Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа Таращанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства В обгрунтування своїх вимог, позивач вказує, що у 2011 році [PERSON] з [PERSON] зустрічались та мали інтимні стосунки. Восени 2011 року вони розійшлись. [INFO] у Позивача народилася дитина - син [PERSON] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Про народження дитини Відповідачу відомо нічого не було. В подальшому життєві шляхи сторін зійшлися і 19 червня 2015 року Позивач з Відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 720. Під час перебування в шлюбі Відповідач запевнила Позивача, що дитина [PERSON] , [INFO] , є його біологічним сином. Тому, 06 вересня 2016 року на підставі спільної Позивача заяви з Відповідачем про визнання батьківства було внесено зміни до відомостей актового запису народження [PERSON] , [INFO] , та внесено відповідні відомості про визнання батьківства, а саме: змінено прізвище та по батькові дитини, змінено відомості про батька. На підставі цього Рокитнянським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Київській області 06 вересня 2016 року було видано повторне свідоцтво про народження дитини - [PERSON] , [INFO] . [INFO] у Сторін народилась дочка [PERSON] . В шлюбі стосунки між Сторонами не склались та вони знову почали проживати окремо. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2020 року з Позивача на користь Відповідача було стягнуто аліменти на утримання дітей. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2021 року шлюб між Сторонам було розірвано. У 2022 році, під час сварки з Відповідачкою, Позивач дізнався що не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Більш того, під час дорослішання син ставав все більше та більше не схожим на Позивача. Беручи до уваги зазначені обставини він вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 17 березня 2023 року відкрито загальне провадження у вказаній цивільній справі, призначено підготовче судове засідання. Відповідач через канцелярію суду надіслала відзив на позовну заяву у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що викладені у позовні заяви обставини не відповідають дійсності, а саме: з [PERSON] у 2011 року вони не були знайомі, а познайомилися у 2014 році влітку. З 2010 року відповідач проживала та була у стосунках з іншим чоловіком, біологічним батьком дитини, з яким вони стали проживати окремо у 2013 року. 3 Позивачем по справі вони познайомилися влітку 2014 року та стали проживати разом у м. Біла Церква Київської області. Разом з ними проживав також її син, [INFO] - [PERSON] . Шлюб вони зареєстрували 19.06.2015 року. У шлюбі у них народилася спільна дитини, [INFO] , [PERSON] . Так як вони проживали у шлюбі, відносини були хороші, Позивач виявив бажання щоб у свідоцтві про народження старшої дитини, [PERSON] , він був записаний як батько, хоча достовірно знав, що не є біологічним батьком. 06.09.2016 року вони разом з Позивачем звернулися до органів ЗАГСу про встановлення батьківства. Заява була подано особисто Позивачем у письмовій формі та були внесені зміни до відомостей актового запису народження, а саме змінено прізвище та по батькові дитини, та змінено відомості про батька. Працівниками органами ЗАГу було надано пояснення Позивачеві наслідки щодо написання заяви про визнання батьківства. Ухвалою суду від 24.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. При винесенні рішення по даній справі покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 2011 році [PERSON] з [PERSON] зустрічались та мали інтимні стосунки. Восени 2011 року вони розійшлись. [INFO] у Позивача народилася дитина - син [PERSON] . Про народження дитини Відповідачу відомо нічого не було. В подальшому життєві шляхи сторін зійшлися і 19 червня 2015 року Позивач з Відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 720. Під час перебування в шлюбі Відповідач запевнила Позивача, що дитина [PERSON] , [INFO] , є його біологічним сином. Згідно витягну з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану 06 вересня 2016 року на підставі спільної Позивача заяви з Відповідачем про визнання батьківства було внесено зміни до відомостей актового запису народження [PERSON] , [INFO] було внесено зміни відомостей про дитину, а саме: прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] , по батькові [PERSON] змінено на [PERSON] та у відомостях про батька [PERSON] змінено на [PERSON] . На підставі цього Рокитнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області було видано повторне свідоцтво про народження дитини, серії [NUMBER] від 06 вересня 2016 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Рокитнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 07.08.2017 року у сторін народилась дочка [PERSON] [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2021 року шлюб між сторонам було розірвано. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей. У 2022 році, під час сварки з Відповідачкою, Позивач дізнався що не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з відзиву відповідач підтвердила, що позивач виявив бажання щоб у свідоцтві про народження старшої дитини, [PERSON] , він був записаний як батько, хоча достовірно знав, що не є біологічним батьком. Пояснила, що з позивачем познайомилася у 2014 році влітку. З 2010 року вона проживала та була у стосунках з іншим чоловіком, біологічним батьком дитини, з яким вони стали проживати окремо у 2013 року. Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 та 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно із підпунктом 20 пункту 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно із вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Частиною першою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати, понесені позивачем, залишити за останнім, оскільки питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат позивачем не ставиться.

Outcome: approved