Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову зазначив, що 27.11.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» (далі первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір № 1290062 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого первісний кредитор надав кредит у розмірі 10\~000 грн та перерахував на рахунок відповідача кошти. Відповідач як позичальник не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 20\~260,00 грн, яка складалася з: тіла кредиту у розмірі 10\~000,00 грн, простроченої заборгованості за процентами у розмірі 10\~260,00 грн. 07.09.2021 між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив право вимоги за кредитним договором № 1290062 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп». Того ж дня між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги, у зв`язку з чим позивач набув право грошової вимоги до відповідача у розмірі 20\~260,00 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку зі своєчасного погашення заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20\~260,00 грн, а також судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору (2\~422,40 грн) та витрат на професійну правничу допомогу (10\~500,00 грн). Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2025 підсудність справи визначено за Хортицьким районним судом м. Запоріжжя. Ухвалою Хортицького районного\~суду м.\~Запоріжжя від 15.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. 03.12.2025 від представника відповідача надійшов відзив, у якому він заперечив проти позовних вимог, вважаючи їх необгрунтованими. Зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема, доказів видачі кредиту позичальнику, договір не є первинним обліковим документом, а лише свідчить про намір надати кредит в майбутньому, а належним доказом заборгованості може бути виписка по картковому рахунку. Крім того, позивачу не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів за кредитним договором, а саме, що платіжна картка, на яку перераховувалися кошти, дійсно належить відповідачу. У задоволенні позовних вимог відповідач просив відмовити. Від сторони позивача відповідь на відзив не надійшла. В судове засідання 17.12.2025 сторони не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, представник позивача не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Відповідач суд про причини своєї неявки не повідомив, явку свого представника не забезпечив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України, що регулюють договір позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно зі статтею 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Досліджуючи питання укладення кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором, суд встановив, що пунктом 1.1 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1290062 від 27.11.2020 передбачено, що його укладення здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. До матеріалів позову долучено довідку сервісу онлайн-платежів iPay.ua №\~2643_250715122637 від 15.07.2025, відповідно до якої 27.11.2020 17:45:04 перераховано кошти у розмірі 10\~000,00 грн на платіжну картку маска картки [NUMBER] , номер транзакції [NUMBER] . Однак, жодних належних доказів, що платіжна картка з маскою [NUMBER] належить відповідачу, суду надано не було. З клопотаннями про витребування доказів приналежності картки, на яку перераховувалися кошти первісним кредитором, а також підтвердження зарахування коштів на рахунок відповідача, сторона позивача не зверталася. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів від первісного кредитора, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача. Оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed