Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

03.10.2025 до Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява представника позивача ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» адвоката Журавльова С.Г., до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому представник позивача просить стягнути суму заборгованості в розмірі 11402,34 грн. Обґрунтовуючи вимоги позову, представник позивача вказує на те, що 18.02.2022 року між АТ «МЕГАБАНК» та відповідачем укладено договір № TDB.2022.0089.3835 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. У подальшому банк свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач здійснював користування грошовими коштами доступного ліміту кредитної лінії. Станом на 03.09.2024 року у відповідача сформувалась заборгованість перед банком, у розмірі 11402,34 грн, що складається з: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) 4195,97 грн; заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 7206,37 грн. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, за яким останній набув право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача. 27.12.2024 року ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з позивачем договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, відповідно до додатку № 1 якого «Друкований Реєстр Боржників» перейшло і право вимоги до відповідача. Ухвалою суду від 07.10.2025 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи провести без його участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`явився, про час, день та місце проведення судових засідань повідомлений належним чином, також шляхом публікації оголошень на офіційному вебпорталі «Судова влада України», причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання до суду не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності та, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність доказів, які містяться в матеріалах справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 18.02.2022 року між АТ «МЕГАБАНК» та відповідачем укладено договір № TDB.2022.0089.3835 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, що підтверджується копією договору про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, паспорту споживчого кредиту, які містять власноручний підпис відповідача, додатку до договору Тарифний пакет «todobank», копією довідки про відкриття рахунків. Сторони погодили такі умови договору: тип кредиту кредитна лінія, мета кредиту споживчі цілі, строк кредиту 12 місяців, пільговий період 62 дні, базова процентна ставка (фіксована) 56% річних, у пільговий період 0,0001% річних, орієнтовна реальна річна процентна ставка 87,30%, сума максимального ліміту 200000 грн. Як вбачається з матеріалів справи, АТ «МЕГАБАНК» виконав свої зобов`язання за договором, відкривши відповідачу рахунки, видавши платіжну картку та здійснивши перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача в межах ліміту кредитної лінії, що підтверджується виписками з особового рахунку відповідача. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором № TDB.2022.0089.3835 від 18.02.2022 року станом на 03.09.2024 становить 11402,34 грн, що складається з: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) 4195,97 грн; заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 7206,37 грн. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За правилами частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Суд встановив, що кредитний договір укладено між сторонами в письмовій формі та відповідачем отримані кредитні кошти шляхом перерахування їх на вказану у кредитному договорі платіжну карту. Отже, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором. Заперечень щодо факту укладення кредитного договору від відповідача не надходило. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, за яким останній набув право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача, що підтверджується витягом з додатку № 1 до договору № GLІN426240 про відступлення прав вимоги, укладеного 03.09.2024 року. 27.12.2024 року ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з позивачем договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, та до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № TDB.2021.0083.18254, що підтверджується витягом з додатку № 1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024 року. Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимогами цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. Зважаючи, що умови договору про відступлення права вимоги виконано сторонами, вартість, обумовлена договором, сплачено ТОВ «ФК «Єврокредит», в судовому порядку вказаний правочин не оскаржено, суд вважає, що позивач набув право вимоги до відповідача на законних підставах. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення кредиту. Таким чином, оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості. Проте, суд не погоджується із визначеним розміром заборгованості стосовно стягнення з відповідача 7206,37 грн заборгованості за відсотками. Згідно з умовами договору № TDB.2022.0089.3835 строк кредиту складає 12 місяців до 17.02.2023 року. Пільговий період для нарахування процентів по заборгованості 62 дні, процентна ставка за користування доступним лімітом кредитної лінії 56,00%. Матеріали справи не містять підтверджень про наявність умов договору щодо порядку пролонгації строку кредитування та підтвердження існування факту такої пролонгації. Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації за кредитом та, що відповідна пролонгація відбулась у передбачений законом спосіб. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Тому у позикодавця виникло право нарахування процентів за договором тільки у межах строку його дії - до 17.02.2023 року. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові від 05.04.2023 року, справа № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, підстави для нарахування та сплати відсотків за період з 18.02.2022 року по 03.09.2024 року відсутні. Розрахувати відсотки необхідно в межах строку дії договору, тобто за 12 місяців, починаючи з 18.02.2022 по 17.02.2023, розмір яких складає 1950,60 грн. (4195,97 грн. х (56% / 365 днів) х (365 днів 62 дні). Отже, враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК Єврокредит» про стягнення з відповідача заборгованості за договором від 18.02.2022 підлягають частковому задоволенню, у сумі 6146,57 грн, з яких: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) 4195,97 грн; заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 1950,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1305,92 грн (53,91%). Стосовно витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи також належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано до суду: копію договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025, копію акта приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12123292 від 14.08.2025 у сумі 11200,00 грн. Європейський суд з прав людини висловив правову позицію, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, № 33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04). Враховуючи висновки Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, якими визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial