Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований тим, що 24.12.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-250601, на виконання умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 179331,20 грн., з відсотковою ставкою 35 % річних, та строк 60 місяців.\~ В порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 28.08.2025 у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 139121,79 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 80828,64 грн., а заборгованіть за відсотками - 58293,15 грн. 10.07.2025 позивачем на адресу відповідача направлено досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості. На час подання позову відповідачем зобов`язання за кредитним договором не виконуються, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суми боргу за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 139121,79 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 19.09.2025 позовну заяву було передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справу 13.10.2025 передано для розгляду судді Стеценку А.В. Ухвалою судді від 16.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Сторони в судові засідання, призначені на 09 год 00 хв 13.11.2025 та 09 год 30 хв 11.12.2025 не з`явилися. 05.12.2025 представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглядати за відсутності представника АТ «Кредобанк», проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання шляхом направлення судової повістки на адресу реєстрації його місця проживання, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Надіслані відповідачеві судові повістки, ухвала судді про відкриття провадження в справі, були повернуті поштою неврученими з відміткою про відсутність адресата за адресою. Відповідно до ч. 6\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. За вимогами п. 2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування (ч. 17 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1\~ст. 131 ЦПК України,\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідач не повідомляв суду іншої адреси свого місця проживання чи перебування. Отже, судові повістки вважаються врученими відповідачеві в день проставлення працівником пошти відмітки про відсутність відповідача за адресою місця проживання. Частиною 4 ст. 233 передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). З огляду на викладене, суд вирішив провести заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вставнови наступні обставини. 23.12.2019 відповідач [PERSON] звернувся до АТ «Кредобанк» із анкеою-заявою про отримання готівкового кредиту № CL-250601, в якій зазначив, що ознайомленийз умовами надання кредиту, запропонованими банком (а.с. 44-45). 24.12.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-250601 (а.с. 46-52), згідно умов якого позивач зобов`язався надати у власність відповідача кредит в сумі 179331,20 грн. на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характери використання, а відповідач зобов`язався використати кредит на цілі, в казані в договорі, повернути кредит, сплатити проценти за користування за ставкою 35 % річних. Згідно п. 2.3 кредитного договору строк кредитування становить 60 місяців до 23.12.2024.\~ Відповідно до п. 6.3 договору відповідач зобов`язався повертати суму заборгованості за кредитом та сплачувати проценти за користування ним у вигляді рівних сум ануїтетного платежу в розмірі 6425,00 грн. шляхом забезпечення наявності на поточному рахунку суми коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу, щомісячно не пізніше 24 числа. Пунктом 2.4 кредитного договору передбачено, що позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку, вказаного в п. 2.5 Кредитного договору, на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 44750,01 грн., на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості в сумі 46838,39 грн., на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості в сумі 87742,80 грн. Позивач зобов`язання надати відповідачеві кредит виконав 24.12.2019, що підтверджується копіями меморіальних ордерів № 73805043 від 24.12.2019 (а.с. 41), № 73805021 від 24.12.2019 (а.с. 42), № 73805033 від 24.12.2019 (а.с. 43), виписками по особовим рахункам за період з 24.12.2019 до 28.08.2025 (а.с. 12 36). Відповідно до\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до\~ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1\~ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1\~ст.\~625\~ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 4\~ст.\~631\~ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з\~ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1\~ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач доказів належного виконання зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним суду не надав. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № CL-250601 від 24.12.2019, складеного станом на 28.08.2025, вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 139121,79 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 80828,64 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 58293,15 грн. (а.с. 75-76). Перевіривши правильність нарахування заборгованості за кредитним договором № CL-250601 від 24.12.2019, суд встановив, що після закінчення строку кредитування (23.12.2024), позивачем було здійснене нарахування процентів за користування кредитом у загальному розмірі 18460,99 грн. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання». Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у п. 35 Постанови. Окрім того, в п. 54 вищезазначеної постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно з логікою Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Отже, після спливу строку кредитування банк не має права на нарахування процентів передбачених договором. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги АТ «Кредобанк» підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 120660,80 грн., з яких: 80828,64 грн. -\~заборгованості за кредитом; 39832,16 грн. - сума заборгованості за процентами. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Позивачем за подання до суду позову сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Доказів понесення інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, позивачем суду не надано. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ З огляду на викладене, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2100,95 грн.

Outcome: partial