Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

01.10.2025 представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» за довіреністю Алієва Н. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором позики № 737272841 від 18.10.2024 у розмірі 18\~320,75 грн. та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 18.10.2024 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір надання коштів у кредит № 73272841, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника з використанням з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми кредиту та комісію за надання кредиту. 27.03.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до\~реєстру боржників\~№ 2\~від 27.03.2025\~до Договору\~факторингу №\~27/03/25\~від 27.03.2025,\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» набуло\~права грошової\~вимоги до\~відповідача в\~сумі 18\~320,75\~грн.,\~з яких:\~9\~500,00\~ грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~2\~778,75\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками;\~4\~617,00\~грн.\~ сума\~заборгованості по\~процентам за\~понадстрокове користування\~кредитом;\~1\~425,00\~грн.\~ комісія\~за надання\~кредиту. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідачки позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» за Договором позики № 73272841 в сумі 18 320,75 грн., з яких: 9 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 778,75 грн. - сума заборгованості за відсотками; 4\~617,00 грн. заборгованість по процентам за понадстрокове користування кредитом; 1\~425,00 грн. комісія за надання кредиту. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив 10.10.2025 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та повідомив про намір стягнути з позивача витрати на правову допомогу. Зазначив, що позивачем не надано розрахунку заборгованості та первинних бухгалтерських документів, що унеможливлює підтвердження існування кредитної заборгованості та доказів видачі кредиту. Наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору є неповним та не охоплює строку дії договору з 18.10.2024 по 16.11.2024. Також позивач не надав жодного доказу реєстрації відповідача на сайті, проходження процедури ідентифікації в особистому кабінеті чи перевірки, заповнення та підписання Заявки-Анкети. Номер телефону, що зазначений в договору +380672846329, який був використаний для підписання одноразовим ідентифікатором, не підтверджений як телефон відповідача. Отже, позивачем не підтверджена жодними доказами ідентифікація відповідача та підписання договору, що є порушенням Закону України «Про електронну комерцію». Договір факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 не є належним доказом, оскільки містить лише копії окремих аркушів. Крім того, позивач не надав в повному об`ємі документи (додатки), що є невід`ємною частиною договору факторингу. Отже, представником позивача не надано належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів того, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» має право грошової вимоги до [PERSON] . Стосовно розміру суми боргу відповідач зазначив, що заборгованість за відсотками заявлена в сумі 2\~778,75 грн, хоча вірний розрахунок за умовами договору складає 712,50 грн. Заборгованість по процентах за понадстрокове користування кредитом є безпідставною. Після закінчення строку кредитування (30 днів) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Проценти за понадстрокове користування є неустойкою (пенею). Нарахування та вимоги по сплаті неустойки (пені, штрафу) за кредитним договором є безпідставними в період дії воєнного стану відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Комісія за надання кредиту не підлягає стягненню, оскільки стягнення платежів за дії, які фінансова установа вчиняє на власну користь (аналіз заявки, ведення справи, управління кредитом), є забороненим. 27.10.2025 від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив стягнути з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 12\~000,00 грн. 10.11.2025 від відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначив, що денна процентна ставка за договором про надання споживчого кредиту № 73272841, перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, встановленої Законом України «Про споживче кредитування, тому умови договору, які впливають на розрахунок процентної ставки, є нікчемними. 18.11.2025 від представника позивача за довіреністю Канак М.С. надійшли заперечення на додаткові пояснення, в яких вона зазначила, що відповідач, уклавши договір позики № 73272841 від 18.10.2024, погодився з усіма його істотними умовами та не висловив жодних заперечень чи зауважень щодо розміру та порядку нарахування відсотків. Відповідач мав можливість відмовитися від підписання договору в разі неповного розуміння його умов, але він не скористався цим правом. Підписавши договір, він засвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, а волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі. За весь період перебування права вимоги за вищезазначеним договором у ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Для отримання детальних розрахунків та доказів перерахування коштів позивач звернувся до первісного кредитора та станом на 18.11.2025 отримав відповідь та додаткові докази, у зв`язку з чим просить суд поновити строк для подання доказів, прийняти та долучити до матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитним договором № 73272841 від 18.10.2024 та довідку про перерахування коштів АТ «Таскомбанк». 19.11.2025 від відповідача [PERSON] надійшли заперечення, в яких він просив повернути позивачу без розгляду заперечення на додаткові пояснення, оскільки вони подані з пропуском процесуального строку. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У заперечення на додаткові пояснення представник позивача за довіреністю Канак М.С. просила розглядати справу за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника адвоката Постригань Т.Л. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18.10.2024 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) в електронній формі укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73272841, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «85156». Відповідно до пункту 2.1., 2.2.1. - 2.2.4 Договору за цим Договором кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 9 500,00 грн. на строк 30, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Процентна ставка/день - 0,250% (фіксована); комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1\~425,00 грн; дата надання кредиту 18.10.2024; дата повернення кредиту (останній день) 16.11.2024; денна процентна ставка/день - 0,750%; процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною) за день 2,70%; пеня/день 2,7%; орієнтовна реальна річна процентна ставка 1\~186,17%; орієнтовна загальна вартість кредиту 11\~637,50 грн. Пунктом 2.5 Договору визначено, що проценти за Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок кредиту, виходячи зі строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за Договором. За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2 Договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи зі строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором (п. 6.1 Договору). Згідно з пунктом 7.1 Договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку кредитування відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Пунктом 10.5.1 Договору передбачено, що якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, користування кредитом понад встановлений Договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. У пункті 12 Договору містяться персональні дані відповідача, зокрема дата народження, РНОКПП, паспортні дані, адреса, номер телефону, адреса електронної пошти, номер картки, а також електронний підпис одноразовим ідентифікатором «85156». ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за вищевказаним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредит у розмірі 9\~500,00 грн., шляхом переказу грошових коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою АТ «Таскомбанк» № 44832/80 від 20.10.2025. З розрахунку заборгованості за Договором № 73272841 від 18.10.2025, сформованого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», встановлено, що 15.11.2024 відповідач здійснив платіж у розмірі 688,75 грн., який зарахований в рахунок погашення відсотків за користування кредитом. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював, в результаті чого у нього утворилась заборгованість в загальному розмірі 18\~320,75 грн., яка складається з: 9\~500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2 778,75 грн. - заборгованість за відсотками; 4\~617,00 грн. заборгованість за відсотками за понадстрокове користування кредитом; 1\~425,00 грн. комісія за надання кредиту. 27.03.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) було укладено Договір факторингу № 27/03/25, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позику), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. 27.03.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору факторингу № 27/03/25 від 28.07.2021, якою сторони домовились про загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстрів боржників № 1 від 27.03.2025 , № 2 від 27.03.2025 та ціну продажу. Згідно акту прийому - передачі реєстру боржників № 2 від 27.03.2025 за Договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» та клієнт ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2 Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю № 2 кількістю 4 657, після чого, з урахуванням п. 1.2 Договору факторингу, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 2 від 27.03.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором № 73272841 у сумі 18 320,75 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9 500,00 грн., заборгованість за відсотками 2 778,75 грн., заборгованість за відсотками за понадстрокове користування позикою 4\~617,00 грн.; комісія за надання позики 1\~425,00 грн. На час розгляду справи Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73272841 від 18.10.2025 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний, доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором суду не надано. Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. Відповідно до частини 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що 18.10.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73272841, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 9\~500,00 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу грошових коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Відповідач не повернув кредит у встановлений договором строк, а також не сплатив відсотки за користування кредитом та комісію, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 18 320,75 грн., яка складається з: 9 500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2 778,75 грн. заборгованість за відсотками; 4\~617,00 грн. заборгованість по процентам за понадстрокове користування кредитом; 1\~425,00 грн. комісія за надання кредиту. Доводи відповідача про порушення процедури ідентифікації та підписання договору є припущеннями, які не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Відповідач не спростував факт використання ним одноразового ідентифікатора для підписання Кредитного договору, зокрема, не надав доказів неправомірного використання його персональних даних для укладення кредитного договору, чи звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій. Доводи відповідача про ненадання доказів видачі коштів спростовуються наданою позивачем довідкою АТ «Таскомбанк» № 44832/80 від 20.10.2025, яка підтверджує переказ грошових коштів у розмірі 9 500,00 грн. на платіжну картку відповідача. Відповідач, заперечуючи факт отримання коштів, не надав виписки зі свого карткового рахунку, яка б спростовувала їх зарахування. Доводи відповідача щодо незаконного нарахування комісії за надання кредиту є безпідставними. Так, відповідно до статті 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Пунктами 2.2.4 та 6.2 Договору сторони узгодили умову про сплату комісії за надання кредиту в розмірі 1 425,00 грн. Відповідно до принципу свободи договору та зважаючи на те, що Законом України «Про споживче кредитування» не заборонено включати до загальної вартості кредиту платежі за його надання, а відповідач, уклавши договір, погодився з цією умовою, вимога про стягнення комісії за надання кредиту є ґрунтується на договірних відносинах, які не визнані недійсними. Таким чином, враховуючи, що відповідач, в порушення умов Договору № 73272841 від 18.10.2025, у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повернув фактично отримані ним кредитні кошти та не сплатив комісію за видачу кредиту, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту (основний борг) у розмірі 9\~500,00 грн. та комісії за надання кредиту у розмірі 1\~425,00 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог в частині стягнення із відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 2 778,75 грн. та заборгованості за відсотками за понадстрокове користування кредитом у розмірі 4\~617,00, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку позики (кредиту) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право позикодавця (кредитодавця) нараховувати передбачені договором проценти за договором позики (кредиту) припиняється. Права та інтереси позикодавця (кредитодавця) в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 в справі № 910/4518/16 зазначила наступне: очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. І незважаючи на те, що сторони в кредитних договорах визначили, що проценти нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку. За умовами Договору № 73272841 від 18.10.2024 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало [PERSON] кредит у розмірі 9\~500,00 грн., який останній зобов`язувався повернути 16.11.2024. Таким чином, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ», як правонаступник ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у спірних правовідносинах, має право на стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом в межах погодженого сторонами строку кредиту, тобто у період з 18.10.2024 до 16.11.2024. Після закінчення строку кредитування як у первинного кредитодавця, так і в його правонаступника в спірних правовідносинах, відсутні правові підстави нараховувати проценти за понадстрокове користування сумою кредиту. Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 73272841 від 18.10.2025, сформованим ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», проценти за користування кредитом нараховувалися з 18.10.2024 по 02.01.2025 наступним чином: з 18.10.2024 по 16.11.2024 у розмірі 0,250%; з 17.11.2024 по 15.12.2024 у розмірі 1%; з 16.12.2024 по 02.01.2025 у розмірі 2,70%. Позивачем не надано доказів пролонгації Договору в порядку, передбаченому пунктом 7.1 Договору, тобто шляхом укладення додаткової угоди, підписаної позичальником із застосуванням одноразового ідентифікатора, що дозволяло б нараховувати відсотки після закінчення строку кредитування, тобто після 16.11.2024. Шляхом математичних розрахунків, виконаних на підставі наданих доказів, судом встановлено, що за період користування кредитом (з 18.10.2024 по 16.11.2024) розмір відсотків, які мав сплатити кредитодавцю відповідач становить 712,50 грн. 15.11.2024 відповідачем було здійснено платіж у розмірі 688,75 грн., який зарахований кредитодавцем в рахунок погашення відсотків. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за відсотками у розмірі 23,75 грн. Вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за понадстрокове користування кредитом, тобто після 16.11.2024, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором № 737272841 від 18.10.2024 у розмірі 10\~948,75 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статей 133, 137 та 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 10\~948,75 грн., що складає 59,76% від загальної ціни позову (18\~320,75 грн.), то із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~809,58 грн. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частини 4, 5 статті 137 ЦПК України). Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, відповідачем надано суду: копію договору про надання правничої допомоги (надання юридичних (консультаційних) послуг) від 03.04.2025, укладеного між [PERSON] та адвокатом Постригань Т.Л.; копію акту юридичних (консультаційних) послуг від 24.10.2025 за договором про надання правничої допомоги (надання юридичних (консультаційних) послуг) від 03.04.2025; копію розрахунку (детального опису послуг) витрат на правничу допомогу від 24.10.2025; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Постригань Т.Л. № 227 від 13.02.2006; копію ордеру на надання правничої допомоги серії СА № 1136407 від 03.04.2025. З копії договору про надання правничої допомоги (надання юридичних (консультаційних) послуг) від 03.04.2025 вбачається, що адвокат Постригань Т.Л. зобов`язалася надавати [PERSON] правову допомогу, а [PERSON] , зобов`язався оплатити надання послуг та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання цього договору. Оплата послуг здійснюється із розрахунку: 2 000,00 грн. за одну годину роботи. Загальна вартість послуг визначається кількістю витрачених годин та не може бути меншою 16 000,00 грн. в суді першої інстанції. Замовних здійснює сплату не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дня видачі йому повного тексту рішення. В залежності від кількості судових засідань та необхідності складання процесуальних документів оплата послуг може змінюватись без укладання додаткових угод. При заявленні стягнення витрат на правничу допомогу в судах першої та апеляційних інстанцій, оплата послуг здійснюється після надходження сум від відповідача (іншої сторони справи) по судовій справі на яку покладено обов`язок сплати даних витрат, протягом одного робочого дня після (добровільного) примусового стягнення таких коштів. Відповідно до копії акту юридичних (консультаційних) послуг від 24.10.2025 та копії розрахунку (детального опису послуг) витрат на правничу допомогу від 24.10.2025 адвокат Постригань Т.Л. надала [PERSON] наступну правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги (надання юридичних (консультаційних) послуг) від 03.04.2025: підготовка заяви про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, кількість годин 0,5 год., вартість послуг 1 000,00 грн.; ознайомлення з матеріалами справи та підготовка відзиву від 10.10.2025 на позовну заяву по справі по справі № 711/9058/25, кількість годин 5,5 год., вартість послуг 11 000,00 грн.; Загальна вартість послуг 12 000,00 грн. Сторони претензій одна до одної не мають. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то витрати на\~професійну правничу\~допомогу відповідача\~покладаються на\~позивача пропорційно\~до розміру\~незадоволених позовних\~вимог (40,24%). Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 4\~828,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial