Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договорами № 4898635 від 14.11.2021 у загальному розмірі 26682 грн, судовий збір у розмірі 2422,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 14.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладеного договір № 4898635, за допомогою інформаційно-телекомунакаційної системи Товариства, доступ до якої відповідач здійснив через офіційний Вебсайт Товариства та /або мобільний додаток. За умовами договору кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 10000 грн, на визначений договором строк, а позичальник зобов`язався повернути кредит у встановлений договором строк, сплатити проценти та інші платежі передбачені договором. 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклало договір № 26-07/2024, за умовами якого позивач набув права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 4898635. Таким чином, позивач набув права вимоги до відповідача за вищевказаним договором. За договором № 4898635 від 14.11.2021 заборгованість відповідача складає 26682 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням 7520 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 18162 грн, заборгованість за комісією 1000 грн. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04.11 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив суд розгляд справу проводити за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи в порядку визначеному законом, в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань по справі не надав, правом на подання відзиву не скористався. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 4898635 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора V46586 (а.с. 13-17, 24). За умовами п.1.2, 1.3 договору товариство надає клієнту кредит у розмірі 10000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, з кінцевим терміном повернення кредиту та сплати процентів - 14.12.2021. Сторони погодили комісію за надання кредиту 1000 грн (п. 1.5.1 договору), проценти за користування кредитом 4500 грн, що нараховуються за ставкою 1,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 договору) та стандартну ставку за користування кредитом 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (1.6 договору). Особливості нарахування процентів визначені в п. 2.2, 2.3 договору. Так, згідно п. 2.2.3 договору, проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п. 1.6 договору впродовж всього строку кредитування, окрім випадків, дії акцій та знижок. Пунктом 2.3.1.2 визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке, збільшення строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. В цей період застосовується стандартна ставка за відсотками по кредиту (а.с. 13). За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Факт перерахування коштів за договором, в безготівковій формі на рахунок відповідача, підтверджується довідкою системи LIQPay.ua про перерахування коштів позичальнику в сумі 10000 грн (а.с. 25). Відповідач умови вказаного договору належно не виконував, у зв`язку з чим, станом на 26.07.2024 мав заборгованість у розмірі 26682 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 7520 грн, заборгованість за відсотками 18162 грн та комісія 1000 грн (а.с. 8, 25 зворот та ЕС). Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою ст.1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Вищевказані докази підтверджують факт наявності заборгованості відповідача перед первісними кредиторами за вищевказаними договорами, зміст яких відповідач не заперечив, доказів сплати заборгованості суду не надав, розрахунок заборгованості не оспорив. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 26.07.2024 укладено договір факторингу № 26-07/2024 за яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 4898635 від 14.11.2021, що підтверджується текстом договору факторингу та реєстром боржників до вказаного договору (а.с. 9-10, 11-12). Таким чином, позивач набув права вимоги до відповідача за вищевказаним договором кредиту. Відповідачем, в змагальному процесі, не надано суду доказів погашення заборгованості за вказаним договором в повному обсязі, або в часині що не охоплена розрахунками наданими позивачем. Враховуючи викладене, встановивши факт невиконання відповідачем зобов`язань щодо сплати спірної заборгованості, приймаючи до уваги те, що позивач набув право вимоги вказаної заборгованості, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір 2422, 40 грн (а.с. 7) Щодо вимоги позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн, суд враховує наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн позивачем надано: договір про надання правової допомоги; заявку на надання юридичної допомоги № 1073 від 01.09.2025; витяг Акту №19 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 (а.с. 21-22). Суд, розглянувши вказані докази, оцінивши розмір витрат на правничу допомогу з точки зору реальності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову, приходить до висновку, заявлені до відшкодування витрат на правничу допомогу не є реальними та пропорційними сумі заявлених позовних вимог. Так, суд звертає увагу на те, що така складова як «надання консультації з вивченням документів», що нібито склала 2 години роботи, вартістю 2000 грн за годину роботи, а всього 4000 грн, є явно необґрунтованою з урахуванням обсягу документів, на яких ґрунтувався позов, а це розрахунки складені первісним кредитором, договір кредиту та факторингу. Така складова як складення позову про стягнення боргу та подання його до суду, є явно завищеною, оскільки зміст позову є нескладним, ґрунтується на незначній кількості документів, є поданим через систему електронний суд, що не вимагає додаткових часових та ресурсних витрат. Більш того, заявлених розмір витрат на правничу допомогу 13000 грн, є явно неспівмірним з ціною позову 26682 грн, складає фактично половину заявлених позовних вимог. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що обґрунтованою є сума витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, що відповідає реальним витратам на надання правничої допомоги в даній справі, не призведе до надмірного, невиправданого збагачення.

Outcome: approved