Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що відповідно 26.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір № 6902006 про надання споживчого кредиту на суму 6000,00 грн., строком на 360 днів. Дата повернення кредиту 20.07.2024 року. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 6000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ФК «ПЕЙТЕК УКРАЇНА». Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредитних коштів не виконала в повному обсязі. 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» на підставі Договору факторингу № 27.05/24-Ф за плату відступило, а ТОВ ФК Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача. За кредитним договором заборгованість відповідача перед позивачем складає в розмірі 23193,60грн. з яких сума кредиту 6000,00грн.; сума процентів за користування кредитом -10746,00 грн., нараховані позивачем проценти за 54 календарних днів ( 28.05.2024 року - 20.07.2024 року) - 6 447,60грн. Оскільки відповідач вимоги за кредитним договором не виконує, позивач вимушений звернутися до суду про стягнення заборгованості в розмірі 23193,60грн., стягнення сплаченого судового збору в розмірі 2422,40грн., витрат на правову дорогому в розмірі 10000грн. та в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] (дата народження - [INFO] ), на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», просить роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.11.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що вказаний позов не підлягає задоволенню, оскільки вона не отримувала кредит в ТОВ «Авентус Україна». 26.07.2023 року позивачу зателефонувала невідома особа, представившись працівником АТ КБ «ПриватБанк», в якому вона маю рахунок, і повідомила, що вона здійснювала покупки в країні-агресорі. Ця особа ввела позивача в оману з приводу можливих протиправних дій щодо її банківського рахунку, шахрайським шляхом отримала інформацію щодо реквізитів її банківського рахунку. Позивач відразу заблокувала рахунок та звернулася до АТ КБ «ПриватБанк». В серпні 2023 року їй почали постійно телефонувати різні особи з різних номерів, вимагаючи повернути кредит в розмірі 6 000 грн., який вона нібито отримала в ТОВ «Авентус Україна». У зв`язку з цим я неодноразово зверталася до ТОВ «Авентус Україна» та органів поліції з приводу цих дзвінків. В ХРУП їй постійно відмовляли у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. 16.10.2023 року вона отримала в АТ КБ «ПриватБанк» виписку з банківського рахунку, з якого дізналася, що 26.07.2023 року на її банківський рахунок було зараховано 6 000 грн., згодом з її банківського рахунку були знятті грошові кошти в сумі 8 320 грн. І тільки після цього 24.10.2023 року за її заявою Херсонським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області були внесенні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудовим розслідуванням було встановлено, що кримінальне правопорушення відносно її скоєно [PERSON] , якого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 29.04.2025 року, ухваленим у справі № 569/8344/24, у якій мене визнано потерпілою, засуджено за ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України. Викладені обставини свідчать про те, що вона не отримувала 26.07.2023 року кредит в сумі 6 000 грн. в ТОВ «Авентус Україна». Просить відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Представником позивача подана відповідь на відзив, відповідно до якої зазначив, що з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач не погоджується вважає їх такими, що не відповідають дійсності, оскільки позивачем отримано інформацію щодо реквізитів, а не персональних даних в цілому, які зазначено в розділі «10. РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН» договору, а тому виникають сумніви щодо викладених обставин. Також зазначив, що 26.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 6902006 про надання споживчого кредиту. Електронні кредитні договори підписуються за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Так, на підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «Авентус Україна», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №4), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора ««A6526»», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений Відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що Відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. А тому жодних сумнівів в тому, що 26.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 6902006 про надання споживчого кредиту не виникає. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копіями довідок платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» про перерахування коштів. З огляду на викладене вище, кредитні кошти Відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] . Таким чином, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Просить Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив позов задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, надали заяви в якій просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просили розглянути справу без їх участі. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи копії договору про споживчий кредит, 26.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір № 6902006 про надання споживчого кредиту на суму 6000,00 грн., строком на 360 днів, з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом до 20.07.2024 року. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] . В кредитному договорі № 6902006 від 26.07.2023 року містить надані позичальником згоди, також зазначені номера мобільного телефону [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, шляхом підписання його позичальником одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника (пункти 9.6 договору), який у договорі зазначено. Договір про споживчий кредит № 6902006 від 26.07.2023 року був підписаний 26.07.2023 року о 18:33:16 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора A6526. 26.07.2023 року ТОВ «Авентус Україна» перерахувало кредитні кошти в розмірі 6000 грн. на рахунок № [NUMBER] , що підтверджується листом №20240612-16-а від 12.06.2024р. Згідно із пунктами 1.5.1. стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Згідно із п.1.5.2. Знижена процентна ставка 1,99 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 25.08.2023 р. або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» на підставі Договору факторингу № 27.05/24-Ф за плату відступило, а ТОВ ФК Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 6902006 від 26.07.2023 в сумі 23193,60грн. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 27.05/24-Ф, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 16745,00грн. та складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6000 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 10746,00 грн. Разом з тим, судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 29.04.2025 року у кримінальному провадженні №12023270290000679 від 22.08.2023 року (№12024186010000376 від 13.03.2024, №12023041350001083 від 17.08.2023) [PERSON] , було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 190, ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 190 КК України, ч.2 ст. 28 ч.4 ст. 190 КК України, ч.1 ст. 309 КК України (номер справи № 569/8344/24). Із змісту вказаного вироку (який набрав законної сили 30.05.2025 року) вбачається, що невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 26.07.2023, близько 18.00 год. зателефонувала з невстановленого досудовим розслідуванням абонентського номеру до потерпілої [PERSON] , та представившись працівником АТ КБ «Приватбанк», вводячи в оману останню з приводу можливих протиправних дій щодо банківського рахунку потерпілої, шахрайським шляхом отримала дані щодо реквізитів банківського рахунку [PERSON] інформацію про який у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб передала [PERSON] , який 26.07.2023, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами, з корисливих мотивів, з використанням електронно-обчислювальної техніки, скориставшись програмним забезпеченням мобільного телефону, марка та модель якого не встановлено, що підтримує функцію NFC (Near field communication) тобто безконтактної оплати, налаштував вказаний банківський рахунок (картку) до системи мобільних платежів «GoogleРay», таким чином отримав змогу здійснювати розрахунок за допомогою «Gpay», через будь який банківський POS-термінал/термінал, що підтримує функцію безконтактного способу оплати з банківського рахунку (картки) потерпілого, що емітований в АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] . В подальшому, [PERSON] , реалізуючи спільний злочинний умисел, що полягав в обготівкуванні грошових коштів з банківського рахунку потерпілої, 26.07.2023 перебуваючи у [ADDRESS] , шляхом безконтактної оплати, в період часу з 18.40 год. по 18.42 год., здійснив зняття з банкомату «CARО0008» грошових коштів з банківського рахунку (картки) потерпілого АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] в сумі 8320 грн., чим завдав потерпілій майнової шкоди у вказаному розмірі. Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16 серпня 2023 року в справі № 176/1445/22, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як вбачається зі змісту ч. 3 статті 203 Цивільного кодексу України, правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу. Отже, наявність вільного волевиявлення учасників правочину та його відповідність внутрішній волі при укладенні цього правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність вільного волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання такого недійсним. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц також відступила від висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15 («Судами під час розгляду справи встановлено, що спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою. Таким чином спірний договір був укладений без волевиявлення позивача, а тому суди дійшли правильного висновку про недійсність спірного договору на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України») і зазначила, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення. За вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу). Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись. Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як визначено ст. 82 ч.6 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вказаним вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 29.04.2025 року встановлено факт використання банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] , відкритої на ім`я [PERSON] , якою попередньо [PERSON] заволодів шляхом шахрайства, та факт використання [PERSON] банку ID для проведення попередньої ідентифікацію клієнта банку від імені [PERSON] , без її на те згоди. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не могла укласти вищевказаний кредитний договір шляхом підписання такого одноразовим ідентифікатором, який був скерований на номер телефону [PERSON] , у зв`язку з відсутністю доступу до мобільного телефону відповідача, а відповідні дії, в супереч волі [PERSON] вчиняв [PERSON] , що встановлено вироком суду. Наведене свідчить про те, що у [PERSON] не виникло зобов`язань перед позивачем щодо повернення грошових коштів на підставі кредитного договору № 6902006 від 26.07.2023 року, оскільки вона вказаний договір не укладала та не підписувала, а також не отримувала грошових коштів від ТОВ «Авентус Україна», що позивачем не спростовано та не надано будь-яких інших доказів на підтвердження отримання саме відповідачем грошових коштів за спірним кредитним договором, у зв`язку з чим, підстави для задоволення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутні. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернутись із цивільним позовом до суду про стягнення із засудженого матеріального збитку, оскільки саме його винними діями була спричинена шкода. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ч. 1, ч. 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові на позивача. Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати на його користь не відшкодовуються.

Outcome: dismissed