Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

У липні 2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором № 22.05.2023-100000809 від 22.05.2023 року в розмірі 9 540 грн. та судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 22.05.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22.05.2023-100000809. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 4 500 грн., строком на 14 днів, під проценти, що становить 2 % за один день (фіксована незмінювана процентна ставка) «Економ» та денна процентна ставка, що становить 3% «Стандарт». [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 02.07.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 9 540 грн., що складається з заборгованості по тілу кредита у розмірі 4 500 грн., по процентам 5040 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Тому, позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Ухвалою суду від 30 липня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 30.07.2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що 22.05.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та визначеному в п. 2.3 оферти, було укладено електронний кредитний договір № 22.05.2023-100000809, складовими якого є: пропозиція про укладення кредитного договору (оферта); заявки ; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт). Відповідно до пункту 4.1. оферти кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача. Відповідно до заявки та акцепту, які за змістом є повністю ідентичними, кредитор надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту 4 500 грн. строком на 14 днів з дати його надання на наступних умовах. Дата повернення (виплати) кредиту 02.07.2023. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, та розмір якої не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного кредиту. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 4149-49ХХ-ХХХХ-3372. Згідно з квитанцією по платежу ID 2316103919, здійснено переказ коштів у сумі 4 500 грн., картка отримувача: 414949*72, призначення: видача за договором № 22.05.2023-100000809. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 22.05.2023-100000809 від 22.05.2023, заборгованість [PERSON] по кредитному договору складається з суми 9 540 грн., з яких: 4 500 грн. - основний борг, 5040 грн. проценти. Проценти по кредиту нараховані за період з 22.05.2023 по 02.07.2023. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, оскільки не погасив заборгованість за кредитом у порядку, визначеному кредитним договором, що є порушенням законних прав ТОВ «Споживчий центр». За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628-629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Пунктом 5 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Як зазначено у ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З досліджених доказів судом встановлено, що між позивачем ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 22.05.2023-100000809 від 22.05.2023 року, на підставі якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4 500 грн. на умовах, зазначених в договорі. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання виконало в повному обсязі. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за договором не виконував належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Щодо обґрунтованості розміру заявлених позовних вимог суд дійшов наступних висновків. З доданої до позовної заяви довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 22.05.2023-100000809 від 22.05.2023 року вбачається, що позивачем до суми заборгованість у розмірі 9 540 грн. зараховано наступні складові: 4 500 грн. - основний борг, 5040 грн. проценти. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, позивачем нараховані проценти за користування кредитом починаючи з дня його видачі 22.05.2023 року по 02.07.2023 року включно, у розмірі 5040 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором, суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 22.05.2023-100000809 від 22.05.2023 року у загальному розмірі 9 540 грн., а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved