Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Ткаченко Наталія Володимирівна, про визнання заповіту недійсним та нікчемним. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Ткаченко Н.В. про видачу на його ім`я свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, однак у видачі такого йому було відмовлено. Позивач дізнався, що 20.04.2017 дружина уклала заповіт, згідно з яким заповіла усе належне їй майно своїй доньці [PERSON] , Відповідачу у справі, і остання прийняла вказану спадщину. Однак саме Позивач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття такої проживав разом зі спадкодавцем, тобто фактично вступив в управління спадковим майном. Стверджує, що 20.04.2017 під час складання заповіту [PERSON] за станом здоров?я не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними, оскільки з 2014 і станом на 03.11.2017 мала діагноз наслідки гострого порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом у ділянці зорового горба зліва у вигляді сенсорно-мнестичної афазії з помірними когнітивними розладами, які проявлялися дезорієнтацією у часі та просторі і втратою пам`яті. Через хворобу [PERSON] була прикутою до ліжка, не розуміла мови, не могла самостійно прочитати і підписати заповіт, тому він був підписаний невідомою особою. Спадкодавець за станом здоров`я не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не розуміла їх наслідків, тому заповіт [PERSON] (бланк НВО 580465), посвідчений приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Ткаченко Н.В., слід визнати недійсним і нікчемним. Відповідач подала відзив на позовну заяву, згідно з яким твердження Позивача щодо нерозуміння [PERSON] значення своїх дій та їх наслідків під час укладання заповіту підлягає сумніву, адже ні висновком експерта, ні висновком медико-соціальної експертної комісії не було встановлено щодо [PERSON] інвалідності чи обмеження психофізичних можливостей. Вона не була визнана судом недієздатною чи обмежено дієздатною. Хоч і хворіла, та не була прикутою до ліжка. У повсякденному житті усвідомлювала значення своїх дій, могла спілкуватися та критично сприймати та розуміти інших. [PERSON] особисто зробила рукописний запис про те, що заповіт з її слів записано вірно та нею прочитано вголос і підписано особисто. До того ж, під час укладання заповіту дієздатність [PERSON] була перевірена приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Ткаченко Н.В., сумнівів щодо вільного волевиявлення [PERSON] та дієздатності заповідача в нотаріуса не виникло. Твердження Позивача щодо підписання заповіту незнайомою особою ґрунтуються на припущеннях, оскільки ним не подано належних та допустимих доказів зі зразками почерку та підпису [PERSON] , які поставили б під сумнів автентичність записів у оспорюваному заповіті. У судовому засіданні Позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник Відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа приватний нотаріус Ткаченко Н.В. в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі, з якої також вбачається, що заповідач чітко висловилась щодо наміру складання заповіту на рідну доньку [PERSON] . На момент посвідчення заповіту із [PERSON] було проведено розмову щодо посвідчуваного документу заповіту, роз`яснено наслідки посвідчення заповіту від її імені, положення законодавства щодо обов`язкової частки у спадщині, у разі наявності заповіту право на його скасування та інші положення законодавства щодо правових наслідків такого документу. Заповідачка особисто зачитала вказаний заповіт уголос, підтвердила своє бажання щодо розпорядження належним їй майном на випадок своєї смерті на користь рідної доньки, особисто підписала його у двох примірниках. З огляду на викладене, приватний нотаріус заперечує щодо недійсності та нікчемності заповіту посвідченого 20.04.2017 за реєстровим номером 459, оскільки він посвідчений із дотриманням вимог законодавства України за особистим бажанням заповідача, особисто нею прочитаний уголос, особисто нею підписаний. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. 28.02.2004 Остерською міською радою Козелецького району Чернігівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , про що в Книзі реєстрації актів про одруження 28.02.2004 зроблено відповідний актовий запис № 05. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28.02.2004). Згідно з довідкою Остерської районної лікарні від 11.09.2015 [PERSON] з грудня 2014 має мнестично-сенсорну афазію, когнітивні розлади, які проявляються дезорієнтацію в часі та просторі, втратою пам`яті. Відповідно до довідки Остерської міської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини № 22 від 03.11.2017 [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , дійсно з 2014 року знаходиться під диспансерним наглядом у лікаря-невролога Остерської міської амбулаторії ЗПСМ з діагнозом наслідки гострого порушення мозкового кровообігу (грудень 2014) за ішемічним типом у ділянці зорового горба зліва у вигляді сенсорно-мнестичної афазії, помірними когнітивними розладами, які проявлялися дезорієнтацією у часі та просторі і втратою пам`яті. З медичної карти стаціонарного хворого № 2375 від 08.12.2024, заведеної в Остерській районній лікарні, вбачається, що [PERSON] з 08.12.2014 по 24.12.2014 перебувала в неврологічному відділенні вказаного медичного закладу з діагнозом: хронічна цереброваскулярна хвороба. Дисциркуляторна енцефалопатія (гіпертонічна, атеросклеротична, діабетична). ГПМК за ішемічним типом у зоровому бугрі зліва інтелектуально-мнестичний синдром. Відповідно до копії заповіту від 20.04.2017, посвідченого приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Ткаченко Н.В. за реєстровим № 459, [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON] . Зміст ст. 1241, 1254, 1307 ЦК України [PERSON] нотаріусом роз?яснено. У відповідності до вимог ст. 1248, 1253 заповіт записано за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп`ютера) нотаріусом. Заповіт складено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких залишається на зберіганні у справах приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Ткаченко Н.В., другий видається заповідачу. Заповіт зі слів [PERSON] записано вірно, нею прочитано вголос і особисто підписано. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.09.2018. У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що [PERSON] знав більше двадцяти років, часто бував у гостях. Останнім часом вона була лежачою, його впізнавала. Доньку [PERSON] бачив нечасто. Стосунки між матір`ю і донькою були нормальні. Чи могла [PERSON] прочитати заповіт, не може сказати. У часі та просторі орієнтувалася, щось забувала. Свідок [PERSON] повідомила, що була сусідкою [PERSON] , знала її з 2004. Коли [PERSON] стала лежачою, не бачила, щоб та читала, свідку не дзвонила. Доньку [PERSON] бачила нечасто. У [PERSON] був діабет, свідок колола їй інсулін. Чоловік [PERSON] займався господарством. Доглядальниця у [PERSON] була останні два роки до її смерті. Останнім часом у [PERSON] були «провали» в пам`яті, лежала паралізована. Була сумна і пригнічена, не хотіла помирати. Мова про заповіт не йшла. Свідок [PERSON] повідомив, що з Позивачем і Відповідачем знайомий. У гостях у [PERSON] бував часто. У 2017 [PERSON] перебувала в медичному центрі, до якого привозив нотаріуса, що оформлювали не знає. [PERSON] (донька) теж була в центрі. Доньку біля матері бачив за місяць до смерті, між ними були нормальні відносини. Незадовго до смерті [PERSON] свідка не впізнавала, заговорювалася, не бачив, щоб вона читала чи користувалася телефоном. Не чув, щоб вона говорила про бажання заповісти будинок доньці, не бачив, щоб вона була неадекватною. Свідок [PERSON] повідомила, що працює адвокатом у м. Остер. З Відповідачкою вони сусіди. Дядю [PERSON] (чоловіка померлої) вона знає давно, з 18-ти років. [PERSON] (померлу) знала з 2012, коли почала спілкуватися з [PERSON] , донькою [PERSON] . Усі свята проводила з [PERSON] . У тьоті [PERSON] в 2014 був інсульт. Вона радилася зі свідком щодо укладання заповіту на [PERSON] , думала і запитувала про це в 2015-2016. Тьоті Маші ампутували ногу, потім вона лежала, в неї було дві доглядальниці. [PERSON] була при розумі, давала звіт своїм діям, розуміла тему розмови. Заповіт складався в 2017. Позивач говорить, що дружина не впізнавала його в лікарні. Померла [PERSON] у вересні 2018. Свідок [PERSON] повідомила, що проживає в м. Остер, є пенсіонеркою. З подружжям [PERSON] товаришувала все своє життя. Будинок, у якому мешкало подружжя, придбали батьки [PERSON] . Коли [PERSON] захворіла, вони продовжили спілкуватися. [PERSON] завжди впізнавала свідка. Про заповіт мова велася три-чотири рази, коли [PERSON] захворіла на цукровий діабет. Свідок радила подрузі скласти заповіт на доньку. Одного разу [PERSON] сказала, що склала заповіт на [PERSON] , просила не говорити про це [PERSON] . Померла [PERSON] в медичному центрі. Свідок [PERSON] повідомив, що працював неврологом і лікував [PERSON] під час перенесеного інсульту в 2014. Не знав про те, що в [PERSON] була ампутована нога. Було відомо, що та страждала на гіпертонічну хворобу. У період лікування в 2014 році одного дня [PERSON] була нормальною, впізнавала лікаря, могла прочитати документ, іншого в пацієнтки спостерігалися порушення: була мнестична афазія, не впізнавала людей, могла забувати. Після першого інсульту вона відновилася, працювала в магазині. Стан погіршився після другого інсульту, що стався через рік після першого. Поставлено діагноз мнестична афазія (до складання заповіту). Свідок [PERSON] повідомила, що проживає в м. Бровари, товаришує з Відповідачем. Заходила до [PERSON] в гості. Не пам`ятає, щоб та колись не прийняла її. [PERSON] була мудрою, поміркованою жінкою. Коли вона перебувала в медичному центрі, [PERSON] дала їй телефон. [PERSON] розмовляла зі свідком по телефону за декілька днів до смерті, була адекватною. Бачила [PERSON] влітку, за 7 місяців до смерті, влітку, та виглядала хворою, лежала, старалася опиратися на ліву руку, хотіла припіднятися. Позивач повідомив, що в [PERSON] була паралізована ліва рука, і вона не могла на неї опиратися. Свідок [PERSON] показала, що з літа 2017 року працювала в магазині «Просто [PERSON] », що належав [PERSON] . [PERSON] був поряд з будинком останньої. [PERSON] допомагала ставити ціни, іноді приносила солодощі. Відповідач відвідувала матір [PERSON] , яка говорила, що мабуть оформить будинок на доньку. Свідок [PERSON] повідомила, що вона дружила [PERSON] . Востаннє з нею спілкувалася восени 2017 року. Свідку відомо, що [PERSON] склала заповіт на доньку [PERSON] . Звертаючись до суду з вимогою про визнання заповіту недійсним та нікчемним, Позивач посилається на те, що на момент підписання заповіту спадкодавець [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними. Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 68 від 15.01.2025 [PERSON] , [INFO] , на період підписання заповіту 20.04.2017 виявляла ознаки психічного розладу: Органічне ураження головного мозку поєднаного генезу (судинного, дисметаболічного) з мнестичним зниженням (MKX-10:F07.8). [PERSON] , [INFO] , за своїм психічним станом на період підписання заповіту 20.04.2017 усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. У судовому засіданні експерт [PERSON] роз`яснюючи зазначений висновок, повідомила, що, оскільки [PERSON] могла усвідомлювати значення своїх дій, то вона могла розуміти і слова нотаріуса. Оцінюючи всі зібрані у справі докази, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, змісту позовних вимог (предмету та підстав), а також предмету доказування, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки на момент укладання спірного заповіту від 20.04.2017, посвідченого приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Ткаченко Н.В., заповідач [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, що унеможливлює визнання такого заповіту недійсним і нікчемним. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed