Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

АТ «Акцент\~-\~Банк» звернувся\~до суду\~з даним\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 14.05.2024 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір АВН0СТ155101715666664978 щодо надання останньому кредиту в розмірі 10000 грн. строком на 24 місяці зі сплатою відсотків у розмірі 85% річних. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку разом з умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між відповідачем та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Вказує, що банк свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі вказаному у Договорі. Відповідач в свою чергу не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. А тому станом на 14 листопада 2025 року у [PERSON] виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 10455,70 грн., яка складається з: 7100,51 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2946,95 грн. заборгованість за процентами, 408,24 грн. пені. Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Акцент - Банк» заборгованість у розмірі 10455,7 грн. за кредитним договором від 14.05.2024 року та судові витрати. В судове засідання представник позивача АТ « Акцент - Банк» не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволеною з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 14 травня 2024 року між позивачем АТ "Акцент-Банк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір шляхом підписання заяви, яка разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до умов даного договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування вказаним кредитом в розмірі 85 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На підтвердження домовленості між сторонами в матеріалах справи міститься підписана [PERSON] анкета-заява від 14.05.2024 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а також витяг з тарифів обслуговування кредитних карт. Згідно з\~наданим банком\~розрахунком заборгованість\~ [PERSON] \~за вказаним\~кредитним договором\~станом на\~14 листопада 2025 року становить 10455,7 грн., яка складається з: 7100,51 грн. заборгованість за кредитом, 2946,95 грн. заборгованість по відсоткам, 408,24 грн. пеня. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за пенею суд виходить з наступного. З 24 лютого 2022 відповідно до\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~в Україні введено режим воєнного стану. 15 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла\~Закон України N 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~яким\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~доповнено пунктом 18 відповідно до якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд доходить до висновку, що в частині позовних вимог про стягнення пені за кредитним договором від 14.05.2024 року слід відмовити, оскільки нарахування та стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії воєнного стану суперечить вимогам пункту 18\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, згідно з яким позичальник звільняється від відповідальності за таке прострочення, а положення\~Закону України «Про споживче кредитування»\~(у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не містить положень, які б дозволяли кредитодавцю нараховувати та стягувати з боржника неустойку у період дії в Україні правового режиму воєнного стану. Зазначене узгоджується із висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23, від 31 січня 2024 року у справі №183/7850/22. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,00 грн. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved