Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування та зобов`язання укладення договору найму на житлове приміщення. Позовна заява\~мотивована тим,\~що позивачє військовослужбовцем, який з 2014 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України під час дії антитерористичної операції на сході України та з 2022 року проходить військову службу в ВЧ [NUMBER] [INFO] і брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Актом від 02 травня 2025 року, складеним головою ОСББ «Миротворець» Демчиком В.Ю., встановлено, що на момент обстеження квартири [ADDRESS] та на протязі 3-х років, позивач проживає у вказаній вище квартирі без реєстрації місця проживання. Дозвіл на зайняття та вселення в квартиру [ADDRESS] позивачу надано з усної згоди голови правління ОСББ «Миротворець» Демчика В.Ю. Позивач зазначає, що ним було здійснено ремонт в даній квартирі та сплачено наявну заборгованість за житлово комунальні послуги, які він і надалі продовжує сплачувати. Згідно інформації з КП «ВМБТІ» та з Державного реєстру прав на нерухоме майно, право власності на квартиру [ADDRESS] , ні за ким не зареєстровано. Технічний паспорт на дану квартиру виданий на ім`я позивача. За весь час проживання позивача в квартирі, ні обслуговуюча організація, ні виконавчий комітет Вінницької міської ради не висували до нього претензій щодо користування квартирою [ADDRESS] . З метою реєстрації місця проживання за даною адресою та документального закріплення за ним права користування квартирою, позивач звернувся до Вінницької міської ради із заявою про укладення договору найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 17.07.2025 № 1676, позивачу було відмовлено в укладенні договору найму житлового приміщення. Підстава відмови - відсутність ордеру та реєстрації місця проживання позивача в даному житловому приміщенні. На думку позивача, звернення із даним позовом до суду щодо визнання за ним права користування квартирою [ADDRESS] та\~зобов`язання Виконавчого комітету Вінницької міської ради укласти з ним договір найму житлового приміщення, є єдиним способом захисту його права на користування житловим приміщенням, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 05.11.2025 відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 02.12.2025 року витребувано з КП "ВМБТІ" інвентаризаційну справу на квартиру [ADDRESS] . Крім того, ухвалою суду від 02.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача - адвокат Олійник О. Л., у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві. Судові витрати просив залишити за позивачем. Представник відповідача ВК ВМР Чуй В. П., в судовому засіданні при прийнятті рішення по справі, поклався на думку суду. Заслухавши пояснення учасників справи, їх доводи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач є військовослужбовцем, який з 2014 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України під час дії антитерористичної операції на сході України та з 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серія [NUMBER] від 05.03.2015, довідкою Військової частини [NUMBER] від 06.05.2025 № 2306 та довідкою Військової частини [NUMBER] від 05.05.2025 № 2297. Позивач повідомив, що з усної згоди голови правління ОСББ «Миротворець» - Демчика В.Ю., йому надано дозвіл на зайняття житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] . Як вбачається з акту від 02 травня 2025 року, складеного головною головою ОСББ «Миротворець» - Демчиком В. Ю., на момент обстеження квартири [ADDRESS] та на протязі 3-х років позивач проживає у вказаній вище квартирі без реєстрації місця проживання. Після вселення у вказане вище житлове приміщення, позивачем було сплачено заборгованість за житлово комунальні послуги, які він і надалі продовжує сплачувати, що підтверджується платіжними інструкціями від 08.05.2024, від 27.05.2024, від 18.06.2024 та від 29.08.2024. Також, згідно видаткової накладної № 0804 від 08.04.2022, рахунку № 0804-001 від 08.04.2022, рахунку фактури № 53 від 28.06.2022, видаткової накладної № 2397 від 28.06.2022 позивачем було здійснено оплату матеріалів для ремонтних робіт. Відповідно до довідки КП «ВМБТІ» від 25.06.2025 № 3862, на квартиру [ADDRESS] право приватної власності не зареєстровано. Дані обставини підтверджуються також матеріалами витребуваної з КП «ВМБТІ» інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 03.06.2025, право власності чи користування квартирою [ADDRESS] ні за ким не зареєстровано. Як вбачається з технічного паспорту від 10.06.2025, виданого на ім`я позивача, та витягу з Реєстру будівельної діяльності від 10.06.2025, загальна площа квартири [ADDRESS] , становить 37,5 кв.м. 30.06.2025 позивач звертався із заявою про укладення договору найму житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , до Вінницької міської ради. Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 17.07.2025 № 1676 позивачу було відмовлено в укладенні договору найму житлового приміщення, оскільки у нього відсутній ордер на житлове приміщення та він не зареєстрований в даній квартирі. Згідно із\~ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до\~ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~ Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5\~ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Як вбачається з положень ст. 15 ЖК України, саме до компетенції виконавчих комітетів міських рад належить право на прийняття рішення про надання жилих приміщень та право на видачу ордерів. Згідно ст.\~58\~ЖК України,\~на підставі\~рішення про\~надання жилого\~приміщення в\~будинку державного\~або громадського\~житлового фонду\~виконавчий комітет\~районної,\~міської,\~районної в\~місті,\~селищної,\~сільської ради\~видає громадянинові\~ордер,\~який є\~єдиною підставою\~для вселення\~в надане\~жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 61 ЖК України\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово - експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно із\~ст. 63 ЖК України\~предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Частиною 1\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно зі\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні»\~місцем проживання фізичної особи вважається адміністративно - територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до ч. 1\~ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 310 ЦК України\~визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Відповідно до п. 15 постанови пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Невід`ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно - правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права від 16 грудня 1966 року (ст. 10). При цьому, як вбачається із п.1 ст.12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні Права від 16 грудня 1966 року, право на житло має реалізовуватись за умови вільного вибору людиною місця проживання. Повага до права Людини на житло закріплена також у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Правова позиція Європейського суду з прав людини. відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Суд також враховує, що одним з проявів верховенства прав є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція грунтується, в тому числі на Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004р. №15-рп/2004 у справі №1-33/2004. У п.36 рішення від 18.11.2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом ст. 8 конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло»\~це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі §1 ст.8 конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме\~від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11.01.95, П.63). Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 конвенції. Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 296/4642/19, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Враховуючи те, що за весь\~тривалий час\~проживання позивача\~в житловому\~приміщенні ні\~обслуговуюча організація,\~ні Виконавчий\~комітет Вінницької\~міської ради\~не висували\~до нього\~жодних претензій\~щодо користування\~квартирою,\~враховуючи постійне проживання позивача в квартирі, сплату комунальних послуг, здійснення ремонту квартири, покращення ним умов проживання та відсутність реєстрації права власності чи користування даної квартири за іншою особою, суд вважає за можливе визнати право користування даною квартирою за позивачем та зобов`язати відповідача укласти з ним договір найму житлового приміщення. На підставі викладеного та

Outcome: approved