Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

В квітні 2025 року позивач, заступник керівника Смілянської окружної прокуратури Іван Коломієць, звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 08.11.2024 закрито кримінальне провадження відносно [PERSON] , обвинуваченої за ч. 2 ст. 125 КК України, за завдання [PERSON] легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з звільненням від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, на підставі ст. 46 КК України. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала суду набрала законної сили 15.11.2024, та, якою підтверджено факт вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. З листа Комунального некомерційного підприємства "Городищенське медичне об`єднання" Городищенської міської ради за № 01-03-06/44 від 10.01.2025 та довідки розрахунку, хвора [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП з 15.04.2024 по 22.04.2024, а саме 7 ліжко-днів. Розрахунок на відшкодування витрат за лікування [PERSON] проведено відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, і становить 4577,94 грн, з них: кошти місцевого бюджету - 234,99 грн, кошти НЗСУ (державний бюджет) - 4342,95 грн. Відповідач в добровільному порядку шкоду не відшкодувала. Городищенська міська рада, яка наділена повноваження щодо звернення до суду за захистом порушеного права як власник майна, в тому числі коштів, виділених із місцевого бюджету та фінансування діяльності лікарні, згідно інформації за № 01-02-29/1425 від 05.03.2025, не зверталися до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування завданих збитків за лікування потерпілого та не заперечує про подання такого позову Смілянською окружною прокуратурою. Національна служба здоров`я України листом за № 11788/2-16-25 від 21.03.2025 повідомили, що послуги КНП "Городищенське медичне об`єднання" Городищенської мсіької ради пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НЗСУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету та не заперечують щодо звернення прокуратури із даним позовом до суду в інтересах держави стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Враховуючи, що затрати лікарні не відшкодовані, що свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави уповноваженими органами, прокурор звернувся із даною позовною заявою на захист державних інтересів, оскільки вказана бездіяльність призводить до ненадходження коштів, які мали б поступити до місцевого і державного бюджету. Просив суд стягнути з [PERSON] кошти у сумі 4577,94 грн, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, з них перерахувавши на користь держави в особі Городищенської міської ради до місцевого бюджету у сумі 234,99 грн та в особі Національної служби здоров`я України до державного бюджету у сумі 4342,95 грн. Ухвалою судді Городищенського районного суду Черкаської області Черненка В. О. від 23 квітня 2025 року в справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 08.07.2025 здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, у звязку з відставкою судді Черненка В. О. 26.07.2025 вказана справа прийнята до провадження, призначено підготовче засідання. 21.10.2025 підготовче провадження по справі закрито, призначено судовий розгляду по суті на 25.11.2025 року, яке відкладено з поважних на те причин. Представник позивача Смілянської окружної прокуратури в позові просив розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Інших за змістом заяв (клопотань) на адресу суду не надходило. Представник Городищенської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, належно. Надіслав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. При розгляді справи по суті, позовні вимоги міська рада підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник Національної служби здоров`я України в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, належно. Надіслав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника НСЗУ. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили задовольнити їх. Відповідач [PERSON] , будучи належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено даними АТ "Укрошта" про отримання 05.12.2025 рекомендованого листа R067048794944, в судове засідання не з`явилася. Про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов не подала. Заяв (клопотань) до суду не надходило. При цьому суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання відзиву чи висловлення думки щодо пред`явленого прокурором позову поданого в інтересах держави. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог КНП "Городищенське МО" Городищенської міської ради в судове засідання не з`явилися. Причини не прибуття не повідомили. Заяв (клопотань) не надходило. Згідно частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив такі обставини і відповідних їм правовідносин. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом частини 1 статті 4, частин 1, 3 статті 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Із матеріалів справи вбачається, ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 08 листопада 2024 року в справі № 691/596/24, кримінальне провадження відносно [PERSON] , обвинуваченої за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, внесеного до ЄРДР 02.05.2024 за № 12024255380000083, закрито на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою [PERSON] . Ухвала суду набрала законної сили 15.11.2024 року. Отже, кримінальне провадження щодо обвинуваченої [PERSON] закрито з нереабілітуючих підстав. Зі змісту вищевказаної ухвали суду, із обвинувачного акта, [PERSON] обвинувачується у тому, що 15.04.2024 близько 17 год 00 хв, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , на грунті раптово виниклих неприязних відносин до [PERSON] , реалізуючи свій умисел на заподіяння тілесних ушкожень останній, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, штовхнула потерпілу, поваливши останню на підлогу її спальні та в подальшому схопивши металевий совок почала наносити удари по голові, по руках та ногах, потім відкинувши совок, продовжила наносити удари кулаками та качалкою для тіста, у результаті чого спричинила тілесні ушкодження [PERSON] у вигляді травми забійних ран голови, забійної рани лівого колінного суглобу, які відповідно до висновку експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ "Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи" № 05-11-01/80 від 14.05.2024, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Під час розгляду кримінального провадження в суді питання про відшкодування витрат на лікування потерпілої не вирішувалось. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідо до частини 1 статті 3 Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Потерпіла [PERSON] , 1941 року народження, внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] , що містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, згідно довідки про перебування на лікуванні, що видана Комунальним некомерційним підприємством "Городищенське медичне об`єднання" Городищенської міської ради від 03.01.2025 № 01-03-06/36, перебувала на лікуванні з 15.04.2024 року по 22.04.2024 року у хірургічному відділенні КНП "Городищенське МО" - 7 ліжко-днів, вартість 1 ліжко-дня 653,99 грн. Понесені витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої [PERSON] складають 4577,94 грн та здійснені: за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) - 4 342,95 грн; за рахунок коштів місцевого бюджету - 234,99 грн. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого розраховувалось згідно "Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на станціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" № 545 від 16 липня 1993 року, до яких входить: заробітна плата; нарахування на оплату праці; предмети, матеріали; медикаменти та перев`язувальні матеріали; продукти харчування; оплата послуг (крім комунальних); оплата комунальних послуг та енергоносіїв, з урахуванням звітів про використання медикаментів на хворого [PERSON] придбаних за рахунок лікарняного закладу. Загальні положення про відшкодування шкоди передбачені главою 82 ЦК України. Відповідно до частин 1, 3 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно статті 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до статті 18 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно частини 2 статті 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Та, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" від 07 липня 1995 року № 11, відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають вілшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545. Згідно з пунктом 2 Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до пункту 3, 4 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти незалежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Згідно листа Національної служби охорони здоров`я України № 11788/2-16-25 від 21.03.2025, у 2024 році між НЗСУ (на виконання п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення") та КНП було укладено договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 4064-Е124-Р000 від 09.02.2024. Перелік медичних послуг, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантувала за рахунок коштів Державного бюджету України у 2024 році, був визначений в Порядку реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2024 році, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2023 № 1394. Послуги КНП пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Дежавного бюджету України. Отже, у даному випадку лікування проводилось закладом охорони здоров`я КНП "Городищенське МО" Городищенської міської ради, який фінансується з державного та місцевого бюджетів, розпорядником коштів є Городищенська міська рада Черкаської області та Національна служба здоров`я України. У матеріалах відсутні докази, які б підтверджували відшкодування [PERSON] в добровільному порядку вищезазначених витрат, понесених медичними закладами. Позиції щодо стягнення коштів на користь закладу охорони здоров`я притримується і Європейський суд з прав людини, який, зокрема, у рішенні від 11.02.2003 по справі "Хаммерн (Hammern) проти Норвегії" (скарга № 30287/96) встановив, що тягар фінансових збитків, завданих порушенням і розглядом кримінальної справи, що закрита чи закінчилась виправданням обвинуваченого, несе обвинувачений, якщо він не зможе довести, що вірогідна відсутність факту вчинення ним постановленого йому у вину діяння. Положення пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не порушено. Враховуючи, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] потерпіла [PERSON] проходила лікування, та комунальним закладом було понесено витрати на її лікування, що підтверджується належними доказами, такі витрати відповідачем не відшкодовано, то позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з частиною 2 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єктвладних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. У постанові Верховного Суду від 16.04.2019 року у справі № 910/3486/18 визначено, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. І, саме факт не звернення до суду органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження, про що вказується в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 року у справі № 903/129/18. Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами коли порушуються інтереси держави, або визнання незаконними правових актів, дії чи рішень органів чи посадових осіб. Судом враховано, що уповноваженими державою органами на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, а саме Городищенською міською радою Черкаської області та Національною службою здоров`я України, заходи щодо захисту інтересів держави з питань стягнення зазначених коштів з відповідача не вжито, тому з даним позовом звертається прокурор, щоб інтереси держави не залишались не захищеними. Та, підстави звернення до суду прокурором обґрунтовано у позовній заяві, що підтверджено належними та достатніми доказами. За таких обставин, відсутність відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я з вини відповідача на лікування потерпілої від злочину, негативно впливають на фінансування витрат на лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою для звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів, суд приходить до висновку про підставність позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач на підставі вимог п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при зверненні до суду з вказаним позовом звільнений від сплати судового збору (під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення), то згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь держави у розмірі 3028 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved