Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Позивачка 25.09.2025 звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд: стягувати із відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї четвертої частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягувати їх починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягувати щомісячно із відповідача аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 3\~500,00 грн, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначає, що 09.08.2022 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Таращанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ЦМК МЮ (м.Київ). Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, дитина проживає разом з нею. Всі встановлені в законодавстві обов`язки по вихованню і утриманню дитини, вона виконує самостійно. Вона з відповідачем не досягла жодних домовленостей щодо того, в який спосіб відповідач буде виконувати свій матеріальний обов`язок перед сином та який розмір аліментів сплачуватиме на його утримання. Іноді відповідач надає незначну допомогу, але ці виплати мають нестабільний характер та існує ймовірність того, що відповідач припинить матеріально забезпечувати дитину, в основному через надмірне вживання алкоголю. Відповідач ще має неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, якій він надає допомогу у добровільному порядку. Крім того, він є пенсіонером по інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини і отримує пенсію близько 16\~000,00 грн. В свою чергу, позивачка є особою з інвалідністю, працювати немає змоги так як доглядає дитину. Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 26.09.2025 на виконання вимог ч. 6\~ст.\~187\~ЦПК України, судом від відділу реєстрації місця проживання управління «ЦНАП» виконкому Таращанської міської ради, отримано інформацію щодо місця проживання (перебування) відповідача, був знятий з реєстрації. 29.09.2025 суддею отримано відповідь з державного демографічного реєстру №1826603 від 29.09.2025 згідно якої відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 24.10.2025, яке відкладено востаннє до 12.12.2025. Відповідно до наказу голови суду від 07.11.2025 № 25-В, головуючий суддя Зінкін В.І. з 24.11.2025 по 10.12.2025 перебував у щорічній відпустці. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно. У поданій заяві просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судові засідання 24.10.2025, 12.11.2025, 12.12.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав. Стаття 280 ЦПК України\~визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення заочного розгляду даної справи. Ухвалою суду від 12.12.2025, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень\~статті 281 ЦПК України\~вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з ненаданням відповідачем у встановлений судом строк без поважних причин відзиву на позовну заяву, суд вирішує справу за наявним матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої\~статті 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 09 серпня 2022 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у Таращанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 115, що вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане 09.08.2022 (а.с.6). Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 110, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 25.10.2023 (а.с.7). Малолітній син проживає разом з позивачкою. Відповідно до довідки акту огляду МСЕК серії АВ № 0761480, позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи, довічно (а.с.13). Крім того, як убачається із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 406957, відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, з 25.05.2023, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, на строк до 01 червня 2025 року (а.с.18). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини Відповідно до ч. 7\~ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з вимогами ч. 2\~ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.\~3,\~18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР 27.02.1991\~№ 789-XII, набрала чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Частиною 3 ст. 181 СК України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 141 СК України\~визначено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини Згідно з ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Вищезазначене кореспондується з висновками Верховного Суду викладених у постанові від 19.01.2018 року по справі № 541/1208/16-ц. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності та до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст.84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, з урахуванням потреб дружини, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, а також те, що відповідачем не повідомлено будь-які інші обставини, що свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу і брати участь в утриманні малолітнього сина та дружини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В силу ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою 25.09.2025. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 1211,20 грн. Отже, з відповідачка підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1 211,20 грн за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, а також 1 211,20 грн за вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини, а всього 2\~422,40 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved