Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

В червні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 18 серпня 2022 року між ПРАТ «СК «Євроінс Україна» та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АР/3419341, на підставі якого ПРАТ «СК «Євроінс Україна» взяло на себе зобов`язання відшкодовувати нанесену шкоду третім особам під час експлуатації водієм транспортного засобу марки «Renault», державний номерний знак [NUMBER] . Окрім того, вказаний транспортний засіб також був забезпечений згідно полісу № 213798352 від 22 березня 2023року, укладеним між [PERSON] та АТ «СК «АРКС». 23 березня 2023 по вул. Об`їзна, 7 в м. Тернопіль відбулося ДТП за участі вказаного автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Оскільки, ПРАТ «СК «Євроінс Україна» відшкодувало потерпілому грошові кошти в сумі 16985 гривень 85 копійок, а відповідач в послідуючому не повернув товариству вказану суму, на підставі статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив стягнути з відповідача на користь товариства в порядку регресу понесені матеріальні збитки та судові витрати по справі. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи ухвалив розгляд справи провести з повідомленням сторін. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач позов не визнав та зазначив, що факт настання страхового випадку був зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності; страховик добровільно сплатив страхове відшкодування. Однак, ним було надано грошові кошти потерплій стороні, а саме [PERSON] , а тому будь-якого боргу в нього перед страховою компанією немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 18 серпня 2022 року між ПРАТ «СК «Євроінс Україна» та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АР/3419341, на підставі якого ПРАТ «СК «Євроінс Україна» взяло на себе зобов`язання відшкодовувати нанесену шкоду третім особам під час експлуатації водієм транспортного засобу марки «Renault», державний номерний знак [NUMBER] . Крім того, транспортний засіб Renault», державний номерний знак [NUMBER] також був забезпечений згідно полісу № 213798352 від 22 березня 2023року, укладеним між [PERSON] та АТ «СК «АРКС». 23 березня 2023 року о 13 годині 34 хвилин по вул. Об`їзна, 7 в м. Тернопіль відбулося ДТП за участі вказаного автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, яке мало місце 23 березня 2023 року о 13 годині 34 хвилин по вул. Об`їзна, 7 в м. Тернопіль. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого VOLKSWAGEN д/н [NUMBER] , 3 березня.2023 року проведено його огляд, про що складено Акт огляду транспортного засобу та 20 квітня 2023 року складено Звіт, відповідно до якого вартість збитку, завданого власнику пошкодженого в ДТП транспортного засобу складає 40371 гривень 70 копійок. 01 травня 2023 року AT «СК «АРКС» складено розрахунок Страховий акт по справі № ARX3651778 на суму 40371 гривень 70 копійок та 02 травня 2023 року виплачено зазначену суму на рахунок власника пошкодженого в ДТП транспортного засобу. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована також і в ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" згідно Полісу № АР/3419341, АТ «СК «АРКС» звернулось до ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" із заявою про повернення 50% страхового відшкодування в Порядку, затвердженому Протоколом Президії МТСБУ від 26.02.2020 р. N 464/2020 року. У відповідності до Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 26.02.2020 року № 464/2020, ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" зобов`язана компенсувати АТ «СК «АРКС» 16 985 гривень 85 копійок (40 371,70 * 50% - франшиза 3 200,00 гривень) 15 травня 2024 року ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" здійснило виплату страхового відшкодування на користь АТ «СК «АРКС» у розмірі 16985 гривень 85 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією № 9886 від 15 травня 2024 року. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 за № 4, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Статтею 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Згідно з абзацом «в» пп. 38.1.1. п.38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньої - транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди...» Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача в порядку регресу необхідно стягнути грошові кошти, виплачені в рахунок відшкодування понесених матеріальних збитків на страхові виплати внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 16985 гривень 85 копійок, оскільки відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, а тому позов слід задовольнити в повному обсязі. Посилання відповідача на те, що він відшкодував завдану шкоду [PERSON] , а тому будь-якого боргу в нього перед страховою компанією немає, є безпідставним, оскільки останній не є суб`єктом правовідносин, які виникли з приводу відшкодування страховою компанією завданої внаслідок ДТП шкоди, оскільки власником автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , а тому одночасно і потерпілою, яка звернулася до страхової компанією за страховим відшкодуванням, є зовсім інша особа, а саме [PERSON] .. Вирішуючи цивільну справу суд має керуватися принципом змагальності, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова ВС від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статті 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України також гарантують те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Змагальність процесу спрямована, в першу чергу, на з`ясування всіх обставини справи шляхом дослідження судом поданих доказів (пояснень) сторонами або іншими суб`єктами, але лише у межах судового процесу. Крім того, принцип змагальності має на меті унеможливлення впливу на суд доказів, які одна з сторін в силу об`єктивних та суб`єктивних причин не змогла оцінити та юридично обґрунтовано навести свої міркування. У справі, яка розглядається судом відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростували позовні вимоги та докази сторони позивача, в тому числі відповідачем не спростовано нанесення ним внаслідок ДПТ власникам пошкоджених транспортних засобів матеріальної шкоди у відшкодованому позивачем розмірі, а тому доводи відповідача щодо відмови у позові з наведених мотивів є безпідставними. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок. На підставі ст.ст. 11, 16, 22, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 29, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

Outcome: approved