Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

У поданій в системі «Електронний суд» заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором №4598006 від 26 квітня 2024 року в розмірі 144000 грн. 15 коп. та судові витрати в справі, обґрунтовуючи невиконанням відповідачем договірних зобов`язань. Відзив на позов відповідач не подавав. Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі. При таких\~умовах суд\~вважає за\~можливе винести\~заочне рішення\~в справі на підставі наявних доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Установлено, що 26 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №4598006 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний\~електронним підписом\~позичальника шляхом\~використання одноразового\~ідентифікатора відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» з урахуванням передбачених Законом України «Про електронну комерція» особливостей, за яким останній отримав кредит в сумі 22500 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 1,5% в день в межах всього строку кредитування. Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , що підтверджується наданою АТ «Укрсиббанк» за ухвалою суду інформацією про належність картки відповідачу та зарахування 26.04.2024 на вказану картку коштів в сумі 22500 грн. Відповідно до укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові\~операції» договору факторингу №25/11/2024 від 25 листопада 2024 року, ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Українські фінансові\~операції» за плату належні йому права вимоги, зокрема, за кредитним договором №4598006\~від 26\~квітня 2024\~року, що підтверджується витягом до реєстру боржників до договору факторингу та свідчить про заміну кредитора у спірних правовідносинах. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені кредитним договором обов`язкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачував, чим порушив умови договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що заборгованість за кредитом складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 22500 грн., нарахованих первісним кредитором процентів за період з 26.04.2024 по 25.11.2024 в сумі 72225,15 грн. та відсотків в сумі 49275 грн., нарахованих позивачем в межах строку кредитування, а всього в розмірі 144000,15 грн., що відповідає визначеній в п.1.6 договору орієнтовній загальній вартості кредиту. Щодо вимог позивача про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення слід зазначити таке. Згідно ч.10 ст.265\~ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Відповідно до ч.11 ст.265\~ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому\~розділом VII цього Кодексу. З аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Крім того, наведена вище стаття є нормою процесуального права, не містить імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування відсотків або пені до моменту виконання судового рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року в справі №910/14524/22 зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238ГПК України (частин десятої, одинадцятої\~статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Відповідно до п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України вбачається, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 24\~лютого 2022\~року Указом\~Президента України\~від 24\~лютого 2022\~року №64/2022\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні»\~в Україні\~введено воєнний\~стан,\~який неодноразово\~продовжувався та\~наданий час\~не припинений\~ і доцільності застосування наведених норм позивачем не обґрунтовано, тому суд не вбачає підстав для задоволення цих вимог позивача. З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник надав копію договору, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги та детальний опис виконаних робіт, загальний розмір яких складає 10000 грн. Оцінюючи зміст обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, неминучості витрат, значенню справи, суд вважає, що гонорар є завищеним, оскільки має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат. А тому, суд вважає співмірним стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., які відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, та понесені ним судові витрати в сумі 2422 грн. 40 коп. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: approved