Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» подано до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 898443. Відповідно до умов договору Відповідачу надано кредит у сумі 2 400 грн. Відповідач зобов`язаний був своєчасно повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, передбачені договором. Товариство виконало свої зобов`язання у повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти у встановлений строк. Водночас Відповідач свої обов`язки не виконав: не повернув кредитні кошти, не сплатив проценти та інші передбачені договором платежі. На підтвердження факту укладення кредитного договору до матеріалів справи долучено: копію договору № 898443; копію додатку № 1; копію довідки про ідентифікацію Відповідача, підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно з пунктом 2.1 договору, кредитні кошти надавалися безготівково шляхом перерахування на поточний рахунок Відповідача, у тому числі з використанням реквізитів платіжної картки. Факт перерахування підтверджується відповідним листом. ТОВ «Селфі Кредит» не відкривало окремого рахунку для Відповідача, а перераховувало кошти на існуючий рахунок. Таким чином, кредитний договір укладено відповідно до чинного законодавства України в електронній формі. Строк повернення кредиту настав, але Відповідач заборгованість не погасив, що зумовило звернення Позивача до суду для захисту прав та інтересів. Станом на дату звернення до суду загальна заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 18 180,21 грн, у тому числі: основний борг 2 398,99 грн; нараховані проценти 15 781,22 грн. 21 червня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 21062024. Згідно з ним ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права вимоги за договором № 898443 від 23.07.2023 року до [PERSON] . У зв`язку з викладеним Позивач просить суд позов задовольнити. Представник Позивача у судове засідання не з`явився, проте у прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач також не з`явився на судове засідання та не повідомив суд про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд дійшов висновку, що Відповідач був належним чином повідомлений, а тому існують правові підстави для ухвалення заочного рішення на підставі статті 280 ЦПК України. Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2025 року було постановлено здійснювати заочний розгляд справи відповідно до статті 281 ЦПК України. Дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи. Як вбачається з копії кредитного договору № 898443 від 23.07.2023 року (а.с. 1332), між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов указаного договору, а також як вбачається із графіку платежів та паспорту споживчого кредиту, Відповідачу надано кредит у розмірі 2 400 грн із визначенням строків повернення, розміру процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача. Договором передбачено обов`язок Відповідача своєчасно отримати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов`язання, встановлені його умовами. Факт належного виконання ТОВ «Селфі Кредит» своїх договірних зобов`язань підтверджується листом про перерахування коштів, з якого вбачається, що кредитні кошти були перераховані Відповідачу в безготівковій формі на його поточний рахунок, що відповідає вимогам пункту 2.1 кредитного договору. Згідно з пунктом 4.4 договору, Відповідач зобов`язаний у визначені договором строки повернути суму кредиту, сплатити проценти та інші платежі, передбачені умовами договору. Проте, як убачається із графіку платежів (а.с.33-34) та паспорту споживчого кредиту( а.с.35-37), а також з розрахунку заборгованості, наданого Позивачем, Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. Кредитний договір було укладено в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджується копією договору, копією додатку № 1, паспортом споживчого кредиту та довідкою про ідентифікацію. Такий спосіб укладення договору відповідає вимогам частини дванадцятої статті 11 та статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому має правові наслідки, прирівняні до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір вважається укладеним з моменту отримання акцепту особою, яка направила пропозицію про його укладення. Договір було укладено через інформаційно-телекомунікаційну систему Товариства, доступ до якої Відповідачу надавався через офіційний вебсайт кредитодавця. Ідентифікація Відповідача здійснювалася шляхом входу до особистого кабінету та підтвердження одноразового коду, що узгоджується з умовами договору та підтверджується наданими суду доказами. Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача за кредитним договором № 898443 від 23.07.2023 року становить 18 180,21 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості та відповідає умовам договору, графіку платежів і паспорту споживчого кредиту, у тому числі: основний борг 2 398,99 грн; нараховані проценти 15 781,22 грн. Як убачається з копії договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 року, між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 898443 від 23.07.2023 року було відступлено новому кредитору. Згідно зі статтею 512 ЦК України, до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшли права вимоги до [PERSON] в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу. Крім того, Позивачем заявлено вимогу про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, з дотриманням вимог статей 7681 та 89 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису; електронного підпису одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису, якщо сторони письмово погодили це. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Підписанням договору Відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма істотними умовами та вимогами чинного законодавства. Частини перша та третя статті 509 ЦК України встановлюють, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити певну дію на користь другої сторони (кредитора), зокрема сплатити гроші, а кредитор має право вимагати виконання обов`язку. Зобов`язання повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кошти, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти. Частина перша статті 1048 ЦК України закріплює право кредитодавця на отримання процентів, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 1049 ЦК України встановлює обов`язок позичальника повернути позику у строки та порядку, визначені договором. Частина перша статті 611 ЦК України передбачає правові наслідки у разі порушення зобов`язання, а стаття 612 ЦК України визначає боржника таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання або не виконав його у строк, визначений договором. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 89 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження, визначає їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, допустив прострочення платежів та не спростував наданий Позивачем розрахунок заборгованості. Доказів на спростування розміру заборгованості Відповідачем не подано. Таким чином, утворена заборгованість у загальному розмірі 18 180,21 грн, з яких 2 398,99 грн заборгованість за основною сумою кредиту, 15 781,22 грн заборгованість за нарахованими процентами, підлягає стягненню на користь Позивача. Щодо витрат на правничу допомогу - представник Позивача просив стягнути 8 000,00 грн. Суд вважає такий розмір завищеним, оскільки витрати мають бути співмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг та значенням справи для сторони. Оскільки справа малозначна та розглядається у спрощеному провадженні, суд вважає обґрунтованим зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 2 000 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з цим з Відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial