Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

14.10.2025 до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 17.05.2014 Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 408. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] » В обґрунтування\~позову позивач\~зазначає,\~що 17.05.2014\~ [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON] ) зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, оскільки мають різні характери, погляди на сімейне життя, поступово втратили почуття любові та поваги один до одного. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На примирення не згідний, просить розірвати шлюб. 17.11.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] з якого вбачається, що він на розірвання шлюбу згідний, однак зазначає, що справжньою причиною розлучення є подружня зрада Позивача. Про зраду Відповідач дізнався випадково нещодавно, про яку Позивач потім і сам зізнався. Крім того, у позовній заяві Позивач зазначає, що подружжя проживає окремо з початку 2025 року. Проте в дійсності роздільне проживання розпочалося вимушено ще з березня 2024 року. Причиною такого проживання стало забезпечення безпеки сина [PERSON] у зв`язку з воєнними діями на території України та поїздки Позивача до Великої Британії. Зазначені обставини підтверджуються наявними доказами, зокрема візами, отриманими Позивачем та [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2025 справу передано для розгляду судді Смовж О.Ю. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.10.2025 прийнято до провадження цивільну справу. Розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити. Під час розгляду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 17.05.2014 Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції,\~актовий запис\~№ 408,що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 17.05.2014. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінилося на « [PERSON] ». Сторони\~згідно свідоцтва\~про народження,\~серія [NUMBER] \~від 01.04.2023,\~виданого Чечелівським\~віділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Дніпрі Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Одеса),\~мають неповнолітнього\~сина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №169. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] . Позивач на примирення не згідний, вважає подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливим. Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до положень ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що немає згоди позивача на продовження шлюбу. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, позивачем не заявлена така вимога, отже судові витрати залишаються за позивачем. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 24, 56, 105, 110-113, ч.2 ст. 114 СК України,

Outcome: approved