Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

До Соборного районного суду міста Дніпра у м. Дніпрі 08.09.2025 року надійшла позовна заява\~ Комунального підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії. В обґрунтування позову посилаючись на те, що, відповідачу відкрито особовий рахунок [NUMBER] про постачання теплової енергії. Позивачем надавалися послуги з теплопостачання об`єктів відповідача по [ADDRESS] , але належної своєчасної оплати в повному обсязі не надходило, зокрема за період з листопада 2020 року по квітень 2025 року утворилася наступна заборгованість у розмірі: 56914,58 грн. - основний борг, 16609,63 грн. - інфляційні втрати, 3706,21 грн. 3% річних, 4513,49 грн. пеня, а всього 81743,91 грн. Тобто предмет позову становлять вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги теплопостачання, що утворилася внаслідок порушення строків їх оплати. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2025 року указана цивільна справа передана для розгляду судді Батмановій В.В. Ухвалою судді\~від 09\~вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії. Представник позивача надав заяву в якій просив розглянути справу без участі представника, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надаються Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить відкритий особовий рахунок [NUMBER] . Відповідно до\~статті 11\~ЦК України цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, які не передбачені цими актами, але по аналогії породжують цивільні права і обов`язки. У цьому випадку цивільні права та обов`язки сторін виникають з відносин по фактичній поставці послуг з постачання теплової енергії (юридичний факт), а саме: КП "Теплоенерго" надає відповідачу послуги з теплопостачання і щомісячно виставляє платіжні документи (квитанції) для оплати вказаних послуг, а відповідач, в свою чергу, має оплачувати вартість одержаних послуг відповідно до виставлених позивачем квитанцій, чим фактично визнається наявність між сторонами цивільно-правових відносин. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості з листопада 2020 року по квітень 2025 року утворилася наступна заборгованість у розмірі: 56914,58 грн. - основний борг, 16609,63 грн. - інфляційні втрати, 3706,21 грн. 3% річних, 4513,49 грн. пеня, а всього 81743,91 грн. За змістом статті 322 ЦК України,\~статті 162 ЖК України\~власники або наймачі житла зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Так згідно зі статтею 20\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин", споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630\~визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 статті 625 ЦК України\~визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, а також інфляційне збільшення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, загальновідомою обставиною є те, що з 24 лютого 2022 року по цей час в Україні діє воєнний стан. Враховуючи, що кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, то на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18\~Перехідних положень ЦК України. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч.1\~ст.14 ЦК України). Відповідно до п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На кредитний договір розповсюджується дія пункту 18\~Прикінцеві та перехідні положення ЦК України\~(згідно з висновками у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23, пр. 61-8279св23). Тлумачення пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2\~статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В постанові Верховного Суду від 31.01.2024 №183/7850/22, пр. 61-14740св23, вказано, що тлумачення п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2\~ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким чином суд дійшов висновку про те, що нарахування та стягнення пені, є неправомірним, а позов в цій частині не підлягає задоволенню. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує свій обов`язок по сплаті вартості послуг з теплопостачання, наявність заборгованості за послуги з теплопостачання відповідачем не спростована, суд вважає, що позов Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання за період з листопада 2020 року по квітень 2025 року в розмірі 56914,58 грн. - основний борг, 16609,63 грн. - інфляційні втрати, 3706,21 грн. 3% річних, а всього 77230,42 грн. Крім того, у зв`язку зі зверненням до суду Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до частини 1статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial