Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданого позову зазначає, що 16.01.2022 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 14766-01/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору "Адреса, реквізити та підпис сторін". Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Також відповідно до п.п. 1.7. п. 1 Кредитного договору клієнт підтвердила, що усвідомлює факт непоширення на правовідносини за цим Договором дії Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п.п. 2.3. п.2 Кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті товариства https://www.zecredit.com.ua. Приймаючи умови Кредитного договору, клієнт підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. 31.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 31012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1. Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №31012023 від 31.01.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 54000 грн., з яких: 20000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34000 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 31.01.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 14766-01/2022 в розмірі 54000 грн., з яких: 20000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34000 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вказану заборгованість позивач просить стягнути на його користь з відповідача. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 23.10.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 05.03.2024 року від представника позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення. Зазначає, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Оспорюваний Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому, укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами не були би укладені. Позивачем обґрунтовано розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором, з умовами якого відповідач ознайомлений в повній мірі, тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу та відсотками за користування кредитними коштами є законними та обгрунтованими. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Як стверджується у поясненнях, копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах, тому позивачу, закономірно, належать права вимоги до відповідача. 06.03.2024 року відповідачем подано до суду письмові пояснення по суті спору, відповідно до яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач вводить суд в оману щодо укладення самого кредитного договору № 14766-01/2022 від 16.01.2022 року, оскільки відповідач коштів не отримувала та сам договір не був укладений, що підтверджується ідентифікатором, долученим до позовної заяви, адже такий був узятий із договорів, які укладалися раніше до 16.01.2022 року. На переконання сторони відповідача, надана ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» роздруківка з сайту ТОВ «ФК «Інвеструм» щодо наявності у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» даних [PERSON] не підтверджує укладення з нею кредитного договору в електронній формі. Як стверджується у письмових поясненнях, подані позивачем документи не є первинними бухгалтерськими документами, вони не містять даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу TOB «ФК «Інвеструм» коштів в сумі 20000,00 грн. на картковий рахунок, який належить саме [PERSON] . Первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували переказ коштів [PERSON] на підставі кредитного договору № 14766-01/2022 від 16.01.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не надало. Нараховані проценти за ставкою 2,50 % за кожен день прострочення зобов`язання після закінчення строку дії договору відповідач вважає незаконними. Крім цього, зазначає, що позивач не надав суду доказів проплати за договором факторингу та у самому договорі приховав суму, за якою відбулося відступлення кредитів, а також відсутній реєстр боржників та дані, які містяться в ньому, не надано суду доказів отримання кредиту позичальником, які мав би отримати новий кредитор/позивач. Оскільки у ТОВ «ФК «Інвеструм» (код ЄДРПОУ - 42201361) відкликано ліцензію на здійснення фінансових операцій, то прав на укладення договору факторингу №31012023 від 31.01.2023 року у нього не було, та вказаний договір є недійсним (нікчемним), в результаті чого позивач не є належним кредитором та, відповідно, являється неналежним позивачем у цій справі. Відповідач [PERSON] заперечує позовні вимоги та повідомила суду у своїх письмових поясненнях, що кошти, про які йде мова в позовній заяві, не отримувала в обсязі, вказаному в ній, умови кредитного договору, на які посилається позивач, не підписувала. Відповідач заперечує, що отримала кредит в сумі, в якій вказує позивач, сама ж, оскільки пройшов тривалий час, не пам`ятає всіх обставин, за яких отримувався кредит, відтак, отримання позичальником коштів в повному обсязі вважає непідтвердженим матеріалами справи. Наголошує, що для належного підтвердження доказів отримання кредиту позивач зобов`язаний був надати в суд оригінали меморіального ордеру, заяву на видачу готівки чи інші належні документи про отримання коштів позичальником в повній сумі, однак, такого не було зроблено, що свідчить про недоведеність розміру кредитної заборгованості та наявність підстав для відмови в позові. На підтвердження заборгованості позивач надав суду розрахунок заборгованості, який не є належним доказом наявності заборгованості, а тому, не може братися судом до уваги. Відповідач вважає, що наведені обставини не можуть бути проігнорованими. 22.03.2024 року відповідачем [PERSON] подано до суду заперечення на пояснення позивача від 05.03.2024 року. Зазначає, що жодних доказів про те, що саме 16.01.2022 року [PERSON] надано електронний ідентифікатор на підписання кредитного договору позивачем суду не доведено, a сама наявність електронного ідентифікатора не доводить укладення електронного договору. З урахуванням того, що на підтвердження позовних вимог позивач не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують надання відповідачу кредитних коштів у розмірі, які були передбачені кредитним договором, наявність заборгованості за тілом кредиту та процентами, позивач не довів наявність заборгованості у розмірі, вказаному у наданих ним розрахунках за кредитним договором, що є, на переконання відповідача, підставою для відмови у задоволенні позову. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.04.2025 року витребувано в Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код банку (МФО) 334851; ЄДРПОУ 14282829; кореспондентський рахунок в НБУ 32005104101026, у форматі IBAN: [NUMBER] ; МФО НБУ: 300001, юридична адреса: вул. Андріївська, 4 м. Київ, Україна, 04070) інформацію щодо наявності у [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткових рахунків, відкритих у банку станом на 16.01.2022 року; інформацію щодо належності [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по рахунку за номером картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] ), за період з 16.01.2022 року по 19.01.2022 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, у поданому позові справу просив розглядати у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила. Зазначила, що відсутні докази перерахування кредитних коштів відповідачу. Більше того, сторона позивача не погоджується із нарахованими відсотками, вважає, що такі нараховані поза межами строку кредитування. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 16.01.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 14766-01/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W509. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 20000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 1.2 Договору тип кредиту - кредит; мета отримання кредиту - на власні потреби клієнта; кредит надається строком на 30 днів, тобто до 14.02.2022 року; строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію" та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань Відповідно до п.1.3. Договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу. За змістом п.1.4 Договору надання кредиту та зміна суми кредиту надається на основі оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) клієнта на власний розсуд товариства. Клієнту, який не пройшов первинний скоринг товариства при подачі заявки, товариство має право запропонувати інші умови кредитування, які клієнт може прийняти або відмовитись. Кредит таким клієнтам надається за стандартною процентною ставкою 3% на добу в межах суми 2000 грн. та на них не розповсюджуються умови п. 1.5. та п. 1.6 цього Договору. Відповідно до п.1.7. Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Окрім того, 16.01.2022 року відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора W509 підписано паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про процентну ставку, тип та розмір кредиту, тип процентної ставки, орієнтовану загальну вартість кредиту. 31.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 31012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм»» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1. Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №31012023 від 31.01.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 54000 грн., з яких: 20000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34000 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 14766-01/2022 в розмірі 54 000 грн., з яких: 20 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34 000 грн. - сума заборгованості за відсотками. При аналізі договору, на підставі якого у відповідача виникли боргові зобов`язання, суд приймає до уваги те, що згідно ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У судовому засіданні було встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі кредитного договору № 14766-01/2022 від 16.01.2022 року. Зазначеним договором були визначені предмет, розмір кредиту, строки та умови повернення кредиту, розміри плати за користування кредитними коштами та інші умови правовідношення. Спір стосується стягнення заборгованості за договорами, а саме заборгованості за кредитом та відсотками. Що стосується доводів відповідача про відсутність доказів переходу та наявності в нового кредитора (позивача) права вимоги до [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.07.2014 року у справі № 6-14194св14 суд дійшов висновку, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, а також розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. У даному випадку на підтвердження переходу права вимоги до відповідача [PERSON] від первісного кредитора до нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» представником позивача надано суду договір факторингу № 31012023 від 31.01.2023 року; акт прийому - передачі реєстру боржників за договором факторингу № 31012023 від 31.01.2023 року; витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 року. Разом із тим, до письмових пояснень представником позивача долучено платіжну інструкцію № 19332 від 03.02.2023 року на загальному суму 921 572 грн. 67 коп., що є оплатою за відступлення права вимоги за договором факторингу №31012023 від 31.01.2023 року. Отже, на переконання суду, позивачем належним чином доведено факт переходу до ТОВ «ФК « ЄАПБ» права вимоги до боржника [PERSON] від первісного кредитора. Окрім того, суд вважає за необхідне наголосити, що за змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2 383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено правовий висновок про те, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Щодо посилання сторони відповідача на те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами дії кредитного договору, суд зазначає наступне. Як вбачається із п.2.5 Договору № 14766-01/2022 від 16.01.2022 року обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відтак, оскільки проценти за користування кредитом нараховуються до дня повного погашення заборгованості за кредитом, що прямо передбачено умовами договору та про що відповідач [PERSON] була належним чином обізнана, суд вважає, що відсотки за користування кредитом нараховувалися відповідачу правомірно. Щодо відсутності, на думку сторони відповідача, факту отримання відповідачем кредитних коштів, суд зазначає наступне. Як вбачається із відповіді директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Веліканова Є.М. № 2919_240304114341 від 04.03.2024 року, успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 16.01.2022 року о 15:10:02 на суму 20000,00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.ua - 131547152, призначення платежу: зачислення 20 000 грн. на карту [NUMBER] . Разом із тим, у відповідь на ухвалу суду від 30.04.2025 року ТОВ «Перший Український Міжнародний Банк» надало відповідь, відповідно до якої вбачається, що станом на 16.01.2022 року в Банку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було відкрито наступні рахунки: [NUMBER] , [NUMBER] . Як вбачається із виписки по особовому рахунку [PERSON] [NUMBER] , 16.01.2022 року о 20 год. 28 хв. 57 сек. перераховано відповідачу 20 000 грн. Відтак, суд вважає доведеним факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів у визначеному кредитним договором розмірі. Позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача, відповідно до якого заборгованість за кредитним договором становить 54 000 грн., в тому числі: заборгованість за основною сумою боргу - 20 000 грн.; заборгованість за відсотками - 34 000 грн. В свою чергу, стороною відповідача суду не було надано порядку розрахунку процентів, нарахованих на суму кредиту, який би спростував розрахунок заборгованості, наданий позивачем. Щодо твердження сторони відповідача про відсутність у ТОВ «Інвеструм» ліцензії на здійснення фінансових операцій, та, як наслідок, відсутність права на укладення договору факторингу, суд зазначає, що відступлення права вимоги не може вважатися фінансовою операцією. Більше того, як вбачається із інформації з веб-сайту Національного банку України, анулювання ТОВ "ФК "Інвеструм" (код ЄДРПОУ-42201361) ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відбулося 24.05.2023 року та набрало чинності 25.05.2023 року, тоді як договір факторингу № 31012023 укладено 31.01.2023 року, тобто набагато раніше, ніж ТОВ "ФК "Інвеструм" було позбавлено ліцензії. Беручи до уваги викладене, суд доходить переконання про те, що відповідачем були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, внаслідок чого відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 54 000 грн. 00 коп. Беручи до уваги, що ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новий кредитор, набуло права вимоги до відповідача [PERSON] замість первісного кредитора за кредитним договором № 14766-01/2022 від 16.01.2022 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2684 грн. судового збору. У зв`язку із задоволенням позову суд, відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2684 грн. 00 коп. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved