Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~АТ АБ «Радабанк» 08 жовтня 2024 року звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет застави і стягнення судових витрат, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Позивач в своєму позові посилається на те, що 24 березня 2023 року між АТ «Акціонерний банк «Радабанк» та ТОВ «Рубікон-моноліт» укладено кредитний договір № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року. Відповідно до умов пункту 1.1. кредитного договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді відновлюваної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 7 000 000 гривень зі зменшенням ліміту кредитування згідно п. 1.2 кредитного договору, зі сплатою процентів у розмірі 30 % річних в порядку, визначеному даним договором. Позичальник зобов`язується повернути кошти, одержані в рахунок кредиту, сплатити проценти і комісії за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Пункт 1.2 Кредитного договору встановлює кінцевий термін погашення повної суми кредиту 31 січня 2024 року та графік погашення кредиту починаючи з 31 серпня 2023 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ АБ «Радабанк» та [PERSON] укладено договір застави № 2023/ЮКР/0- РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Дубовенко В.О., зареєстровано в реєстрі за № 80. Предметом застави за цим договором застави є належне заставодавцю майно, а саме: автотранспортний засіб JAGUAR E-PACE, тип - легковий - загальний/CAR - GENERAL УНІВЕРСАЛ-В 2020 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Пункт 1.1. Договору застави передбачає, що цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року (Основний договір), укладеного між заставодержателем та ТОВ «Рубікон-моноліт», за умовами якого заставодержатель надає ТОВ «Рубікон-моноліт» кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 7 000 000 гривень на строк по 31 січня 2024 року та на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити нараховані проценти, комісію та штрафні санкції в строки та на умовах, передбачених Основним договором та цим договором. Відповідно до даного договору заставодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за основним договором та/або невиконання заставодавцем своїх зобов`язань за цим договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах. Позичальник не виконав належним чином зобов`язання по своєчасному та повному поверненню кредиту, оплати процентів за кредитним договором, чим порушив умови пунктів 1.1., 1.2., 6.1., 6.4. цього договору. Заборгованість позичальника ТОВ «Рубікон-моноліт» за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року станом на 04 жовтня 2024 року становить 6 522\~377.06 грн. (шість мільйонів п`ятсот двадцять дві тисячі триста сімдесят сім гривень 06 копійок). Заборгованість по несплачених процентах за період з 01 серпня 2024 року-09 вересня 2024 року станом на 10 вересня 2024 року становить 22\~377.06 грн.. Невиконання позичальником умов кредитного договору порушує права позивача, у зв`язку з чим позивач звертається до суду за захистом порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет застави. Позивач за вих. № 6439-1/02-4/2021 від 02 вересня 2024 року направив відповідачу попередження про звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 2023/ЮКР/0-РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року та усунення порушення за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року, відповідно до якого повідомив відповідача про порушення зобов`язань за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року та наявність простроченої до оплати заборгованості ТОВ «Рубікон-моноліт» станом на 02 вересня 2024 року, вимагав виконати порушені зобов`язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цієї вимоги, сплативши заборгованість, та попереджав, що у разі не виконання цієї вимоги буде здійснено стягнення на предмет застави за договором застави № 2023/ЮКР/0-РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року. Відповідач погашення заборгованості за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року не здійснював. Таким чином, позивач набув право стягнути заборгованість за рахунок майна, переданого в заставу за договором застави, згідно пунктів 2.2, 2.6 договору застави. Станом на дату звернення до суду термін виконання зобов`язань за кредитним договором настав, будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу погашення заборгованості не має, пропозицій з приводу погашення боргу відповідач не надавав. Позивач АТ «АБ «Радабанк» користуючись наданими законодавством України правами звертається до суду за захистом порушених прав за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року шляхом звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 2023/ЮКР/0-РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року в рахунок погашення боргу. За наявною інформацією предмет застави знаходиться у відповідача, документи про реєстрацію автомобіля не змінювались. Отже, неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а саме відмова від повернення чергових частин кредиту, несплата відсотків за користування кредитними коштами, призвело до виникнення заборгованості, борг по кредитним договорам відповідачем банку не погашено, банку завдані збитки, на неодноразові звернення позивача відповідач і третя особа відповіли відмовою, в добровільному порядку питання не вирішене, вважають вказане незаконним і тому представник позивача просив звернути стягнення на предмет застави, а саме: в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Рубікон-моноліт» перед АТ «Акціонерний банк «Радабанк» за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року у загальному розмірі 6 522\~377.06 грн., звернути стягнення на рухоме майно, що належить [PERSON] та є предметом застави за договором застави № 2023/ЮКР/0-РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Дубовенко В.О., зареєстровано в реєстрі за № 80, а саме: автотранспортний засіб JAGUAR E-PACE, тип - легковий - загальний/CAR - GENERAL УНІВЕРСАЛ-В 2020 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір червоний/RED, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] видане ТСЦ 1241, дата першої реєстрації 15 вересня 2020 року, дата реєстрації 15 вересня 2020 року, а також стягнути судовий збір: сума сплаченого позивачем судового збору розрахована наступним чином: 980\~590.00 грн. х 1.5% = 14\~708.85 грн., 14\~708.05 х 0.8 = 11\~767.08 грн., задовольнивши позов у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та/або її представник позовні вимоги не визнали, так як відповідач частково виконує зобов`язання, а тому позовні вимоги безпідставні і просили їх задоволенні відмовити, не заперечувала (відповідач) проти розгляду справи за її відсутністю, правом надання відзиву на позов не скористався. Причини їх неприбуття в судове засідання судом визнаються не поважними, оцінюються судом як спосіб затягування розгляду справи і недобросовісне виконання своїх процесуальних прав та обов`язків, оскільки таке намагання і перенесення слухання справи було вже неодноразово, доказів на підтвердження причини відсутності в засіданні сторона відповідача не надавала (з урахуванням зазначеного, відношення сторін до своїх процесуальних прав та обов`язків і тривалості розгляду справи, суд вважає, що чергова заява про перенесення слухання справи і відсутність відповідача не перешкоджає розгляду справи). Незалежно від прибуття чи неприбуття представника відповідача сама особа в судове засідання не прибула без поважних причин і навіть не повідомила суд про причини неприбуття в судове засідання. Отже, суд вважає можливим розгляд справи на підставі наявних матеріалів і доказів. При цьому суд звертає увагу на вимоги\~статті 121 ЦПК України\~про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи. При цьому слід керувався саме зазначеним, а не наявністю чи відсутністю права, що підлягає захисту, наявністю іншого спору, що начебто може перешкоджати вирішенню цієї справи. Таким чином, суд вважає можливим слухання справи за відсутності вказаного відповідача відповідно до ст. 223 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи ТОВ «Рубікон-моноліт» про стягнення в судове засідання не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неприбуття суду не повідомив, не заперечував проти розгляду справи за їх відсутністю. Причини їх неприбуття в судове засідання судом визнаються не поважними, оцінюються судом як спосіб затягування розгляду справи і недобросовісне виконання своїх процесуальних прав та обов`язків, оскільки таке намагання і перенесення слухання справи було вже неодноразово, доказів на підтвердження причини відсутності в засіданні третя особа не надавала (з урахуванням зазначеного, відношення сторін до своїх процесуальних прав та обов`язків і тривалості розгляду справи, суд вважає, що чергова заява про перенесення слухання справи і відсутність представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи). Отже, суд вважає можливим слухання справи за відсутності представника вказаної третьої особи відповідно до ст. 223 ЦПК України. З`ясувавши позицію сторін, третьої особи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе розглянути цю справу в порядку загального провадження в судовому засіданні з викликом сторін. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що позовна заява подається Акціонерним товариством «Акціонерний банк «Радабанк» з метою звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 2023/ЮКР/0-РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дубовенко В.О., зареєстрований в реєстрі за № 80, у зв`язку з порушенням позичальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Рубікон-моноліт» зобов`язань за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року з повернення кредиту, не своєчасної оплати процентів за кредитом. 24 березня 2023 року між АТ «Акціонерний банк «Раадабанк» та ТОВ «Рубікон-моноліт» укладено кредитний договір № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року. Відповідно до умов пункту 1.1. кредитного договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді відновлюваної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 7 000 000 гривень зі зменшенням ліміту кредитування згідно п. 1.2 кредитного договору, зі сплатою процентів у розмірі 30 % річних в порядку, визначеному даним договором. Позичальник зобов`язується повернути кошти, одержані в рахунок кредиту, сплатити проценти і комісії за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Пункт 1.2 Кредитного договору встановлює кінцевий термін погашення повної суми кредиту 31 січня 2024 року та графік погашення кредиту починаючи з 31 серпня 2023 року. На забезпечення вказаного кредитного договору не було укладено договір поруки. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок , а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов`язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ АБ «Радабанк» та [PERSON] укладено договір застави № 2023/ЮКР/0- РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дубовенко В.О., зареєстровано в реєстрі за № 80. Предметом застави за цим договором застави є належне заставодавцю майно, а саме: автотранспортний засіб JAGUAR E-PACE, тип - легковий - загальний/CAR - GENERAL УНІВЕРСАЛ-В 2020 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір червоний/RED, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] видане ТСЦ 1241, дата першої реєстрації 15 вересня 2020 року, дата реєстрації 15 вересня 2020 року. Пункт 1.1. Договору застави передбачає, що цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року (Основний договір), укладеного між заставодержателем та ТОВ «Рубікон-моноліт» (ЄДРПОУ 33275862), за умовами якого заставодержатель надає ТОВ «Рубікон-моноліт» кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 7 000 000 гривень на строк по 31 січня 2024 року та на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити нараховані проценти, комісію та штрафні санкції в строки та на умовах, передбачених Основним договором та цим договором. Відповідно до даного договору заставодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за основним договором та/або невиконання заставодавцем своїх зобов`язань за цим договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах. На підтвердження виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором надано Виписку по особовому рахунку № № [NUMBER] ТОВ «Рубікон-моноліт». Випискою підтверджуються операції з надання банком кредитних коштів згідно умов кредитного договору № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року на підставі заяви (листа) клієнта та винесення на прострочену заборгованість кредитного договору № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року. Позичальник не виконав належним чином зобов`язання по своєчасному та повному поверненню кредиту, оплати процентів за кредитним договором, чим порушив умови пунктів 1.1., 1.2., 6.1., 6.4. цього договору. Заборгованість позичальника ТОВ «Рубікон-моноліт» за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року станом на 04 жовтня 2024 року становить 6 522\~377.06 грн. (шість мільйонів п`ятсот двадцять дві тисячі триста сімдесят сім гривень 06 копійок), а саме: прострочена заборгованість по кредиту: 6 500 000 грн.; прострочена заборгованість по процентам: 22\~377.06 грн., що разом становить 6 522\~377.06 грн. (6 500\~000.00 грн. + 22\~377.06 грн. = 6 522\~377.06 грн.). Невиконання позичальником умов кредитного договору порушує права позивача, у зв`язку з чим позивач звертається до суду за захистом порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет застави. Правове обгрунтування позову банком зазначене наступне. Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Позивач за Вих. № 6439-1/02-4/2021 від 02 вересня 2024 року направив відповідачу попередження про звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 2023/ЮКР/0-РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року та усунення порушення за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року, відповідно до якого повідомив відповідача про порушення зобов`язань за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року та наявність простроченої до оплати заборгованості ТОВ «Рубікон-моноліт» станом на 02 вересня 2024 року, вимагав виконати порушені зобов`язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цієї вимоги, сплативши заборгованість, та попереджав, що у разі не виконання цієї вимоги буде здійснено стягнення на предмет застави за договором застави № 2023/ЮКР/0-РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року. Звернення стягнення на заставу зареєстровано 02 вересня 2024 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (Витяг № 93349176 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) додано). Відповідач погашення заборгованості за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року не здійснював. Стаття 19 Закону України «Про заставу» передбачає, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих розстрочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Абзац 1 та 7 статті 20 Закону України «Про заставу» встановлюють, що Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Позивач набув право стягнути заборгованість за рахунок майна, переданого в заставу за Договором застави, згідно пунктів 2.2, 2.6, Договору застави. Станом на дату звернення до суду термін виконання зобов`язань за кредитним договором настав, будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу погашення заборгованості не