Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходилася цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «КЕШ ТУ ГОУ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заочним рішенням\~Біляївського районного\~суду Одеської\~області від\~28.10.2025\~року позовну заяву [PERSON] до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. 25.11.2025 року від представника позивачки до суду надійшла заява, в якій він просить ухвалити додаткове рішення по даній справі щодо розподілу судових витрат, яким стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правову допомогу у розмірі 15000 грн., а також просив поновити строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення. Ч. 3 ст. 270 ЦПК України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Учасники справи в судове засідання по розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати не з`явились, повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. В судовому\~засіданні встановлено,\~заочним рішенням\~Біляївського районного\~суду Одеської\~області від\~28.10.2025\~року позовну\~заяву [PERSON] до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Виконавчий напис № 17055 від 18.12.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню та стягнуто з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 968 грн 96 к. Згідно п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Ст.\~126\~ЦПК України\~встановлено,\~що право\~на вчинення\~процесуальної дії\~втрачається із\~закінченням строку,\~встановленого законом\~або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Представник позивача в заяві про ухвалення додаткового рішення посилається на те, що з повним текстом рішення суду від 28.10.2025 року він ознайомився через систему «Електронний суд» лише 21.11.2025 року, внаслідок чого був позбавлений можливості надати суду докази щодо розміру витрат на правничу допомогу у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Проаналізувавши заяву представника позивача, дослідивши довідку про доставку електронного документу від 21.11.2025 року, суд дійшов висновку, що строк на подання доказів щодо розміру понесених судових витрат стороною позивача пропущений з поважних причин, а тому такий строк підлягає поновленню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат, суд зазначає наступне.\~ Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом чч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~ За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~ 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ВП ВС у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно із договором про надання правової допомоги від 08.05.2024 року, адвокат Алієв А.Т. надає правову допомогу [PERSON] . Представник позивача просить стягнути з відповідача на корить позивачки витрати на професійну правову допомогу у розмірі 15000 грн, на підтвердження чого подав до суду витяг з договору № 08/05/24 від 08.05.2024 року про надання правової (правничої) допомоги, додаткову угоду № 1 від 05.05.2025 року до договору про надання правової допомоги, акт приймання наданих послуг від 21.11.2025 року. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial