Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №249119419 від 21.06.2020 року в сумі 12235 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. Вимоги мотивує тим, що 21.06.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №249119419 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов вказаного договору відповідачка отримала кредит у сумі 5000 грн., які було перераховано на її банківську картку № [NUMBER] . Кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. У подальшому від первісного кредитора за договором факторингу № 28/1118-01 право вимоги було передано ТОВ «ТаліонПлюс», від нього за договором №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року до ТОВ «Онлайн Фінанс», а від останнього до ТОВ «ЮнітКапітал» - за договором №06/03/24-Ю від 04.06.2025. Відповідач кредит не погашає та загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №249119419 від 21.06.2020 року становить 12235 грн., яка складається з: 5000 грн. заборгованості по тілу кредиту; 7235 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 03.09.2025 року по справі було відкрито провадження та розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив здійснювати розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачу за вказаною в позовній заяві адресою рекомендованим листом направлялася судова повістка про виклик до суду, однак в судове засідання відповідач не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов суду не надіслала. Крім того, відповідач повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи через оголошення на офіційному сайті судової влади України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 21.06.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №249119419, відповідно до п.1.1 якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети у сумі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов зазначених у цьому договорі. Згідно п.1.2 договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. На період строку, визначеного п.1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,54 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п.1.3 договору). Відповідно до п.1.4 договору у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення). Згідно п.1.5 договору базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом вказаного в п.1.2 договору, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п.1.4 цього договору. П.1.6 договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути товариству кредит, нараховані проценти згідно п.1.3 цього договору не пізніше строку вказаного в п.1.2 цього договору. Відповідно до п.1.7 договору розрахунок сукупної вартості кредиту за дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку передбаченого п.1.2 цього договору, зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. З графіку розрахунків, що є Додатком №1 до договору №249119419 від 21.06.2020 року, слідує, що сторони погодили, що кошти до сплати (разом) становлять 5810 грн., з яких 5000 грн. сума кредиту; 810 грн. нараховані відсотки, термін платежу 21.07.2020 року. Вказаний вище кредитний договір, графік розрахунків підписаний відповідачем з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши 5000 грн. на картку [PERSON] № [NUMBER] хх-хххх-1327, що підтверджується копією платіжного доручення від 21.06.2020 року. Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 22.09.2025 року стверджується, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та 21.06.2020 року на вказану карту зараховано кошти в сумі 5000 грн. Відповідно до п.2.1.1.1 договору товариство має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором. З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», слідує, що [PERSON] в період з 21.06.2020 року по 01.09.2020 року має заборгованість за кредитним договором №249119419 від 21.06.2020 року в сумі 9005 грн., яка складається з: 5000 грн. тіла кредиту; 4005 грн. відсотків за користування кредитом, при цьому враховано сплачені відповідачем кошти у сумі 2115 грн., починаючи з 24.07.2020 року. 28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. Згідно розрахунку, складеного ТОВ «Юніт Капітал», [PERSON] станом на 09.10.2020 року має заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором №249119419 від 21.06.2020 року в сумі 12235 грн., яка складається з: 5000 грн. тіла кредиту; 7235 грн. відсотків. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №249119419 від 21.06.2020 року. 04.06.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №249119419 від 21.06.2020 року в сумі 12235 грн. Згідно зі\~статтею 512\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні може\~бути замінений\~іншою особою\~внаслідок передання\~ним своїх\~прав іншій\~особі за\~правочином (відступлення\~права вимоги); правонаступництва; виконання\~обов`язку\~боржника поручителем\~або заставодавцем\~(майновим\~поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2\~ст.1050 ЦК України\~встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором та договорами факторингу. За умовами кредитного договору №249119419 від 21.06.2020 року сторони погодили сплату відсотків за користування кредитом до 21.07.2020 року включно. Таким чином, у межах строку кредитування за кредитним договором №249119419 від 21.06.2020 року до 21.07.2020 року відповідач мала, зокрема, повертати кредит і сплачувати проценти періодичними платежами. Починаючи з 22.07.2020 року за кредитним договором відповідач мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК України. За таких обставин, після спливу визначеного договором строку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинено. З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», слідує, що станом на 21.07.2020 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №249119419 від 21.06.2020 року становить 5810 грн. Таким чином, судом встановлено, що загальна вартість кредиту за кредитним договором №249119419 від 21.06.2020 року на час закінчення строку дії кредиту становить 5810 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що первісним кредитором, позивачем за кредитним договором №249119419 від 21.06.2020 року нарахована заборгованість по процентах після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача кредитної заборгованості, нарахованої в період дії строку кредитування. З врахуванням виплаченої відповідачем на користь первісного кредитора суми коштів 2115 грн., заборгованість по вказаному договору становить 3695 грн. Відповідно до п.4.3 договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п.1.2 цього договору, є процентами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не враховує нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору як проценти в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки вимога про стягнення коштів відповідно до ст.625 ЦК України позивачем не заявлена. Як встановлено судом, відповідач не належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит, і суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно ст.141 ЦПК України. Позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» суд задовольняє на 30,2%. Враховуючи наведене, сума судового збору, що має бути стягнута з відповідачки на користь позивача становить 731,56 грн. (2422,40 х 30,20% = 731,56 грн.) Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст.137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. На підтвердження вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, представник позивача надав суду копію договору про надання правничої допомоги від 05.06.2025, протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року, додаткову угоду №25770545744 до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг №05/06/25-01 від 05.06.2025 року про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом на загальну суму 7000 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4956, довіреність від 05.06.2025 року. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, витраченого представником часу, відсутністю клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомоги в розмірі пропорційному до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2114 грн. На підставі ст.ст.11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, та

Outcome: partial