має, пропозицій з приводу погашення боргу відповідач не надавав. Позивач АТ «АБ «Радабанк» користуючись наданими законодавством України правами звертається до суду за захистом порушених прав за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року шляхом звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 2023/ЮКР/0-РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року в рахунок погашення боргу. За наявною інформацією предмет застави знаходиться у відповідача, документи про реєстрацію автомобіля не змінювались. Отже, неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а саме відмова від повернення чергових частин кредиту, несплата відсотків за користування кредитними коштами, призвело до виникнення заборгованості, борг по кредитним договорам відповідачем банку не погашено, банку завдані збитки, на неодноразові звернення позивача відповідач і третя особа відповіли відмовою, в добровільному порядку питання не вирішене, вважають вказане незаконним і тому представник позивача просив звернути стягнення на предмет застави: в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Рубікон-моноліт» перед АТ АБ «Радабанк» за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року у загальному розмірі 6 522\~377.06 грн. звернути стягнення на рухоме майно, що належить [PERSON] та є предметом застави за договором застави №2023/ЮКР/0-РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Дубовенко В.О., зареєстровано в реєстрі за № 80, а саме: автотранспортний засіб JAGUAR E-PACE, тип - легковий - загальний/CAR - GENERAL УНІВЕРСАЛ-В 2020 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір червоний/RED, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] видане ТСЦ 1241, а також стягнути судовий збір в сумі 11\~767.08 грн.. \~ \~ \~ \~В порушення зазначених норм закону та умов укладених кредитного договору і договору застави відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, перестав своєчасно сплачувати відсотки по кредиту, інші належні платежі, утворилася заборгованість. В добровільному порядку питання не вирішене і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту. В судовому засіданні з`ясовано та підтверджено матеріалами справи, що дійсно позовна заява подається Акціонерним товариством «Акціонерний банк «Радабанк» з метою звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 2023/ЮКР/0-РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дубовенко В.О., зареєстрований в реєстрі за № 80, у зв`язку з порушенням позичальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Рубікон-моноліт» зобов`язань за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року з повернення кредиту, не своєчасної оплати процентів за кредитом. 24 березня 2023 року між АТ «Акціонерний банк «Раадабанк» та ТОВ «Рубікон-моноліт» укладено кредитний договір № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року. Відповідно до умов пункту 1.1. кредитного договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді відновлюваної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 7 000 000 гривень зі зменшенням ліміту кредитування згідно п. 1.2 кредитного договору, зі сплатою процентів у розмірі 30 % річних в порядку, визначеному даним договором. Позичальник зобов`язується повернути кошти, одержані в рахунок кредиту, сплатити проценти і комісії за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Пункт 1.2 Кредитного договору встановлює кінцевий термін погашення повної суми кредиту 31 січня 2024 року та графік погашення кредиту починаючи з 31 серпня 2023 року. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між АТ АБ «Радабанк» та [PERSON] укладено Договір застави № 2023/ЮКР/0- РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дубовенко В.О., зареєстровано в реєстрі за № 80. Предметом застави за цим договором застави є належне заставодавцю майно, а саме: автотранспортний засіб JAGUAR E-PACE, тип - легковий - загальний/CAR - GENERAL УНІВЕРСАЛ-В 2020 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір червоний/RED, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] видане ТСЦ 1241, дата першої реєстрації 15 вересня 2020 року, дата реєстрації 15 вересня 2020 року. Пункт 1.1. Договору застави передбачає, що цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року (Основний договір), укладеного між заставодержателем та ТОВ «Рубікон-моноліт» (ЄДРПОУ 33275862), за умовами якого заставодержатель надає ТОВ «Рубікон-моноліт» кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 7 000 000 гривень на строк по 31 січня 2024 року та на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити нараховані проценти, комісію та штрафні санкції в строки та на умовах, передбачених Основним договором та цим договором. Відповідно до даного договору заставодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за основним договором та/або невиконання заставодавцем своїх зобов`язань за цим договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах. На підтвердження виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором надано Виписку по особовому рахунку № № [NUMBER] ТОВ «Рубікон-моноліт». Випискою підтверджуються операції з надання банком кредитних коштів згідно умов кредитного договору № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року на підставі заяви (листа) клієнта та винесення на прострочену заборгованість кредитного договору № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року. Позичальник не виконав належним чином зобов`язання по своєчасному та повному поверненню кредиту, оплати процентів за кредитним договором, чим порушив умови пунктів 1.1., 1.2., 6.1., 6.4. цього договору. Заборгованість позичальника ТОВ «Рубікон-моноліт» за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року станом на 04 жовтня 2024 року становить 6 522\~377.06 грн. (шість мільйонів п`ятсот двадцять дві тисячі триста сімдесят сім гривень 06 копійок), а саме: прострочена заборгованість по кредиту: 6 500 000 грн.; прострочена заборгованість по процентам: 22\~377.06 грн., що разом становить 6 522\~377.06 грн. (6 500\~000.00 грн. + 22\~377.06 грн. = 6 522\~377.06 грн.). Прострочена заборгованість по кредиту обліковується банком на відповідному рахунку, на підтвердження надано Виписку по особовому рахунку ТОВ «Рубікон-моноліт» № [NUMBER] . Відповідно до цієї Виписки прострочена заборгованість по кредиту ТОВ «Рубікон-моноліт» за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року становить 6 500\~000.00 грн. Заборгованість по несплачених процентах за період з 01 серпня 2024 року-09 вересня 2024 року станом на 10 вересня 2024 року становить 22\~377.06 грн. та підтверджується Випискою по особовому рахунку № [NUMBER] , за яким обліковуються проценти. Розрахунок заборгованості по процентам наведено у Розрахунку заборгованості по кредитному договору № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року. Невиконання позичальником умов кредитного договору порушує права позивача, у зв`язку з чим позивач звертається до суду за захистом порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Стаття 1054 Цивільного кодексу України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 530 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Позивач за Вих. № 6439-1/02-4/2021 від 02 вересня 2024 року направив відповідачу попередження про звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 2023/ЮКР/0-РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року та усунення порушення за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року, відповідно до якого повідомив відповідача про порушення зобов`язань за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року та наявність простроченої до оплати заборгованості ТОВ «Рубікон-моноліт» станом на 02 вересня 2024 року, вимагав виконати порушені зобов`язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цієї вимоги, сплативши заборгованість, та попереджав, що у разі не виконання цієї вимоги буде здійснено стягнення на предмет застави за договором застави № 2023/ЮКР/0-РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року. До зазначеного листа були додані розрахунок заборгованості по кредитному договору № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року станом на 02 вересня 2024 року, копія витягу про реєстрацію звернення стягнення в Державному реєстрі обтяження рухомого майна. Доказами відправлення попередження (Вих. № 6439-1/02-4/2021 від 02.09.2024р.) є опис вкладення, накладна № 4900000070055, фіскальний чек від 03 вересня 2024 року. Звернення стягнення на заставу зареєстровано 02 вересня 2024 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (Витяг № 93349176 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) додано). Відповідач погашення заборгованості за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року не здійснював. Стаття 19 Закону України «Про заставу» передбачає, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих розстрочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Абзац 1 та 7 статті 20 Закону України «Про заставу» встановлюють, що Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Позивач набув право стягнути заборгованість за рахунок майна, переданого в заставу за Договором застави, згідно пунктів 2.2, 2.6, Договору застави, а саме: пункт 2.2. Договору застави визначає, що зобов`язання, забезпечені заставою, вважаються виконаними, якщо кредит повернуто, сплачені проценти, комісії, штрафні санкції, інші витрати, а також позичальником виконані інші умови, що витікають з Основного договору, пункт 2.6. Договору застави встановлює, що заставодержатель набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмета застави у випадку: якщо кредит, проценти, комісія, штрафні санкції, які були забезпечені заставою, не будуть сплачені у строк, передбачений основним договором; у випадку порушення заставодавцем умов цього договору та/або невиконання позичальником умов основного договору. Станом на дату звернення до суду термін виконання зобов`язань за кредитним договором настав, будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу погашення заборгованості не має, пропозицій з приводу погашення боргу відповідач не надавав. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач АТ «АБ «Радабанк» користуючись наданими законодавством України правами звертається до суду за захистом порушених прав за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року шляхом звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 2023/ЮКР/0-РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року в рахунок погашення боргу. За наявною інформацією предмет застави знаходиться у відповідача, документи про реєстрацію автомобіля не змінювались. Отже, неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а саме відмова від повернення чергових частин кредиту, несплата відсотків за користування кредитними коштами, призвело до виникнення заборгованості, борг по кредитним договорам відповідачем банку не погашено, банку завдані збитки, на неодноразові звернення позивача відповідач і третя особа відповіли відмовою, в добровільному порядку питання не вирішене, вважають вказане незаконним і тому представник позивача просив звернути стягнення на предмет застави, а саме: на автомобіль, що належить [PERSON] та є предметом застави за договором застави № 2023/ЮКР/0-РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року, а саме: автотранспортний засіб JAGUAR E-PACE, тип - легковий - загальний/CAR - GENERAL УНІВЕРСАЛ-В 2020 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір червоний/RED, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] видане ТСЦ 1241, дата реєстрації 15 вересня 2020 року. Згiдно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Тобто, відповідач повинен довести, що його дiями не було порушено його права або права позивача. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано. \~ \~ \~ \~Вiдповiдно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-якi (крім договірних) домовленості i зобов`язання стосовно вiдповiдача відносно кредиту, предмета спору, а вiдповiдач не довів незаконність дій позивача. Твердження вiдповiдача про наявнiсть будь-яких iнших зобов`язань стосовно позовних вимог - є припущенням. \~ \~ \~ \~Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з того, що позивач, банк всі передбачені договором сторін умови виконав в повному обсязі, відповідач і третя особа укладали договори та приймали кошти і зобов`язувалися його виконати у відповідності до норм чинного законодавства, тому відповідач мав можливість виконати умови договору і повернути кредит позивачу, але без поважних причин цього не зробив. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України, визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України, визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, відповідно до умов та правил надання банківських послуг визначено, що пам`ятка, тарифи, а також заява про приєднання до умов та правил становить укладений договір про надання банківських послуг. Виходячи з правового аналізу вказаних норм встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи чи договір, чи заяву-анкету позичальника, чи Умови і правила надання банківських послуг. Положеннями ст. 77, 79, 80, 81 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не збирає докази самостійно. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені як судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ АБ «Радабанк» щодо стягнення заборгованості, оскільки кредитний договір і договір застави укладено відповідно до норм чинного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Таким чином, кредитний договір має бути укладений у письмовій формі у вигляді одного документа (що містить усі істотні умови), підписаного обома сторонами, або у вигляді декількох документів, якими сторони обмінялися . При цьому документи, якими сторони обмінюються, також мають містити підписи відправників. Аналіз документів свідчать про те, що надані позивачем документи і є кредитним договором від 24 березня 2023 року зі всіма передбаченими законом підставами і істотними умовами договору, в тому числі умов щодо процентів, пені та інш.. Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Отже неправомірними діями відповідача, пов`язаними з невиконанням умов договору, позивачу було завдано майнової шкоди, яка знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку з вказаними діями відповідача. Не може суд прийняти до уваги можливі заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним та ні чим об`єктивно не підтверджується. При таких обставинах суд вважає можливим позов задовольнити і в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Рубікон-моноліт» перед АТ АБ «Радабанк» за кредитним договором № 2023/ЮКР/0 від 24 березня 2023 року у загальному розмірі 6 522\~377.06 грн., звернути стягнення на рухоме майно, що належить [PERSON] та є предметом застави за договором застави № 2023/ЮКР/0-РМ-1/02-1 від 24 березня 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Дубовенко В.О., зареєстровано в реєстрі за № 80, а саме: автотранспортний засіб JAGUAR E-PACE, тип - легковий - загальний/CAR - GENERAL УНІВЕРСАЛ-В 2020 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір червоний/RED, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] видане ТСЦ 1241, а також стягнути судовий збір: сума сплаченого позивачем судового збору розрахована наступним чином: 980\~590.00 грн. х 1.5% = 14\~708.85 грн., 14\~708.05 х 0.8 = 11\~767.08 грн.. Таким чином позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved