Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла по частині [PERSON] та [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем Красносільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області Ковлевою Н.В. 15.09.2014 року та зареєстрований в реєстрі за №52. Як спадкоємець за заповітом позивач прийняв спадщину, оскільки проживав із спадкоємицею на час смерті. Оформити спадкові права на будинок через нотаріальну контору не має можливості оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Відповідно нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вище викладене, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 24 липня 2025 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 06 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача - адвоката Карпач О.М. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Належним чином повідомлена відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується актовим записом про смерть №12 від 21.08.2020 року. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , підтверджується: свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , де в графі мати записана [PERSON] . Згідно довідок №518, №519 від 10.06.2025, виданих головним спеціалістом Володимирецької селищної ради про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис про смерть №12 від 21.08.2020 року на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою : [ADDRESS] ; склад сім`ї на момент смерті [PERSON] був наступний : [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки №576 від 16.07.2025, виданої головним спеціалістом Володимирецької селищної ради про те, що згідно погосподарської книги №6, особовий рахунок господарства № [NUMBER] за 2016-2020 роки, будинок та господарські будівлі, які розташовані за адресою: [ADDRESS] належали [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис про смерть №12 від 21.08.2020 року. Як вбачається з довідки №577 від 16.07.2025, виданої головним спеціалістом Володимирецької селищної ради про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис про смерть №12 від 21.08.2020 року, дійсно кристувалася земельною ділянкою орієнтовною площею 0,1600 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами побудований у 1970 році, розташований за адресою - [ADDRESS] . Згідно заповіту, посвідченого 15.09.2014 секретарем Красносільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області , [PERSON] , [INFO] все належне їй майно на момент смерті заповіла частину [PERSON] , 1966 р.н. та [PERSON] , 1978 р.н. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №81913624 від 18.07.2025, після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №217/2025. Згідно довідки про коло спадкоємців, виданої завідувачем Володимирецької нотаріальної контори №571/11-16 від 24.07.2025 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у Володимирецькій державній нотаріальній конторі Рівненської області згідно даних зі Спадкового реєстру заведено спадкову справу №217/2025. Коло спадкоємців складається з: [PERSON] . Згідно роз`яснення №839/01-16, виданого державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Таких документів спадкоємцем, [PERSON] , подано не було. Відповідно до п.4.19 глави 10 розділу ІІ Порядку, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, дане питання вирішується в судовому порядку. Як вбачається зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Разом з тим, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п.3.3 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року, під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтвержує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів, тощо. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема : довідка житлово - експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі). Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки проживав з матір`ю на день її смерті, фактично вступив у володіння спадковим майном після її смерті, однак оформити право власності на спадкове майно можливо виключно в судовому порядку. Як зазначено у ст.328 ЦК України, право власності набувається з підстав, що визначені законом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.(ст.392 ЦК України). Як вбачається зі змісту ст.177,178 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. У відповідності до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. У відповідності до законодавства, яке діяло на час будівництва будинку та надвірних будівель (1970 р.), не було передбачено обов`язкової реєстрації права власності на нерухоме майно. Згіідно ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, однак спадщину не прийняла, оскільки не проживала на час смерті із [PERSON] та не звернулася вчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно п. 3.25 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, спадкоємець за заповітом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] наділений ознаками нерухомої речі та майна, як це вбачається зі змісту ст.ст.179,181,185,190 ЦК України, і в силу цього є об`єктом цивільних прав. Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України, визначають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним, як спадкоємцем за заповітом та за законом, права власності на спадщину після смерті своєї матері. Отже, способом захисту прав та інтересів позивача у даному випадку є визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , та фактично вступив у володіння спадковим майном після смерті матері. Окрім того відповідачка позов визнала. А як зазначено у ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved