Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] через представника [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, зазначивши, що 01.06.2006 Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 805. Під час шлюбу подружжям було набуте нерухоме майно, яким є: - квартира, загальною площею 50,60 кв.м, житловою площею 21,80 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстроване за позивачкою; - квартира, загальною площею 57,80 кв.м, житловою площею 16,70 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстроване за відповідачем; - квартира, загальною площею 97,40 кв.м, житловою площею 55,50 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстроване за відповідачем. Позивач та відповідач не можуть дійти згоди щодо порядку добровільного поділу майна, а тому позивач звернулася до суду із даним позовом з метою захисту своїх прав та захисту прав їхніх з відповідачем двох неповнолітніх дітей, які проживають разом із нею. Відповідно до звітів про оцінку майна, виконаних ТОВ «ЮНІ ПАК» (оцінювач [PERSON] , ТОВ «ЮНІ ПАК», сертифікат СОД № 67/22 від 10.02.2022): - вартість квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 5 200 000,00 грн; - вартість квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 3 050 172,00 грн; - вартість квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 2 601 000,00 грн. Сторона позивача вважає, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] та квартиру за адресою: [ADDRESS] разом з квартирою за адресою: [ADDRESS] , зважаючи на те, що квартира [ADDRESS] є повністю мебльованою, у ній зроблений якісний ремонт, її житлова площа становить 55,5 кв.м у порівнянні з квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] , житлова площа яких об`єднано дорівнює 38.5 кв.м, є рівнозначними, оскільки мають практично однакову вартість, а тому позивач просила в порядку поділу майна подружжя виділити їй та визнати за нею право особистої приватної власності на: - квартиру, загальною площею 50,60 кв.м, житловою площею 21,80 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - квартиру, загальною площею 57,80 кв.м, житловою площею 16,70 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 25.07.2024 представником відповідача подано до суду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Обґрунтовуючи свої вимоги за зустрічним позовом, [PERSON] посилається на ті ж обставини щодо факту його проживання у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , народження у них двох дітей та придбання ними під час шлюбу трьох спірних квартир. Вказані об`єкти нерухомого майна набуті у власність з наступних підстав: - квартира, загальною площею 97,4 кв.м, житловою площею 55,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить відповідачу на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 14.01.2011, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 272/39 від 28.12.2010; - квартира, загальною площею 50,6 кв.м, житловою площею 21,8 кв.м, що находиться за адресою: [ADDRESS] , належить позивачці на підставі свідоцтва про право власності ceрії CAE № 066879 від 12.08.2010, виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення № 1060-С/I від 09.08.2010; - квартира, загальною площею 57,8 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , придбана відповідачем шляхом укладення договору купівлі-продажу майнових прав від 21.04.2023. Позивач за зустрічним позовом стверджує, що вимоги позивачки за первісним позовом незаконні та необґрунтовані, вони утискають його законні права, а тому він був змушений звернутися із зустрічною позовною заявою з метою захисту своїх майнових прав. Відповідно до наданих відповідачем звітів про незалежну оцінку майна, виконаних ПП «Приват-Інвеста (оцінювач [PERSON] , ПП «Приват-Інвеста», сертифікат СОД № 366/20 від 05.05.2020): - вартість 3-кімнатної квартири загальною площею 97,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 3 028 129,00 грн; - вартість 1-кімнатної квартири загальною площею 57,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 3 295 230,00 грн; - вартість 1-кімнатної квартири загальною площею 50,6 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 3 483 812,00 грн. Із урахуванням наведеного, позивач за зустрічним позовом просив в порядку поділу майна подружжя: 1) визнати за [PERSON] : - право власності на частку в розмірі 1/2 квартири загальною площею 57,8 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, що знаходиться за адресом: [ADDRESS] ; - право особистої приватної власності на квартиру, загальною плотицею 50,6 кв.м, житловою площею 21,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 2) визнати за [PERSON] : - право особистої приватної власності на квартиру, загальною площею 97,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - виділити [PERSON] право власності на частку в розмірі 1/2 квартири загальною площею 57,8 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, що находиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11.09.2024 зустрічну позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою суду від 09.10.2024 прийнято до розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та об`єднано його в одне провадження з первісним позовом. 24.10.2024 представник позивачки за первісним позовом подала до суду заву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просить в порядку поділу майна подружжя: 1) визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на: - квартиру, загальною площею 50,60 кв.м, житловою площею 21,80 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - квартиру, загальною площею 57,80 кв.м, житловою площею 16,70 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 2) визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на: - квартиру, загальною площею 97,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - автомобіль HONDA CROSSTOUR, VIN [NUMBER] , 2011 року випуску, об`єм двигуна 3471 куб.см. Крім того, 24.10.2024 представник позивачки за первісним позовом подала відзив на зустрічний позов, в якому просила задовольнити первісний позов із урахуванням заяви про зміну позовних вимог, а у задоволенні зустрічного позову - відмовити. 30.10.2024 представник позивача за зустрічним позовом подав відповідь на відзив на зустрічний позов, у якому підтримав зустрічний позов у повному обсязі. 05.11.2024 представник позивачки за первісним позовом подала заперечення на відповідь на відзив на зустрічний позов. 27.11.2024 представник позивача за зустрічним позовом подав заяву про зміну позову, відповідно до якої просить суд в порядку поділу майна подружжя: 1) визнати за позивачкою [PERSON] : - право особистої власності на частку в розмірі 1/2 квартири загальною площею 57,8 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, що знаходиться за адресом: [ADDRESS] . - право особистої приватної власності на квартиру, загальною площею 50,6 кв.м, житловою площею 21,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 2) визнати за відповідачем [PERSON] : - право особистої приватної власності на квартиру загальною площею 97,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - виділити [PERSON] право особистої власності на частку в розмірі 1/2 квартири загальною площею 57,8 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, що знаходиться за адресом: [ADDRESS] ; - виділити [PERSON] право особистої власності на автомобіль HONDA CROSSTOUR, VIN [NUMBER] , 2011 року випуску; 3) визнати за позивачкою [PERSON] : - право особистої приватної власності на автомобіль HONDA CIVIC, ОБЄМ ДВИГУНА 1,8 л, номер шасі [NUMBER] , 2007 року випуску; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 227 841,50 грн. Ухвалою суду від 11.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 07.05.2025 до суду надійшли письмові заперечення на зустрічний позов, подані представником позивачки за первісним позовом. У судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі, із урахуванням заяви про зміну предмету позову. У задоволенні зустрічного позову вона просила відмовити. Представник позивача за зустрічним позовом позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, із урахуванням заяви про зміну предмету позову. У задоволенні первісного позову він просив відмовити. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. У свою чергу суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, 01.06.2006 Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що складено актовий запис № 805. Після одруження прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу у сторін є двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 08.08.2024, ухваленим у справі № 758/6565/24, шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі сторонами було набуте майно, яким є: - однокімнатна квартира, загальною площею 50,60 кв.м, житловою площею 21,80 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - квартира 1); - однокімнатна квартира, загальною площею 57,80 кв.м, житловою площею 16,70 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - квартира 2); - трикімнатна двоповерхова квартира, загальною площею 97,40 кв.м, житловою площею 55,50 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - квартира 3). - автомобіль HONDA CROSSTOUR, VIN [NUMBER] , 2011 року випуску, об`єм двигуна 3471 куб.см. Матеріалами справи підтверджується, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за позивачкою-відповідачкою [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності ceрії [NUMBER] від 12.08.2010, виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення № 1060-С/I від 09.08.2010. Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем-позивачем [PERSON] : - квартира [ADDRESS] - на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 21.04.2023; - квартира [ADDRESS] - на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 14.01.2011, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 272/39 від 28.12.2010. Автомобіль HONDA CROSSTOUR, VIN [NUMBER] , 2011 року випуску, об`єм двигуна 3471 куб.см зареєстрований 16.03.2012 за відповідачем-позивачем [PERSON] , що, зокрема, підтверджується листом ГСЦ МВС № 31/1446А3-16338-2024 від 29.05.2024 (72521). Із досліджених у судовому засіданні обставин справи судом встановлено, що фактично між сторонами відсутній спір з приводу того, що усе вищезазначене майно є об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Разом із цим, між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу такого майна. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, а також нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Так, за змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя (стаття 57 СК України), та спільна сумісна власність подружжя (стаття 60 СК України). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша статті 63 СК України). Частиною першою статті 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із положеннями частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення міститься й у частині третій статті 368 ЦК України. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України). Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17 і підстав відступити від зазначених висновків не встановлено. Відповідний правовий висновок викладено також в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) та від 11.04.2019 у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Крім того, згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наведеними у п. 23 постанови №11 від 21.12.2007«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Вирішуючи позовні вимоги обох сторін в частині поділу спірного нерухомого майна, суд зазначає наступне. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, усі три квартири були придбані сторонами під час їхнього шлюбу і таке майно було зареєстроване за їхньою спільною згодою: квартира [ADDRESS] - за позивачкою-відповідачкою; квартира [ADDRESS] - за відповідачем-позивачем. Сторони не оспорюють належності їм вказаного майна на праві спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, судом встановлено, що усі вказані вище три квартири є спільною сумісною власністю подружжя, у зв`язку з чим наявні підстави для поділу такого майна в порядку поділу майна подружжя, визначеному статтями 69-72 СК України. Ураховуючи встановлені обставини справи, виходячи із принципу рівності часток подружжя у спільному майні, суд вважає вірним здійснити поділ такого майна між сторонами наступним чином: 1) в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на: - квартиру, загальною площею 50,60 кв.м, житловою площею 21,80 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (яка за нею ж зареєстрована); - 1/2 частину квартири, загальною площею 97,40 кв.м, житловою площею 55,50 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (яка зареєстрована за [PERSON] ). 2) в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на: - квартиру, загальною площею 57,80 кв.м, житловою площею 16,70 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (яка за ним же зареєстрована); - 1/2 частину квартири, загальною площею 97,40 кв.м, житловою площею 55,50 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (яка за ним же зареєстрована). Вказаний варіант поділу нерухомого майна, на думку суду, буде найбільш справедливим та найбільшою мірою відповідатиме рівності часток подружжя та балансу їхніх прав та інтересів. При визначенні вказаного вище розподілу суд також враховує місце розташування та тип спірних квартир, зокрема, те що: квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] є однокімнатними та вони знаходяться у місті Києві, у сусідніх будинках; квартира [ADDRESS] є трикімнатною, двоповерховою та знаходиться у місті Ірпінь. Крім того, суд враховує факт реєстрації права власності на вказане спірне майно за кожною із сторін. При цьому суд визнає неспроможними доводи кожної із сторін про неналежність доказів іншої сторони, а саме про те, що надані кожною із сторін звіти про оцінку вартості спірного нерухомого майна є неналежними доказами, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Також, суд зауважує, що жодних клопотань з метою визначення дійсної вартості спірного майна на час розгляду справи судом, у тому числі щодо призначення відповідної експертизи, жодна зі сторін не заявляла. Що стосується позовних вимог сторін в частині поділу транспортних засобів, то такі вимоги суд вважає вірним вирішити наступним чином: - в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на автомобіль HONDA CROSSTOUR, VIN [NUMBER] , 2011 року випуску, об`єм двигуна 3471 куб.см; - у задоволенні вимог [PERSON] щодо визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на автомобіль HONDA CIVIC, ОБЄМ ДВИГУНА 1,8 л, номер шасі [NUMBER] , 2007 року випуску та стягнення з неї на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 227 841,50 грн відмовити. При поділі транспортного засобу HONDA CROSSTOUR суд виходить із того, що такий варіант поділу відповідає порядку користування вказаним рухомим майном, який склався між сторонами, оскільки, як з`ясовано судом, вказаний транспортний засіб зареєстрований за відповідачем-позивачем [PERSON] та перебуває у його фактичному користуванні. Крім того, позивач-відповідач [PERSON] фактично визнала позовні вимоги у цій частині, не заперечуючи щодо визнання права власності на вказаний автомобіль за відповідачем-позивачем. Оцінюючи доводи сторін у цій частині, суд також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 08.02.2022 у справі №209/3085/20, в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від сформульованого, зокрема, у постановах ВСУ від 30.03.2016 у справі № 6-2811цс15 та КЦС ВС від 16.06.2021 у справі № 559/609/15 висновку про те, що суд має визначити ідеальні частки співвласників у неподільній речі без її реального поділу та залишити відповідне майно у спільній частковій власності у разі, коли відповідач попередньо не вніс на депозитний рахунок суду кошти за частку позивача у праві спільної сумісної власності на неподільну річ, а останню не можна поділити в натурі відповідно до часток. Крім того, Велика Палата Верховного Суду відступила від сформульованого, зокрема, у постановах ВСУ від 13.01.2016 у справі № 6-2925цс15 та КЦС ВС від 29.08.2019 у справі № 371/1369/15-ц висновку, що для вирішення питання про застосування ч. 2 ст. 364 ЦК України юридичне значення має те, чи сплачує співвласник-відповідач, який володіє та користується спільним майном, матеріальну компенсацію позивачеві за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, чи спроможний співвласник-відповідач виплатити співвласникові-позивачеві грошову компенсацію вартості його частки, і чи не буде така виплата надмірним тягарем. Як роз`яснено у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Отже, ураховуючи те, що об`єктом поділу є неподільна річ, а саме автомобіль HONDA CROSSTOUR, VIN [NUMBER] , 2011 року випуску, об`єм двигуна 3471 куб.см, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання в порядку поділу майна подружжя права власності на спірний автомобіль за відповідачем-позивачем [PERSON] . Що стосується позовних вимог [PERSON] стосовно автомобіля HONDA CIVIC, то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач-відповідач [PERSON] не заявляла жодних вимог щодо такого майна та фактичного спору між сторонами щодо цього транспортного засобу судом не встановлено. Крім того, суд вважає вірним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості частки у спільному майні подружжя у розмірі 194 249 гривень, що дорівнює 1/2 різниці між вартістю майна, набутого кожною із сторін внаслідок даного поділу майна подружжя. Вказана вартість обрахована судом по звітах про оцінку майна, наданих до суду відповідачем-позивачем [PERSON] , оскільки по суті його позовні вимоги задоволені у більшій мірі, а зазначена у звітах вартість спірного майна незначною мірою відрізняється від вартості такого майна, зазначеного у звітах, наданих до суду позивачем-відповідачем [PERSON] . Так, відповідно до звітів, наданих до суду відповідачем-позивачем [PERSON] , загальна вартість спірного майна, щодо якого судом здійснено поділ, за винятком квартири, що знаходиться у м. Ірпінь, становить 7 356 122 грн, а саме: - вартість квартири за адресою [ADDRESS] - 3 483 812,00 грн; - вартість квартири за адресою [ADDRESS] - 3 295 230,00 грн; - вартість автомобіля HONDA CROSSTOUR, VIN [NUMBER] , 2011 року випуску, об`єм двигуна 3471 куб.см - 577 080,00 грн. Отже, оскільки суд дійшов висновку про визнання за позивачкою-відповідачкою [PERSON] права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (вартість якої по звітах відповідача-позивача становить 3 483 812,00 грн), а за відповідачем-позивачем [PERSON] - права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] та на автомобіль HONDA CROSSTOUR (загальна вартість яких по звітах відповідача-позивача становить 3 872 310,00 грн (3 295 230,00 + 577 080,00)), різниця між вартістю майна, набутою кожної із сторін становить 388 498,00 грн (3 872 310 - 3 483 812), а тому наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі 1/2 від вказаної суми, що дорівнює 194 249 грн (388 498 : 2). При визначенні вартості вказаної грошової компенсації судом не враховувалася вартість квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , оскільки така квартира поділена між сторонами у рівних частках - по 1/2 кожному. Підсумовуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення як первісного, так і зустрічного позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial