Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 16.05.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомлення рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» Гуцал О.В. подав заявку на отримання кредиту № 100203977. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит № 100203977 від 16.05.2021 року з ТОВ «Мілоан» і на підставі платіжного документа йому були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000 грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. 14.09.2021 року, згідно умов договору відступлення права вимоги № 08Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 100203977 від 16.05.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджі Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою і документально підтвердженою та становить 30100 грн 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000 грн 00 коп., заборгованість за відсотками 23100 грн 00 коп. Позивач направив відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 100203977 від 16.05.2021 року. Незважаючи на це позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені умовами кредитного договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором позивач просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 100203977 від 16.05.2021 року в сумі 30100 грн 00 коп., судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн 00 коп. Ухвалою від 29.09.2025 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Романенко М.Е. у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, у якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, але повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин, не подав відзив на позов, а тому суд вважає можливим відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення). Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11.12.2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). На підтвердження свої позовних вимог позивачем надано договір про споживчий кредит № 100203977 від 16.05.2021 року, із змісту якого слідує, що ТОВ «Мілоан» зобов`язалось на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати позичальнику [PERSON] грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (надалі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (надалі - плата) у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (п. 1.1. Договору). Сума (загальний розмір) кредиту становить 7000 грн у валюті: Українські гривні (п. 1.2. Договору). Кредит надається строком на 30 днів з 16.05.2021 року (строк кредитування) (п. 1.3. Договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 15.06.2021 року (п. 1.4. Договору). Проценти за користування кредитом: 2100 грн, які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. Договору). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1. Договору). Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3. договору (п. 2.2.2. Договору). Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (п. 2.3.1.1. Договору). Відповідно до пункту 2.3.1.2. кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6. цього Договору. Відповідно до платіжного доручення № 27706054 від 16.05.2021 року платник ТОВ «Мілоан» перерахувало отримувачу [PERSON] 7000 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 100203977. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). На підтвердження переходу до ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 100203977 від 16.05.2021 року в сумі 30100 грн 00 коп., позивач надав договір факторингу № 08Т від 14.09.2021 року, укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс»; Витяг з Додатку до договору факторингу № 08Т від 14.09.2021 року; Акт приймання-передачі Реєстру Прав вимог від 14.09.2021 року до договору факторингу № 08Т від 14.09.2021 року. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Закон України «Про електронні довірчі послуги» (надалі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону). Частиною 12 ст. 11 Закону встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 та 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем не надано доказів підписання [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Договору про споживчий кредит № 100203977 від 16.05.2021 року. Ні примірник Договору про споживчий кредит № 100203977 від 16.05.2021 року, ні Анкета-заява на кредит № 100203977 від 13.05.2021 року, ні Графік платежів за договором про споживчий кредит № 100203977 від 16.05.2021 року, який є Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 100203977 від 16.05.2021 року, ні паспорт споживчого кредиту № 100203977, який є Додатком № 2 до договору про споживчий кредит № 100203977 від 16.05.2021 року, не містять інформацію про спосіб підписання відповідачем [PERSON] цих документів: не зазначений номер одноразового ідентифікатора; не вказано на який засіб зв`язку направлено одноразовий ідентифікатор; який засіб зв`язку відповідача зареєстрований в інформаційно-комунікаційній системі позивача. Ухвалою від 13.11.2025 року судом відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз`яснено позивачу його право надати докази підписання відповідачем Гуцалом О.В. електронного договору про споживчий кредит № 100203977 від 16.05.2021 року; належності відповідачу [PERSON] номера мобільного телефону [NUMBER] , та відкладено розгляд справи на 11.12.2025 року. Позивач та його представник отримали ухвалу суду 14.11.2025 року, але не скористалися своїм правом і не надали суду доказів. Представник позивача у своїй заяві від 01.12.2025 року просить розглядати справу у відсутність представника позивача на підставі наявних у справі доказів. Тому суд приходить до висновку, що в порушення принципу змагальності сторін (ст.ст. 12, 81 ЦПК України) позивач не надав суду доказів на підтвердження укладення кредитного договору у письмовій формі (електронний договір) та підписання договору [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому договір про споживчий кредит № 100203977 від 16.05.2021 року є нікчемним в силу ч. 2 ст. 215, ч. 2 ст. 1055 ЦК України, який не створює жодних юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 216 ЦК України суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 року у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року в справі № 398/1796/20 (провадження № 61-432сво22). Але враховуючи, що кошти відповідачу [PERSON] були перераховані ТОВ «Мілоан», а не позивачем і до позивача не переходить право вимоги за договором про споживчий кредит № 100203977 від 16.05.2021 року, оскільки він є нікчемним, то суд не вбачає підстав для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину щодо позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не має права вимоги стягнення заборгованості за нікчемним правочином, а його позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст. 207, 215, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: dismissed