Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

[PERSON] 07.11.2025 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони 07.08.1993 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Побузькою селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №37 від 07.08.1993. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . З серпня 2025 року стосунки між ними розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки та подальше проживання стало неможливим. Вже тривалий час кожен живе окремим життям та своїми інтересами. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство разом не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Спору про поділ майна немає. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, перебування у шлюбі суперечить його інтересам розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Просить розірвати шлюб, який укладений між сторонами та зареєстрований у Побузькій селищній раді Голованівського району Кіровоградської області від 07.08.1993, актовий запис №37; судові витрати стягнути з відповідачки на його користь. Ухвалою суду від 14.11.2025 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з підстав вказаних в позові, просив шлюб розірвати, на примирення не згодний. Пояснив, що причиною поганих стосунків з відповідачкою є матір останньої [PERSON] , яка негативно налаштовує дочку проти нього, що призводить до сварок та непорозуміння. Зазначив, що неодноразово намагався примиритися з відповідачкою, однак остання не погоджується на примирення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, визнала позовні вимоги, згодна на розірвання шлюбу, однак заперечує щодо стягнення з неї судового збору. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно частин 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 07 серпня 1993 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис за №37, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 07.11.2025 Голованівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 9). Сторони мають спільних повнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з серпня 2025 року, спільного господарства сторони не ведуть, неповнолітніх дітей не мають. Згідно наданих сторонами заяв збереження шлюбу між ними неможливе, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. Таким чином, шлюб носить формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачкою є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка, яка при реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище, надала суду заяву про залишення їй прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. У зв`язку з визнанням відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 605 грн 60 коп. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір згідно квитанції АТ "УКРПОШТА" №469142 від 07.11.2025 (а.с. 4), а інша частина судового збору в тому ж самому розмірі, у зв`язку із задоволенням позову, покладається на відповідачку. Підстав для звільнення відповідачки від сплати судового збору судом не встановлено. На підставі поданих по справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved