Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 15.06.2024 у розмірі 15520 грн та судові витрати. Свою позовну заяву представник позивача обґрунтував тим, що 15.06.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №14901-06/2024 у електронній формі за допомогою ЕЦП. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених даним договором. Отримавши кошти від фінансової компанії, останній своїх зобов`язань не виконав і тому утворилась заборгованість. Відповідно до договору факторингу №24092024 від 24.09.2024 ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором у розмірі 15520,00 грн, яка складається з: 4000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 6120,00 грн - заборгованості за відсотками та 5400,00 грн - заборгованості за штрафом. Спір у добровільному порядку не врегульовано, що змусило товариство звернутись до суду із зазначеним позовом. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 15520,00 грн, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. Ухвалою від 10.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Витребувано від АТ «Укрсиббанк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: Чи була успішною транзакція, здійснена 15.06.2024 в сумі 4000 грн на банківську карту № [NUMBER] , яка належить [PERSON] ? Чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] ? У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Позов просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в порядку передбаченому ЦПК України. Судова повістка була вручена члену сім`ї [PERSON] , а саме - матері, відповідно до норм ч.3 ст.130 ЦПК України, що свідчить про належне його повідомлення про час, дату та місце судового засідання. [PERSON] відзив на позов не подав, будь-яких клопотань не заявляв. Суд зазначає, що небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 та ст. ст. 280-282 ЦПК України. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази, які наявні в електронному вигляді та прикріплені до матеріалів справи, щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, встановивши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, 15.06.2024 між відповідачем та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено договір про надання фінансового кредиту №14901-06/2024, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн на 120 днів, зі сплатою відсотків. Вказаний договір та паспорт споживчого кредиту було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором: W3601. У заяві-анкеті клієнт [PERSON] повідомив ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» інформацію щодо своїх персональних даних, а саме: місце проживання, РНОКПП, номер паспорту, номер телефону, номер платіжної картки, електронну пошту, дані щодо місця роботи, тощо. Також, згідно з довідкою ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», клієнт [PERSON] був ідентифікований товариством за телефоном 380664015471 за допомогою одноразового ідентифікатору W3601, відправленого 15.06.2024 о 08:43:00. Так, відповідно до п.1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки №5354-32хх-хххх-3916 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Згідно п. 3.3. договору нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п. 1.2. договору, починаючи з дня надання кредиту (перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. Підпунктом 4.4.2. кредитного договору передбачено, що клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором. У випадку прострочення клієнтом сплати процентів та тіла кредиту відповідно до термінів, встановлених у графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу (п.5.3. договору). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У п. 6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 2.18. зі сторони Клієнта Кредитний договір підписується шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 7.6, 7.7 підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства, розміщених на Веб-сайті Товариства. Клієнт підтверджує, що до укладення цього Договору отримав від Товариства інформацію, зазначену в законодавстві про фінансові послуги та діяльність фінансових компаній та інформацію, яка вимагається відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредит шляхом перерахування на платіжну картку відповідача (№ [NUMBER] хх-хххх-3916) грошових коштів у розмірі 4000,00 грн, що підтверджується довідкою IPAY.UA №3426_250416092226 від 16.04.2024 (номер транзакції - 425730491), а також інформацією стосовно рахунку [PERSON] , який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] та про операцію по надходженню грошових коштів у сумі 4000,00 грн, витребуваної судом з АТ «УКРСИББАНК» (а.с.35). Таким чином, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору та в межах встановленого кредитного ліміту. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. 24.09.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №24092024, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступає позивачу права вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу №24092024 від 24.09.2024, під номером 4769 в реєстрі зазначено про відступлення прав вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №14901-06/2024 від 15.06.2024 у сумі 15520,00 грн. Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно умов вищевказаного Договору факторингу та відповідно до вимог ст. ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України у зобов`язанні позичальника за кредитним договором відбулася заміна кредитора, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором від 15.06.2024 становить 15520,00 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 4000,00 грн: заборгованості по відсоткам у розмірі 6120 грн; заборгованості за штрафом у розмірі 5400,00 грн. 16.10.2025 на адресу відповідача направлено повідомлення про негайне повернення кредиту в розмірі 15520,00 грн. Станом на дату подання даної позовної заяви відповіді від відповідача не отримано, заборгованість за договором про надання фінансового кредиту не сплачено. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Оскільки відповідач припинив виконання зобов`язань в односторонньому порядку, що потягло в цілому невиконання умов кредитного договору, то позивач має всі правові підстави вимагати стягнення заборгованості в судовому порядку. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 15520,00 грн. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з її вини. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 2422,40 грн. судових витрат у вигляді судового збору. Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 - ч. 6 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. Так, з матеріалів справи вбачається, що 01.07.2025 між ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та АО «Апологет» було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №0107. Згідно з договором про надання правової допомоги клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правничої допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також з юридичними особами незалежно від форм власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта. В договорі сторони встановили, що вартість наданих послуг складає 8000 грн (п.2.3). Так, в позовній заяві позивач просив стягнути судові витрати, зокрема 8000 грн витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані такі докази: договір від 01.07.2025, акт №349 наданих послуг від 08.10.2025, детальний опис наданих послуг від 08.10.2025 за договором про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025, ордер адвоката Усенка М.І. Так, згідно детального опису від 08.10.2025, адвокатом виконано такі роботи: усна консультація, витрачено часу 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год, погодження правової позиції клієнта - 30 хв, складення позовної заяви - 3 год 30 хв, подання заяви від імені клієнта - 1 шт. Усього 6 год 30 хв. У акті №349 наданих послуг встановлено, що сума наданих послуг адвокатом визначено у розмірі - 8000 грн. Згідно зі ст.ст.133,137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», судові витрати на професійну правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові від 12 травня 2020 року по справі № 904/4507/18, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд звертає увагу, що дана справа є типовою та нескладною, а розгляд самої справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторони позивача, тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правової допомоги згідно вказаної вартості. Суд враховує вважає, що по даній категорії справ 6 годин 30 хвилин на підготовку до подачі справи до суду є значно завищеним та неспівмірним з наданими послугами. На думку суду, такий розмір витрат часу адвоката не є достатньо обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Суд не вважає за необхідне в даній цивільній справі стягувати повною мірою витрати за надання усної консультації, ознайомлення з матеріалами кредитної справи та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані вище, складність та категорію справи, а також практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 3000,00 грн, що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.

Outcome: approved