Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами відсутні спільні інтереси, втрачено почуття любові та поваги один до одного, відносини між ними фактично припинились. Ухвалою судді від 29.08.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.20). Ухвалою суду від 23.10.2025 за клопотанням позивача [PERSON] сторонам було надано строк на примирення до 23.11.2025, провадження у справі зупинено до закінчення визначеного судом строку (а.с.52). Ухвалою судді від 24.11.2025 поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 12.12.2025 з викликом сторін (а.с.58). Сторони в судове засідання не з`явилися, однак в своїй позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити без його участі, а від відповідача надійшла заява про визнання позову, проведення розгляду справи без її участі, в якій вона зазначила, що просить розірвати шлюб та прізвище змінювати не бажає (а.с.62). Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 09.03.2019 (а.с.44) та мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9 та 9 на звороті). В позові зазначено та не заперечується відповідачем, що підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння. Втрачено почуття любові та поваги один до одного, відносини між сторонами фактично припинилися. Крім того позивач зазначає, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, ці обставини також не заперечуються відповідачем. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, є підставою для повного задоволення позовних вимог. Оскільки відповідач змінила прізвище під час реєстрації шлюбу та не клопоче про його зміну на дошлюбне після розірвання шлюбу, суд залишає прізвище відповідача « [PERSON] ».

Outcome: approved