Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

19 листопада 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» через свого представника Ляра Д.Ю. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 73253,52 грн. На обґрунтування своїх вимог ПАТ КБ «Приватбанк» вказує, що відповідно до укладеного договору б/н від 25 серпня 2020 року [PERSON] отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії до 50 000,00 грн, яка в процесі користування була збільшена до 80000,00 грн на кредитну картку зі сплатою 42,0% річних. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, позивач на підставі закону та п. 2.1.1.3.5. Договору просить стягнути з відповідача заборгованість по тілу кредиту в сумі 58778,56 грн, 14474,96 грн прострочених відсотків та судовий збір. Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву. У відповідності до ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач є таким, що отримав копію ухвали 27 листопада 2025 року, відзиву на позовну заяву не подано. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 25 серпня 2020 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір приєднання, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 42,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Цей договір у формі заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідач підписав власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13 грудня 2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Підписавши 25 серпня 2020 року заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] у повному обсязі приєднався до умов та правил надання банківських послуг цього Банку, що засвідчив власним підписом. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом п. 2.1.1.3.1 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язується здійснювати погашення кредиту щомісячно до 25 числа в сумі не менше мінімального обов`язкового платежу. Судом встановлено, що зобов`язання за кредитним договором [PERSON] не виконав. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, станом на 27 жовтня 2025 року [PERSON] має заборгованість перед банком в сумі 73253,52 грн, яка складається з: 58778,56 грн - заборгованість за тілом кредиту та 14474,96 грн - заборгованість за простроченими відсотками. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що всі складові заборгованості, такі як тіло кредиту та відсотки розраховані у відповідності до умов договору. З дослідженої судом виписки за договором б/н за період 25 серпня 2020 року до 29 грудня 2025 року видно, що відповідач [PERSON] активно користувався банківськими картками «Універсальна» номери [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] . За указаний період всього: витрат 309 570,02 грн, надходжень 236 316,5 грн, баланс на кінець періоду 73\~253, 52 грн, що становить заборгованість. Доказів погашення заборгованості [PERSON] суду не надано. Таким чином вимога позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 25 серпня 2020 року ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу за правилами ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved