Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 25 серпня 2025 року представник Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 29751-04/2024 від 17 квітня 2024 року в розмірі\~24000,00 грн. та понесені судові витрати. 2. Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача зазначає, що 17 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] , було укладено договір про надання фінансового кредиту № 29751-04/2024, за\~умовами якого\~останній отримав\~грошові кошти\~в розмірі\~6000,00 грн. строком на 120 днів,\~зі сплатою\~процентів за\~користування кредитом\~та інших\~платежів,\~що передбачені\~кредитним договором. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщенні на веб-сайті ТОВ «Аванс Кредит». Товариство свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі шляхом перерахування коштів відповідачу, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3466_250130191850 від 30.01.2025 р. 20.08.2024 р. між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20082024 у відповідності до умов якого, ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 24000,00 грн. Всупереч умовам договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором про надання споживчого кредиту № 29751-04/2024 від 17 квітня 2024 року в розмірі\~24000,00 грн. з яких: 6000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18000,00 грн. сума заборгованості за процентами. За вказаних обставин, з метою захисту своїх прав представник позивача просив позов задовольнити. Не погоджуючись із вказаним позовом представником відповідача [PERSON] адвокатом Степанюком О.В. 21.11.2025 р. подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Вказав, що відповідач вищевказаного договору із ТОВ «Аванс Кредит» не укладав та кредитні кошти не отримував. Зокрема, матеріали справи не містять доказів, що ТОВ «Аванс Кредит» проводив відеоідентифікацію, телефонні дзвінки, через БАНК ІД клієнта для підтвердження особи та наміру укласти договір, відсутня в тому числі заявка-анкета відповідача на отримання кредиту, квитанція про те, що кошти були перераховані на його рахунок, також у справі відсутні належні, достатні, допустимі та достовірні докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення саме відповідачу на підтвердження пропозиції щодо укладення договору у формі електронного правочину, або його отримання та використання відповідачем в інформаційно-телекомунікаційній системі при підписанні електронного договору одноразовим ідентифікатором від його імені, як це передбачено у нормі ст. 123 Закону України «Про електронну комерцію». Окрім того, у розділі 8 Договору значиться декілька номерів мобільних телефонів, тому з матеріалів справи неможливо встановити на який саме номер направлявся одноразовий ідентифікатор для підписання договору, також жоден із вищезазначеного телефонного номера не належить відповідачу. Крім того, на підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачу надана квитанція ІРAY, у якій міститься лише інформація про ID операції, сума операції, призначення платежу «Зарахування 6000 гривень на карту». Зазначив, що надана позивачем квитанція IРAY не може вважатися належним і допустимим доказом виконання кредитором свого обов`язку щодо перерахування кредитних коштів відповідачу. Окрім того,\~21.08.2024\~р.\~до Єдиного\~реєстру досудових\~розслідувань внесено\~відомості про\~кримінальне провадження\~№ 12024035600000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 182 КК України. Про зазначений факт було повідомлено відповідача, а також на їх адресу надіслано усі необхідні копії документів. 25 листопада 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому остання заперечила доводи представника відповідача. Вказала, що відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У заявці клієнт зобов`язаний вказати повні, точні і достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання кредиту. Зазначив, що ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. До того ж, не є порушенням норм процесуального права не дослідження оригіналу електронного доказу за наявності в матеріалах справи паперових копій цих доказів та за відсутності обґрунтованих сумнівів у їх відповідності оригіналу Вважає, що твердження представника відповідача щодо вчинення злочину, шляхом незаконного отримання кредитних коштів на ім`я [PERSON] , не підтверджено належними та допустимими доказами, адже лише звернення до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину, відповідно до законодавства, не є підтвердженням факту вчинення незаконних дій та відповідно доведення позиції відповідача щодо не укладення ним Кредитного договору. З наданих матеріалів, вбачається, що суду не надано жодних належних доказів про проведення слідчих дій, про результат проведення слідчих дій, про результат проведення досудового розслідування, про завершення досудового розслідування за заявою про вчинення злочину, відомостей про відкриття судової справи у кримінальному провадженні за фактом розгляду досудового розслідування згідно ч. 2 ст.283 КПК України, ч.2 ст.301 КПК України. Зазначила, що позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. До відповіді на відзив представником позивача в якості доказу долучено заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту. 26 листопада 2025 року представником відповідача [PERSON] подано заперечення на відповідь на відзив, у якому останній вказав, що надана «заявка-анкета» не відповідає характеристикам документів, які формуються в інформаційній системі кредитора, не містить жодних технічних ідентифікаторів та взагалі не містить суми, строку та умов кредиту, а тому не може слугувати доказом подання електронної заявки на отримання кредиту. Окрім того, вказана заявка не має жодного зв`язку зі спірним договором, а позивач не довів ані факту подання заявки, ані факту волевиявлення відповідача на укладення договору, а тому, відповідно - кредитний договір вважається неукладеним. 27 листопада 2025 року представником відповідача [PERSON] подано додаткові пояснення у справі, у яких останній зазначив, що факт внесення відомостей до ЄРДР та відкриття кримінального провадження №12024035600000082 за ч.1 ст.182 КК України свідчить про наявність даних щодо незаконного використання персональних даних відповідача третіми особами. У межах цього провадження простежується причетність [PERSON] до можливого кримінального правопорушення, що кореспондує з характером руху коштів по рахунку відповідача: кошти протягом хвилин надходили та негайно перераховувались на користь однієї й тієї ж особи (позначеної як « [PERSON] »). Такий характер операцій є типовим для шахрайських схем, коли чужі персональні дані використовуються для оформлення фінансових продуктів та подальшого виведення коштів. Виписка рахунку демонструє короткочасні надходження і майже миттєві вихідні перекази (серія операцій 17.04.2024: надходження «IPAY_CREDIT_VISA1», «FUIB MoneyTransfer», «Cash*TOV ...», після чого - множинні зняття/перекази на позначеного «Андрій Х.»). Така структура руху коштів типовa для схем «закачування» коштів на картку та їх негайного виведення третіми особами тобто не підтверджує довготривалого користування кредитними коштами відповідачем або укладення договору на його ім`я. При цьому, жоден доказ, наданий позивачем, не підтверджує, що кошти були перераховані саме ТОВ «Аванс Кредит» на виконання конкретного кредитного договору. Таким чином, сукупність обставин відсутність прямих доказів видачі кредиту, характер руху коштів, офіційно зареєстроване кримінальне провадження щодо незаконного використання персональних даних та незавершеність досудового розслідування об`єктивно підтверджують версію відповідача про те, що фінансові операції відбувалися внаслідок шахрайських дій сторонніх осіб, а не внаслідок укладення ним кредитного договору чи отримання ним кредитних коштів. 05 грудня 2025 року представником позивача подано заперечення на додаткові пояснення, в яких остання вказала, що з наданих АТ «Універсал Банк» доказів вбачається, що на рахунок відповідача було здійснено зарахування коштів у сумі 6000,00 грн., а саме 17.04.2024 р. о 17:10:14 год., з сервісу IPAY_CREDIT_VISA1. На підтвердження позовних вимог, позивачем було надано Інформаційну довідку №3466_250130191850 від 30.01.2025 року, в якій зазначено що переказ кредитних коштів на суму 6000,00 грн., 17.04.2024 р. було здійснено за допомогою сервісу онлайн платежів IPay.ua о 17:10:13 грн. Отже, позивачем доведено факт перерахування та зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2025 року вищевказану справу передано за підсудністю до Шумського районного суду Тернопільської області. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті на 24 листопада 2025 року, за клопотанням представника позивача витребувано інформацію, яка містить банківську таємницю, у зв`язку із наданням представнику позивачу строку для написання відповіді на відзив, судовий розгляд справи відкладено на 10 грудня 2025 року. 5. У судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явилась, при цьому в позовній заяві та відповіді на відзив міститься клопотання, згідно якого остання просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. 6. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Степанюк О.В. в судове засідання не з`явились, від представника надійшла заява, згідно якої останній просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, в задоволенні позову просив відмовити. 7. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 8. Судом встановлено, що 17 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 29751-04/2024, який підписано\~електронним підписом\~позичальника,\~відтвореним шляхом\~використання позичальником\~одноразового ідентифікатора\~W2576,\~за умовами\~якого останній\~отримав кредитні\~кошти в\~розмірі 6000,00\~грн.\~строком на\~120\~днів,\~зі сплатою\~процентів за\~користування кредитом\~та інших\~платежів,\~що передбачені\~кредитним договором. . 9. Як слідує з п.1.1., п.1.2. договору про надання фінансового кредиту № 29751-04/2024, ТОВ надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 120 днів, дата надання кредиту 17.04.2024 р., дата погашення кредиту 14.08.2024 р. 10. Відповідно до п.1.4, п.1.4.1 договору кредиту, за користування кредитом ТОВ нараховує проценти, що є платою за користування кредитом; тип процентної ставки: фіксована, денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього договору. Паспорт споживчого кредиту, графік платежів за договором про надання фінансового кредиту № 29751-04/2024 є складовими частинами вищевказаного договору. 11. Представником позивача в якості доказу до відповіді на відзив долучено заявку анкету Клієнта на отримання фінансового кредиту, яка містить анкетні дані позичальника [PERSON] . Вказана заявка підписана клієнтом одноразовим ідентифікатором W2576. 12. Згідно листа за вих. № 3466_250130191850 від 30.01.2025 р., ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомляє, що відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-2022/01-01, було успішно перераховано кошти на платіжку картку клієнта 17.04.2024 р. на суму 4000,00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 375825821. 13. 20.08.2024 р. між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 2008204 у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. 14. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № № 2008204 від 20.08.2024 р., ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 29751-04/2024 від 17.04.2024 р. в розмірі\~24000,00 грн. з яких: 6000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18000,00 грн. сума заборгованості за процентами. 15. Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року за клопотанням представника позивача витребувано в банка емітента АТ «Універсал Банк» інформацію, що містить банківську таємницю. Відповідно до відповіді АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-18078 від 14.11.2025 р. вбачається, що на ім`я [PERSON] банком були відкриті рахунки та емітовано платіжну картку № [NUMBER] . 17.04.2024 р. на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить [PERSON] було зараховано кошти в сумі 6000,00 грн. Відповідно до виписки по вищевказаному рахунку за період з 17.04.2024 р. по 17.04.2024 р. вбачається короткочасні надходження і майже миттєві вихідні перекази (серія операцій 17.04.2024: надходження «IPAY_CREDIT_VISA1», «FUIB MoneyTransfer», «Cash*TOV ...», після чого - множинні зняття/перекази особою, яка позначена як « [PERSON] »). 16.\~З копії\~витягу з\~ЄРДР від\~21\~серпня 2024\~року вбачається,\~що до\~Єдиного реєстру\~досудових розслідувань\~внесено відомості\~про кримінальне\~провадження №\~12024035600000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.\~182\~КК України за фактом заволодіння [PERSON] персональними даними [PERSON] , [INFO] , які в подальшому були використані для оформлення онлайн кредитів через мережу «Інтернет» у кредитних установах. ІV. Оцінка Суду. 17. Відповідно до вимог статті 2\~ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 18. У відповідності до частини другої статті 11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 19. Відповідно до статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 20. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 21. Відповідно до вимог статті 2\~ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 22. У відповідності до частини другої статті 11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 23. Відповідно до статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 24. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 25. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 26. За змістом статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. 27. У відповідності до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України) 28. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 29. Частиною 1 статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). 30. Абзац другий частини 2 статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. 31. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). 32. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. 33. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 34. Відповідно до частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 35. Частиною 2 статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 36. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 37. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України\~«Про електронну\~комерцію» (далі - Закон). 38. Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3\~Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). 39. Відповідно до частини 3 статті 11\~Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). 40. Згідно із частиною 6 статті 11\~Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. 41. За правилом частини 8 статті 11\~Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 42. Стаття 12\~Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 43. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. 44. Відповідно до пунктів 1, 2, 11, 19, 21, 22, 60 частини першої статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: 1) автентифікація - електронний процес, що дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних; 2) багатофакторна автентифікація - автентифікація з використанням двох або більше факторів автентифікації, що належать до різних груп факторів автентифікації; 11) електронна ідентифікація - процес використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або уповноваженого представника юридичної особи; 21) ідентифікаційні дані особи - набір даних, які дають змогу встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи; 22) ідентифікація особи - процес використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті якого забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або уповноваженого представника юридичної особи та перевірка належності особі таких даних; 60) фактор автентифікації - одна з ознак на основі знання (володіння інформацією (даними), що відома лише користувачу) або володіння (використання матеріального предмета, яким володіє лише користувач), або притаманності (перевірка біометричних даних або інших властивостей (рис, характеристик), притаманних лише користувачу, що відрізняють його від інших користувачів). Отже, процедура накладення електронного підпису особою передбачає її електрону ідентифікацію, яка полягає у використанні засобів і методів, які дозволяють однозначно встановити особу. 45. Згідно частини першої статті 14 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронна ідентифікація здійснюється з використанням засобів електронної ідентифікації та процедури автентифікації відповідно до схем електронної ідентифікації. 46. На виконання приписів Закону України\~«Про електронні\~довірчі послуги» в Україні діють декілька способів електронної ідентифікації особи, які дозволяють однозначно її встановити, а саме: 1) використання кваліфікованого електронного підпису особи, який розміщений у вигляді приватного ключа на матеріальному носії інформації; 2) використання систем BankID, зокрема Національного банку України, який регулюється постановою правління цього банку від 17 березня 2020 року №32. 47. Відповідно до пунктів 1, 2, 6 частини другої розділу I Загальні положення постанови правління\~Національного банку\~України від\~17\~березня 2020\~року №32 визначено: 1) абонент-ідентифікатор - банк України, який є абонентом Системи BankID Національного банку та безпосередньо виконує функції ідентифікації, автентифікації та верифікації клієнтів (банку), які є користувачами Системи BankID Національного банку; 2) абонент - надавач послуг - абонент Системи BankID Національного банку, який з її використанням отримує від абонента-ідентифікатора дані користувача Системи BankID Національного банку з метою надання йому послуг; 6) автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу встановити та підтвердити особу користувача Системи BankID Національного банку. 48. Статтею 23\~Закону України\~«Про платіжні\~послуги» передбачено, що надавачі платіжних послуг, визначені в пункті 9 частини першої статті 10 цього Закону, зобов`язані здійснювати ідентифікацію та верифікацію користувачів відповідно до вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. 49. Звертаючись до суду з позовом представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилався на те, що між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] 17 квітня 2024 року укладено договір про надання фінансового кредиту №29751-04/2024 у електронній формі. У відповіді на відзив представник позивача стверджує, що особу відповідача під час укладення договору верифіковано через ІТС первісного кредитора. Як вбачається\~з відзиву\~на позов,\~поданого представником\~відповідача,\~останній заперечує\~факт укладення\~кредитного договору\~відповідача із\~ТОВ «Аванс\~Кредит» та\~підписання його\~одноразовим ідентифікатором.\~Зазначив,\~що спірний\~кредитний договір\~відповідач не\~укладав,\~номера телефонів,\~які зазначені\~у реквізитах\~«Клієнт»,\~а саме:\~ [NUMBER] ,\~ [NUMBER] ,\~ [NUMBER] ,\~ [NUMBER] ,\~ [NUMBER] ,\~ [NUMBER] \~відповідачу не\~належить та\~ними він\~ніколи не\~користувався.\~Окрім того,\~21\~серпня 2024\~року до\~Єдиного реєстру\~досудових розслідувань\~внесено відомості\~про кримінальне\~провадження №\~12024035600000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.\~182\~КК України за фактом заволодіння [PERSON] персональними даними [PERSON] , [INFO] , які в подальшому були використані для оформлення онлайн кредитів через мережу «Інтернет» у кредитних установах. Судом встановлено,\~що докази ідентифікації особи відповідача через ІТС первісного кредитора під час укладення кредитного договору матеріали справи не містять. 50. Відповідно до Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції від 18 червня 2015 року №1000/5, ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Усі реквізити на документі, пов`язані з його проходженням і виконанням, датуються і підписуються. Дата документа проставляється посадовою особою, яка його візує, погоджує або затверджує. Дата зазначається нижче підпису ліворуч. (п.4) Посадові особи підписують документи в межах своїх повноважень, визначених у положеннях (статутах) установи, положеннях про структурні підрозділи, посадових інструкціях, розпорядчому документі про розподіл обов`язків між керівником та його заступниками тощо. У зазначених документах визначається також порядок підписання документів іншими особами в разі відсутності керівника установи та посадових осіб, які уповноважені їх підписувати. Право підписання документів може надаватися посадовим та іншим особам на підставі довіреності. Підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ (повної - якщо документ надрукований не на бланку, скороченої - на документі, надрукованому на бланку), особистого підпису, ініціалів (ініціала імені) і прізвища. (п.7). Суд звертає увагу на те, що кредитний договір №29751-04/2024 від 17 квітня 2024 року не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме [PERSON] , оскільки тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних відповідача не підтверджує проходження ним верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача. При цьому, відповідач заперечує підписання такого договору. Оскільки відсутні відомості про те, що відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію особи, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та підписав договір одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», Закону України\~«Про електронну\~ідентифікацію та\~електронні довірчі\~послуги» та Закону України «Про платіжні послуги», суд вважає, що належними, допустимими, достатніми доказами не доведено факту укладання кредитного договору №29751-04/2024 від 17 квітня 2024 року саме відповідачем [PERSON] . 51. У постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». 52. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління\~Національного банку\~України від\~04\~липня 2018року\~№75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. 53. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц від 25 травня 2021 року. 54. У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15 зазначено, що виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року за клопотанням представника позивача витребувано в банка емітента АТ «Універсал Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: - інформацію щодо наявності у [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) карткових рахунків відкритих у банку станом на 17.04.2024 р.; - інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) карткового рахунку [NUMBER] - 11xx - xxxx - 7654; - виписку по рахунку за номером картки 4441 - 11xx - xxxx - 7654, що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); - інформацію про надходження 17.04.2024 р. на картковий рахунок [NUMBER] - 11xx xxxx - 7654, що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) грошових коштів в сумі 6000,00 грн. Відповідно до відповіді АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-18078 від 14.11.2025 р. вбачається, що на ім`я [PERSON] банком були відкриті рахунки та емітовано платіжну картку № [NUMBER] . 17.04.2024 р. на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить [PERSON] було зараховано кошти в сумі 6000,00 грн. Відповідно до виписки по вищевказаному рахунку за період з 17.04.2024 р. по 17.04.2024 р. вбачається короткочасні надходження і майже миттєві вихідні перекази (серія операцій 17.04.2024: надходження «IPAY_CREDIT_VISA1», «FUIB MoneyTransfer», «Cash*TOV ...», після чого - множинні зняття/перекази особою, яка позначена як « [PERSON] »). Тобто, вказана виписка по рахунку не підтверджує довготривалого користування кредитними коштами відповідачем. Окрім того,\~з копії\~витягу з\~ЄРДР від\~21\~серпня 2024\~року вбачається,\~що до\~Єдиного реєстру\~досудових розслідувань\~внесено відомості\~про кримінальне\~провадження №\~12024035600000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.\~182\~КК України за фактом заволодіння [PERSON] персональними даними [PERSON] , [INFO] , які в подальшому були використані для оформлення онлайн кредитів через мережу «Інтернет» у кредитних установах. Той факт, що правоохоронними органами не завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні, щодо особи, яка здійснила шахрайські дії, не позбавляє позивача права звернутися до суду з цим позовом. 55. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). 56. За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). 57. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором позики № 29751-04/2024 від 17.04.2024 р. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 58. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог. З цих підстав,

Outcome: dismissed