Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

До Святошинського районного суд м. Києва 30.09.2025 надійшов зазначений позов. В обгрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів з нього його майновий стан змінився, тому просив зменшити розмір аліметів до мінімально гарантованих аліментів дитини відповідно віку та до досягнення дитиною повноліття з 20.09.2018 р. і встановити нарахування аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 06.10.2025 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив (а.с. 49). Відповідачу та третій надсилались копія ухвали суду про відкриття провадження та додатки до неї, які вручені останнійм (а.с. 53,54). Заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду від відповідача не надходило. 30.10.2025 р. до суду подано відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечувала, вказавши, що позивач хоч і здійснював догляд за батьками, разом з тим є засновником ПП "Торгівельно-виробнича компанія "Форплей", а відтак отримує дохід, також зазначила, що відповідач з 2015 по 2018 не здійснив жодної оплати по аліментах, хоч і працював. Відповіді на відзив до суду не надходило. 12.11.2025 р. до суду від позивача надійшли докази у справі, які судом до уваги не приймаються, оскільки у відповідності до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Позивачем не надано доказів надіслання вказаних доказів відповідачу. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив, заперечень на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення у відповідності до вимог п. 5 ст. 279 ЦПК України та відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно рішення Святошинськго районного суду м. Києва від 30.05.2013 р. з позивача [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку до досягнуто дитиною повноліття (а.с.11-12). Як зазначив позивач його майновий стан з моменту стягнення аліментів, змінився, він здійснює догляд за своїм вітчимом [PERSON] , який є особою непрацездатного віку. Так, згідно довідки [PERSON] перебуває на обліку в Деснянському управлінні захисту населення, який здійснює догляд за особою з інвалідністю 1-групи, яка досягла 80 р. № 4582 від 08.11.2022 р. (а.с. 9). З 01.09.2022 р. та наданий час, [PERSON] здійснює догляд за своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка теж є особою непрацездатного віку, згідно довідки № 2496 від 24.05.2025 р., [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціальної та ветеранської політики Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації по 31.07.2026 р. (а.с. 15). Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податку про суми виплачених доходів та утриманих податків від 08.06.2025 р. за період з 4 кварталу 2018 по 4 квартал 2022 р. позивач отримує соціальну виплату з відповідних бюджетів (а.с. 16-18). Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податку про суми виплачених доходів та утриманих податків від 08.06.2025 р. за період з 1 кварталу 2023 по 2 квартал 2025 р. позивач отримує соціальну виплату з відповідних бюджетів (а.с. 19-21). Згідно копії трудової книжки на ім`я [PERSON] , останній запис в ній - звільнений за власним бажанням з 18.09.2024 р (а.с. 24-26). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже за змістом цієї правової норми умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. Зазначені обставини визначені у ст. 182 Сімейного кодексу України. Такими обставинами є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що після ухвалення судом рішення від 30.05.2013 р. про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку до досягнуто дитиною повноліття унього появились батьки, якиї він утримує, та його майновий дохід зменшився. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем хоч і надано суду докази, проте, що після винесення рішення суду від 30.05.2013 у нього змінився майновий стан - з`явились на утриманні батьки та він отримує соціальні виплати, однак останні не свідчать про те, що це є єдиним доходом позивача. Проте, на переконання суду, позивачем не доведено, що він аліменти сплачував за рішенням суду, у нього відсутня заборгованість на момент звернення до суду з даним позовм, та в нього відсутні будь-які інші доходи, зокрема не надано доказів отримання позивачем інших доходів, окрім соціальних виплат та враховуючи, що позивач є особою працездатного віку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed