Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся\~до суду\~з вказаним\~позовом,\~у якому\~просить винести\~рішення про\~стягнення з\~відповідача боргу за договором позики. Позов обґрунтовує тим, що в 02 серпня 2023 року до Позивача звернувся Відповідач [PERSON] , з проханням позичити йому 4000,00 (чотири тисячі) доларів США, що на момент передачі коштів було еквівалентно 146 274,40 (сто сорок шість тисяч двісті сімдесят чотири гривні 40 копійок). Офіційний курс гривні щодо іноземної валюти (долара США) станом на 02 серпня 2023 року, встановлений Національним Банком України, становив 36,5686 грн. за 1 долар США. Враховуючи те, що Позивач добре знав Відповідача, і на той момент в нього була така сума, Позивач погодився надати йому в позику 4000,00 (чотири тисячі) доларів США за умови повернення позичених коштів до 30.09.2023 року разом із процентами, що в сумі мало становити 5000,00 (п`ять тисяч) доларів США. Саме на цих умовах Відповідач погодився отримати в позику 4000,00 (чотири тисячі) доларів США, і тому ним була власноруч написана розписка в присутності свідка [PERSON] . Кошти фактично передавалися також в присутності свідка [PERSON] 10 серпня 2023 року до Позивача знов звернувся Відповідач, з проханням позичити йому додатково 1900,00 (одна тисяча дев`ятсот) доларів США, що на момент передачі коштів було еквівалентно 68 480,34 (шістдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят гривень 34 копійки). Офіційний курс гривні щодо іноземної валюти (долара США) 10 серпня 2023 року, встановлений Національним Банком України, становив 36,5686 грн. за 1 долар США. Відповідач зобов`язався повернути отриману в позику суму разом із процентами, що в загальному мало становити суму в розмірі 2400,00 (дві тисячі чотириста) доларів США. Про факт отримання коштів в сумі 1900,00 (одна тисяча дев`ятсот) доларів США та зобов`язання повернути суму в розмірі 2400,00 (дві тисячі чотириста) доларів США, Відповідач власноруч написав також Розписку (в продовження основної Розписки) в присутності свідка [PERSON] . Кошти фактично передавалися також в присутності свідка [PERSON] . За домовленістю між Позивачем та Відповідачем, сума позики в загальному розмірі 7 400,00 (сім тисяч чотириста) доларів США мала бути повернена Позивачу 30 вересня 2023 року. Окрім того, в процесі спілкування із Відповідачем, між сторонами було усно домовлено про повернення Позивачу додатково 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) доларів США в якості процентів за користування коштами. Така узгодженість підтверджується скріншотом переписки між Позивачем та Відповідачем. Офіційний курс гривні щодо іноземної валюти (долара США) станом на 01 жовтня 2023 року (на дату повернення коштів), встановлений Національним Банком України, був встановлений на рівні 36,5686 грн. за 1 долар США. Тобто, на момент передачі коштів в позику Відповідачу, в останнього виник борг в розмірі 8900,00 (вісім тисяч дев`ятсот) доларів США, що на момент передачі коштів було еквівалентно 325 460,54 грн. (триста двадцять п`ять тисяч чотириста шістдесят гривень 54 копійки). На неодноразові звернення Позивача до Відповідача з проханням повернути позичені кошти після спливу терміну на повернення, Відповідач не реагував. Враховуючи викладене позивач просить суд позов про стягнення боргу за договором позики задовольнити в повному обсязі. Аргументи учасників справи. Відповідач відзив на позов суду не подав. У судовому засіданні (27.05.2025 року) позивач та його представник позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Потім надалі представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій вимоги позову підтримала, справу просила розглянути у їх відсутність, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи на пізнішу дату суду не надав. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні 27.05.2025 року (в режимі відеоконференції) підтвердили обставини, які викладені позивачем в позовній заяві. Акцентували увагу на тому, що грошові кошти надавалися з метою отримати проценти за користування, про які було зазначено в розписці особисто відповідачем по справі. Суд приходить до висновку про можливість розглянути справи без участі відповідача на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено, що 02.08.2023 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики. Відповідно до договору відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] 4000 доларів США. Про отримання коштів [PERSON] свідчить договір позики власноручно ним написаний. Відповідно до договору позики [PERSON] зобов`язався повернути 5000 доларів США суму до 30.09.2023 року. 10.08.2023 року [PERSON] отримав від позивача [PERSON] ще 1900 доларів США. Про отримання коштів [PERSON] свідчить договір позики власноручно ним написаний. Відповідно до договору позики [PERSON] зобов`язався повернути 2400 доларів США суму до 30.09.2023 року. (а.с. 123). Тобто договором також була обговорена сума процентів за користування отриманими грошовими коштами. По закінченню строку, визначеного у договорі 30.09.2023 відповідач грошові кошти в сумі 5000 доларів США та 2400 доларів США відповідно позивачу не повернув. Вказані обставини підтверджуються: відомостями з позовної заяви, договором позики від 02.08.2023 року та 10.08.2023 року. Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права. В силу ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до ст. 3 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термiн). Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термiн). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Судом встановлено, що між сторонами виникли відносини позики. На підтвердження укладення 02.08.2023 року та 10.08.2023 року договору позики відповідач [PERSON] власноручно склав письмовий договір про те, що отримав у борг у позивача [PERSON] 5900 дол. США, та зобов`язався повернути їх до 30.09.2023 року з процентами на загальну суму 7400 дол. США. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08.10.2020 року у справі № 194/1126/18 вказав, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, наданий позивачем доказ оригінал письмового договору позики, суд визнає належним та допустимим, достовірним і достатнім, оскільки цей доказ містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, він логічно пов`язаний з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення боргу за договором позики. Згідно положень ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом з цим, в договорі позики від 02.08.2023 року та від 10.08.2023 року сума повернення боргу між сторонами зазначена з відсотками, а саме, 1500 доларів США, що відповідає вимогам Закону. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідач не виконав свої зобов`язання перед позивачем за договором позики, в зобов`язанні між сторонами визначений грошовий еквівалент в іноземній валюті, а тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за позикою та процентами на загальну суму 7400 доларів США, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. При цьому\~позивач помилково\~просить стягнути\~з відповідача\~3000\~доларів США,\~оскільки в\~сумі 7400\~доларів США\~прохальної частини\~вже входять\~1500\~доларів США\~процентів,\~проте,\~окремою позовною\~вимогою позивач\~просить ще\~стягнути 1500\~доларів США процентів, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір в сумі 3254 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved