Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 18 465 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29.08.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №5903268, за умовами якого [PERSON] надається кредит на власні потреби на умовах строковості, зворотності, платності, в розмірі 5 000 грн, строком на 105 днів: пільговий період - 15 днів (29.08.2022-13.09.2022), поточний період - 90 днів (14.09.2022-12.12.2022), дата остаточного погашення - 12.12.2022; комісія за надання кредиту - 19% від суми кредиту (950 грн); проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 2% в день від фактичного залишку кредиту; проценти протягом поточного періоду - 3% в день. Кредитні кошти надаються безготівково на рахунок з використанням картки № [NUMBER] . Договір підписано електронним підписом шляхом відтворення одноразового ідентифікатора U22397, надісланого на номер мобільного телефону. 29.08.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №85-МЛ, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18 465 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 12 515 грн - заборгованість за процентами, 950 грн - заборгованість за комісією. Всупереч надсиланню письмової претензії [PERSON] , відповідач не виконала свої зобов`язання, тому позивач просить стягнути заборгованість з відповідача. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 12.09.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 29.10.2025 надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належними чином в порядку ст. ст. 128-131 ЦПК України шляхом надсилання ухвали про відкриття провадження та судових повісток на зареєстровану адресу проживання. Про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. На підставі ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 08.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Фактичні обставини, встановлені судом 29.08.2022 [PERSON] на сайті miloan.ua заповнено заяву-анкету на кредит №5903268, в якій зазначено її персональні дані, погоджено умови кредитування (а.с.14зв.-15). 29.08.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №5903268, за умовами якого [PERSON] надається кредит на власні потреби на умовах строковості, зворотності, платності, в розмірі 5 000 грн, строком на 105 днів: пільговий період - 15 днів (29.08.2022-13.09.2022), поточний період - 90 днів (14.09.2022-12.12.2022), дата остаточного погашення - 12.12.2022; комісія за надання кредиту - 19% від суми кредиту (950 грн); проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 2% в день від фактичного залишку кредиту; проценти протягом поточного періоду - 3% в день. Кредитні кошти надаються безготівково на рахунок з використанням картки № [NUMBER] . Договір підписано електронним підписом сторін (а.с.7-12); Додатком №1 до договору про споживчий кредит №5903268, який є невід`ємною частиною договору, обчислено загальну вартість кредиту - 20 950 грн та реальну річну процентну ставку 1 109% (а.с.12 зв.). В паспорті споживчого кредиту до договору позики №5903268 зазначено, що кредит в сумі 5 000 грн надається на 105 днів: пільговий період - 15 днів, поточний період - 90 днів, процентна ставка в пільговому періоді - 2% в день, процентна ставка в поточному періоді - 3% в день; комісія за надання кредиту - 19 % від суми кредиту - 950 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту - 20 950 грн, реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування - 1 109% річних (а.с.13). Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що [PERSON] акцептувала договір, шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора U22397, надісланого на номер телефону [NUMBER] (а.с.14). На підтвердження перерахування коштів за кредитним договором, позивачем надано платіжне доручення 81502858 від 29.08.2022, в якому зазначено: платник - ТОВ «Мілоан», код банку платника - 40484607, дебет рах.№ [NUMBER] , сума - 5 000 грн, отримувач - [PERSON] , код - [NUMBER] , код банку отримувача - VISA, кредит рах.№ [NUMBER] , призначення платежу - кошти згідно договору 5903268. Платіжне доручення містить підпис відповідальної особи та печатку ТОВ «Мілоан» (а.с.15зв.). Відомість про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 5903268 [PERSON] містить інформацію про надання кредиту 29.08.2022 в сумі 5 000 грн, нарахування комісії за оформлення кредиту в сумі 950 грн, нарахування процентів у період з 30.08.2022 по 13.09.2022 за ставкою 2% в день, у період з 14.09.2022 по 02.12.2022 за ставкою 3% в день. Зазначено про сплату прострочених процентів по кредиту 19.09.2022 в сумі 835 грн. Відомість підписана генеральним директором ТОВ «Мілоан» та містить печатку товариства (а.с.16). 02.12.2022 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Мілоан» укладено договір відступлення прав вимоги №85-МЛ, за умовами якого кредитор передав за плату, а новий кредитор прийняв належні кредитору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників, що підтверджується договором відступлення прав вимоги №85-МЛ від 02.12.2022, актом приймання-передачі реєстру боржників від 02.12.2022, витягом з реєстру боржників від 02.12.2022, платіжною інструкцією №69199 від 05.12.2022 (а.с.17зв.-23). Згідно реєстру боржників від 02.12.2022, заборгованість [PERSON] за договором №5903268 від 29.08.2022 складає 14 465 грн (5 000 грн - залишок по тілу кредиту, 12 515 грн - залишок по відсотках, 950 грн - залишок по комісії) (а.с.23). За вих.№22109355/9 від 18.04.2024 зареєстровано претензію до [PERSON] про необхідність погашення заборгованості за кредитом в розмірі 18 465 грн. Претензія підписана представником ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» (а.с.23зв.). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №5903268 від 29.08.2022, заборгованість [PERSON] , станом на 26.04.2024, становить 18 465 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту - 5 000 грн, заборгованість за відсотками - 12 515 грн, заборгованість за комісією - 950 грн (а.с.17). Інших доказів по суті позову суду не надано. За правилом частини першої ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша ст.627 ЦК України). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першої ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У ст.639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша ст.642 ЦК України). Отже, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір процентної ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості тощо. За приписами ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із зазначеного позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що [PERSON] здійснила усі необхідні дії, спрямовані на укладення договору про споживчий кредит від 29.08.2022 № 5903268. Отже, заповненням анкети-заяви на кредит та підписанням договору про споживчий кредит від 29.08.2022 № 5903268відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Без вчинення вказаних дій по попередньому заповненню анкети-заяви та надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладеним. Отже відповідач уклав договір про споживчий кредит від 29.08.2022 № 5903268. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б спростували створення відповідачем особистого кабінету на сайті ТзОВ «Мілоан», приналежність засобів зв`язку, як то номеру мобільного телефону та електронної пошти, які використовувалися, як ТОВ «Мілоан», так і відповідачем при укладенні договору, іншій особі ніж відповідач, а також як укладення самого договору, так і отримання відповідачем коштів за таким на вказаний ним картковий рахунок (приналежність такого не відповідачу, а іншій особі, відповідачем також не доведено). Встановивши, що між сторонами виникли договірні відносини за умовами договору про споживчий кредит від 29.08.2022 № 5903268, суд доходить висновку, що у відповідача виникли права щодо користування і обов`язки з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними. Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з наданою стороною позивача випискою з особового рахунку за кредитним договором від 29.08.2022 № 5903268 за відповідачем обліковується заборгованість у сумі 18465 грн, яка складається із: 5000 грн - заборгованості за тілом кредиту, 12515 грн заборгованості за простроченими процентами, 950 грн заборгованості за комісією. Розмір відсотків нараховано за період кредитування, з 13.09.2022 по 12.12.2022, що відповідає умовам п. 1.3.2, 1.4 Договору. Тому наведений позивачем розмір заборгованості по тілу кредиту та відсотками суд приймає як обгрунтований. Водночас, суд не може погодитись із розміром заборгованості за комісією 950 грн з таких мотивів. Відповідно до пункту 4 частини першої ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої ст.1 та частини другої ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. На підставі частини шостої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом. Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15, від 21 квітня 2021року в справі № 677/1535/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 21 липня 2021 року в справі №751/4015/15. Частинами першою та другою ст.228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою, є нікчемною. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року в справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої ст.11, частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». У справі, що розглядається, в пункті 1.5.1 договору про споживчий кредит передбачена сплата позичальником комісії за надання кредиту 950 грн, яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Отже, пункт 1.5.1 укладеного між ТзОВ «Мілоан» та відповідачем договору про споживчий кредит від 29.08.2022 № 5903268 не містить зазначення переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням кредиту. Оскільки надання кредиту це обов`язок кредитодавця за кредитним договором, то така дія як надання кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь кредитодавця. Суд звертає увагу, що комісія за надання кредиту в розмірі 950 грн є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Крім того, позивачем у договорі про споживчий кредит не зазначено, які послуги надаюся за комісію пов`язану з наданням кредиту. За таких обставин, положення договору про споживчий від 29.08.2022 № 5903268 про сплату позичальником на користь кредитора комісії за надання кредиту в розмірі 950 грн є нікчемними, а позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 950 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Із урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача на користь позивача тіло кредиту в сумі 5000 грн та проценти за користування кредитом у сумі 12 515 грн, а всього підлягає до стягнення за договором про споживчий кредит від 29.08.2022 № 5903268 - 17 515 грн. У стягнені комісії у сумі 950 грн слід відмовити за безпідставністю вимог. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2298 грн (17515 грн х 2422,40 грн / 18 465 грн, де 17515 грн - сума задоволених судом вимог до стягнення, 2422,40 грн - сума сплаченого судового збору, 18 465 грн - сума заявлених позовних вимог). Заяв про розподіл інших судових витрат - не надійшло. На підставі викладеного та

Outcome: partial