Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Адвокат Яцун\~О.П.,\~як представник\~позивача [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~доньки сторін\~по справі,\~ [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги\~мотивує \~тим,\~що сторони\~перебували \~у шлюбі,\~мають спільну\~доньку,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка проживає\~разом з\~позивачем \~і перебуває\~на її\~повному утриманні.\~Позивач не\~досягла з\~відповідачем згоди\~про сплату\~аліментів на\~утримання дитини. Відповідач має постійне місце роботи і працює в ТОВ «Таланпром», у нього задовільний стан здоров`я, на його утриманні немає інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків. Зазначені обставини змушують [PERSON] звернутися до суду з позовом про стягнення зі [PERSON] аліментів на її користь аліментів на утримання їхньої неповнолітньої доньки. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 2000, 00 грн. 29 жовтня 2025 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.12). Ухвала про відкриття провадження направлена сторонам (а.с.13). Представник позивача подав заяву, в якій позов підтримує і просить розглянути справу у його та позивача відсутності. Відповідачу ухвала направлена за місцем його реєстрації, до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв, клопотань до суду від відповідача не надходило. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача заперечень проти проведення заочного розгляду справи не висловив, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. \~ \~ \~ \~Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 6), від якого у них [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с. 7). Неповнолітня донька сторін проживає разом з матір`ю [PERSON] (а.с.5). Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу сплати аліментів на неповнолітню дитину, які регулюються Сімейним кодексом України (далі СК України). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з\~нормами ст.\~181\~СК України способи\~виконання батьками\~обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Частиною 2 цієї статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову, оскільки відповідач являється батьком дитини і має обов`язок по її утриманню, отже є належним відповідачем по даному позову. Син проживає разом з матір`ю (позивачем), тому остання має право на отримання аліментів на його утримання від відповідача у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивач не просить негайного виконання рішення суду, суд не застосовує вимоги ст. 430 ЦПК України про негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за місяць. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141\~ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (зазначений правовий висновок наведено у постанові ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19). Судом встановлено, що згідно ордеру на надання правничої допомоги від 23.10.2025 року адвокат Яцун О.П. надавала правничу допомогу [PERSON] (а. с. 3). Відповідно до акту приймання передачі наданих послуг від 18.11.2025 р. загальна вартість наданих послуг становить 2000 грн., який визначався за домовленістю сторін згідно договору про надання правничої допомоги від 18.09.2025 року. За таких обставин, виходячи із складності справи та виконаних адвокатом робіт та послуг по даній справі, відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що розмір заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн. є співрозмірним та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved