Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

ТОВ «Кошельок» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 09.07.2021 між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику №3240607840-392609. Договір укладено згідно статей 207, 639 Цивільного кодексу України та застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». За умовами договору Товариство надало позичальнику кредит у сумі 5 000 грн з початковим строком кредитування на 25 днів, із дисконтною відсотковою ставкою 2,15% на добу, та із базовою процентною ставкою 2.2% на добу. [PERSON] не виконала свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 16\~132,50 грн, яка складається з: 5\~000 грн заборгованості за тілом кредиту, та 11 312,50 грн - заборгованості за процентами, яку позивач просив стягнути із відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи провести за його відсутності, не заперечують проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою місця проживання, однак в судове засідання не з`явилася. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направила.\~Відзиву на позов до суду не подала. За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ст.13\~ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено,\~що 09.07.2021\~між ТОВ\~«Кошельок» та\~ [PERSON] \~було укладено\~договір про\~надання коштів\~у позику\~№3240607840-392609,який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), містить реквізити та підписи сторін. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Кошельок» надало позичальнику суму кредиту у розмірі 5\~000 грн, зі строком кредиту на 25 днів, із дисконтною відсотковою ставкою 2,15% на добу, із базовою процентною ставкою 2.2% на добу (п. 1.1., 2.1. Договору). Відповідно до п.2.1. Договору кредит надається строком на 25 днів (Лояльний період), початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. Відповідно до п.2.2. Договору сторони погодили, що встановлений в п.2.1 Договору строк Лояльного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом. Відповідно до п.3.3. Договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є Додатком до цього Договору. У Додатку №1 до договору №3240607840-392609 від 09.07.2021 визначено дату видачі кредиту та дату платежу, згідно якого позичальник зобов`язаний сплатити платіж на погашення кредиту до 02.08.2021, що складається з погашення суми кредиту та процентів за користування кредитом. З відповіді АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-251117/35866-БТ від 19.11.2025 на запит суду та виписки з особового рахунку відповідача вбачається, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 09.07.2021 здійснено переказ коштів на суму 5\~000 грн. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед Товариством в розмірі 16\~132,50 грн, яка складається з: 5\~000 грн заборгованості за тілом кредиту, та 11 312,50 грн - заборгованості за процентами. Проте відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконала, не сплачувала в повній мірі кошти на погашення тіла кредиту і проценти за користування кредитом згідно кредитного договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.\~629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно з\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Встановлено, що ТОВ «Кошельок» має право вимоги до [PERSON] на підставі укладеного кредитного договору №3240607840-392609 від 09.07.2021. Розрахунок заборгованості за кредитним договором №3240607840-392609 від 09.07.2021 наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом стосовно розміру заборгованості відповідача за неповерненою сумою кредиту у розмірі 5\~000 грн. У той же час, даний розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом стосовно заборгованості відповідача за нарахованим процентами у розмірі 11\~312,50 грн. Зі змісту кредитного договору №3240607840-392609\~від 09.07.2021та Додатку №1 до нього вбачається, що сторони погодили строк дії кредиту протягом 25 днів та нарахування процентів на залишок суми кредиту до 02.08.2021. Тобто, відсотки на залишок суми кредиту позивачем мали нараховуватися протягом 25 днів, починаючи з 09.07.2021 і до 02.08.2021. При цьому, згідно положень п.2.2. Договору сторони погодили, що встановлений в п.2.1 Договору строк Лояльного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом. Оскільки відповідач [PERSON] не здійснювала протягом 25-денного строку кредитування жодної оплати за користування кредитом, то нарахування процентів понад 25 днів, після 02.08.2021 з боку ТОВ «Кошельок» було неправомірним. Товариством не було надано доказів того, що відповідач протягом 25 денного строку, на який надано кредит, здійснювала будь-яку оплату. Згідно Графіку платежів до договору проценти мали нараховуватися до 02.08.2021, сума яких становить 2\~687,50 грн. Саме такий розмір заборгованості відповідача за нарахованими процентами суд вважає належним. Також підлягає врахуванню часткова сплата відповідачем заборгованості за договором на суму 1\~275 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Відтак, сума відсотків, що підлягають стягненню становить 1\~412,50 грн (2687,5-1275=1412,5). Тому суд\~вважає обґрунтованими\~доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №3240607840-392609 в частині боргу за неповерненою сумою кредиту в розмірі 5\~000 грн, нарахованими процентами у розмірі 1\~412,50 грн, що разом становить 6\~412,50 грн (5\~000 + 1\~412,50 = 6\~412,50). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Кошельок» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Кошельок» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково в сумі 6\~412,50 грн. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати. По даній справі позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн та вказано, що понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн, що підтверджується Договором про надання правничої допомоги від 12.02.2025, Переліком послуг, що входять до складу правничої допомоги від 15.10.2025, тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів, позовна заява є типовою з іншими справами позивача), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та часу необхідного для виконання робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 6000 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу мають бути присуджені позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач пред`явив позов на загальну суму 16\~312,50 грн. Позов задоволено\~на суму\~6\~412,50 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 3\~310,87 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial