Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

12.11.2025 позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що між нею та відповідачем, [PERSON] , 21 серпня 2012 року укладено шлюб, який зареєстрований Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управлінням юстиції, актовий запис №275. В шлюбі в них народився син, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через власну несумність та поведінку чоловіка, фактично вони припинили шлюбні відносини та проживають понад два роки окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер і подальше збереження сімейних відносин немає сенсу, примирення між ним неможливе. Дитина проживає з нею (матір`ю), спору щодо місця проживання дитини та участь кожного з батьків у вихованні дитини на сьогодні немає. З цих підстав позивачка просить розірвати шлюб. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 14.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному порядку. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити з підстав викладених у ньому,судові витрати просить залишити за нею. Відповідач в судовому засіданні щодо розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Відповідно до вимог\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Між сторонами зареєстровано шлюб 21 серпня 2012 року у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управлінням юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №275, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину- сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.01.2014р. (а.с.5). Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами через різні погляди на життя, характери, цінності та ведення спільного господарства і побуту, наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони не підтримують подружні відносини, понад два роки проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Спору щодо місця проживання малолітньої дитини та участь кожного з батьків у її вихованні в сторін відсутня. Сім`я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер і подальше збереження сімейних відносин немає сенсу, примирення неможливе. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду. Відповідач являється особою з інвалідністю другої групи, а тому згідно не підлягає звільненню від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір»\~. Окрім того, позивака просила судові витрати залишити за нею.

Outcome: approved