгованості по основному боргу. Надані позивачем документи, які містять інформацію про розмір заборгованості [PERSON] не є належними доказами фактичного отримання грошей відповідачем або здійснення розрахункових операцій в його інтересах. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст.12 ЦПК України), який забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним ніж протилежний. Згідно ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Суд зауважує, що тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом покладається на позивача. Виписка по рахункам, касовий документ, заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів (постанови Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №752/9423/15-ц, від 16.09.2020 у справі №200/5647/18). Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема не було надано до суду жодного первинного документу або іншого документу, в тому числі платіжної інструкції, довідки про перерахування коштів за допомогою електронних платіжних систем, чи іншого документу, який би підтвердив факт перерахування відповідачу грошових коштів в розмірі, передбаченому договором позики, а він, відповідно, ці кошти отримав, є підставою для висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, адже зазначені позивачем обставини ґрунтуються на припущеннях і клопотання про витребування судом відповідних доказів в банківських установах представник позивача не заявив, хоча не був позбавлений такого права. Оскільки позивачем не доведено факт виникнення заборгованості за Договором позики та її розмір, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed