Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 193902,66 грн. за кредитним договором, а також судового збору. Свої вимоги мотивуює тим, що 25.01.2019 року відповідач [PERSON] уклав із АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів із дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав зобов`язання щодо надання позичальнику кредиту. У свою чергу, позичальник [PERSON] зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого за вказаним кредитним договором утворилася заборгованість, яка складає 193902,66 гривень. З метою досудового добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за кредитним договором. Тому, позивач звернувся до суду та просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] заборгованість . Сторони в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач вважається належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце слухання справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання (ч.7,8 ст.128 ЦПК України), проте у судове засідання він не з`явився, про причини неприбуття не повідомив. Тому, оскільки відповідач про час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, але в судове засідання не з`явився та не повідомив причин неявки, відзиву на позов , заяв про відкладення не подав, суд доходить висновку про можливість проведення судового засідання без його участі та ухвалення заочного рішення в порядку передбаченому статтями 280, 281 ЦПК України. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25.01.2019 року між акціонерним товариством «Альфа Банк» і [PERSON] укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 63190738, відповідно до умов якої банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 200000 гривень на картковий рахунок, із процентною ставкою, відсотків річних 26%, (а.с.7-10). Отже, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув усі належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком заборгованості. Так, згідно з розрахунком боргу, наданим позивачем, розмір загальної заборгованості [PERSON] перед АТ «Сенс Банк» становить 193902,66 грн. (а.с. 6). 06.06.2024 та 28.04.2025 року представником позивача АТ «Сенс Банк» на адресу позичальника [PERSON] направлялись досудові вимоги щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором із зазначенням розміру заборгованості (а.с.21,26), що підтверджується списком поштових відправлень (а.с.23-25, 27-29). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. У свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не виконав взяті на себе зобов`язання, що свідчить про порушення прав позивача, а позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі та вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість в розмірі 193602,66 грн. Таким чином, суд доходить висновку, що вимоги АТ «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір. Що стосується стягнення витрат на користь позивача за професійну правничу допомогу, то суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст.141 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано договір про надання послуг від 28.01.2025, довіреність № 023787/25. Сума витрат на правничу допомогу, заявлена у справі, становить 15821,36 гривень, проте, виходячи з аналізу вищезазначених норм, враховуючи неспівмірність заявленої суми обсягу і характеру наданої правничої допомоги у справі, суд доходить висновку, що така сума є явно завищеною у порівнянні із розміром заборгованості, разом з тим, справи даної категорії мають типовий характер і відносно невелику складність, а тому вказані витрати підлягають зменшенню і стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень.

Outcome: approved