Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

18 листопада 2025 року позивач звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.05.2016 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн. Процентна ставка 40% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. AT «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 23.02.2021 становить 29148,11 грн. Також, позивач зазначив, що 22.02.2021 АТ «Альфа-банк» та ТОВ «ФК Форт» уклали Договір факторингу №1, згідно якого ТОВ «ФК Форт» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками АТ «Альфа-банк», включно і до [PERSON] . В подальшому, 23.02.2021 між ТОВ «ФК Форт» та ТОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу №01-23-02/21, за умовами якого права вимоги до [PERSON] перейшли до ТОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс». Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем, станом на 23.02.2021, обліковується заборгованість в розмірі 29148,11 грн. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 29148,11 грн, сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200 грн. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 25.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Згідно з ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою відповідача, але поштове відправлення повернулося до суду з довідкою відділення «Укрпошти» - «вручено особисто». Відзиву відповідач не подала. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223\~ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що 18.05.2016 між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] шляхом акцептування публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої [PERSON] отримано кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом в межах 200000 грн. [PERSON] підписала анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб (а.с. 5). Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 18.05.2016 по 22.02.2021 (а.с. 24-32). 22 лютого 2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРТ» (фактор) укладено договір факторингу № 1, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в додатку до договору (а.с. 9-14). Згідно з п. 2.3 договору факторингу право вимоги вважається відступленим фактору з моменту підписання цього договору. В день підписання цього договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою в додатку № 2 до цього договору. З копії акту приймання-передачі реєстру боржників від 22 лютого 2021 року до договору факторингу № 1 вбачається, що у відповідності та на виконання договору факторингу № 1 від 22 лютого 2021 року Клієнт передав, а Фактор отримав право вимоги, детальний опис складових якого наведений в додатку № 1-1 до договору, а також реєстр боржників клієнта на компакт-диску, складений за формою згідно із додатком № 1-2 до договору (а.с. 13 на звороті). З витягу з додатку до договору факторингу 1 від 22 лютого 2021 року реєстру боржників, вбачається, що до ТОВ «ФК Форт» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором у сумі 29148,11 грн (а.с. 22). Згідно копії платіжного доручення № 35 від 23 лютого 2021 року ТОВ «ФК Форт» сплачено АТ «Альфа-Банк» 14 235 001,00 грн (призначення платежу: за право вимоги згідно договору факторингу № 1 від 22 лютого 2021 року) (а.с. 15). 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК«Форт» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу № 01-23-02/21, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в додатку № 1-1 до договору (а.с. 15 на звороті -19). Згідно з п. 2.3 договору факторингу право вимоги вважається відступленим фактору з моменту підписання цього Договору. В день підписання цього Договору Сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників, за формою встановленою в Додатку № 2 до цього договору. З копії акту приймання-передачі реєстру боржників від 23 лютого 2021 року до договору факторингу № 01-23-02/21 вбачається, що у відповідності та на виконання договору факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року Клієнт передав, а Фактор отримав право вимоги, детальний опис складових якого наведений в додатку № 1-1 до договору, а також реєстр боржників клієнта від 23.02.2021 на компакт-диску, складений за формою згідно із додатком № 1-2 до договору (а.с. 20,21). З виписки з додатку до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року реєстру боржників, вбачається, що до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором у сумі 29148, 11 грн. Згідно копії платіжного доручення № 129 від 23 лютого 2021 року ТОВ «ФК Еліт Фінанс» сплачено ТОВ «ФК «Форт» 13235000,00 грн (призначення платежу: за право вимоги згідно договору факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року) (а.с. 21 на звороті). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, заборгованість [PERSON] станом на 22.02.2021 становить 29148,11 грн, з яких: 23325,89 грн - прострочене тіло кредиту, 1200 грн - неустойка (штраф), 420,60 грн - овердрафт (несанкціонована заборгованість) та 4201,62 грн відсотки за користування кредитом (а.с. 33). Згідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 633 ЦКУкраїни\~передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 ст. 634 ЦПК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При цьому, суд враховує, що [PERSON] була належним чином ознайомлена та погодилася з умовами надання кредиту, на підставі чого між сторонами укладено кредитний договір від 18.05.2016, в якому відображені умови надання кредиту, остання з відповідним договором погодилася, про що свідчить її підпис. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст.\~526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527, 530 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд вважає доведеним, що відповідач, отримавши кредит та користуючись кредитними коштами, свої зобов`язання належним чином не виконала, суму кредиту та проценти за користування кредитом у повному обсязі не сплатила. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що право вимоги до [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на підставі договору факторингу. Відповідно до ст. ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приймаючи до уваги те, що відповідачка, отримавши кредитні кошти, зобов`язання з їх повернення не виконала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги відповідача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, представник позивача при зверненні до суду з даним позовом також просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024, акт прийому-передачі наданих послуг від 02.06.2025 розмір послуг за надання правничої допомоги становить 9200 (дев`ять тисяч двісті гривень 00 копійок, платіжна інструкція № 2707 від 10 червня 2025 в сумі 9200,00 грн., Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це зокрема вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Враховуючи вищевикладене, відсутність обґрунтованого клопотання відповідача щодо безпідставності вимог, заява в частині стягнення судових витрат на правову допомогу підлягає задоволенню. Також, у відповідності до вимог ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved