Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 25% від всього доходу відповідача, але не менше від 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття сина [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 12 липня 2006 року з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого мають двох дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] .. Відповідач ухиляється від утримання дитини [PERSON] , матеріальної допомоги добровільно не надає. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2025 року головуючим суддею визначено суддю Хараджу Н.В. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 28 листопада 2025 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що відповідач фактично перестав вести спільний побут із позивачем з червня 2025 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.09.2025 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. У зв`язку із призначенням на нову посаду у липні 2025 року відповідач переїхав до м. Чернівці Чернівецького району, де фактично проживає і по даний час. За час спільного проживання та до фактичного розлучення відповідач систематично здійснював оплату за проживання спільної доньки [PERSON] , яка навчається за кордоном, та надавав кошти для особистих потреб як для неї так і для спільного сина [PERSON] . Згідно виписки по картковому рахунку АТ КБ Приватбанк за період з 01.06.2025 по 24.11.2025 рік відповідач систематично надсилав грошові кошти для особистих потреб сина [PERSON] . Згідно виписки по картковому рахунку АТ КБ Приватбанк за період з 01.06.2025 по 24.11.2025 рік відповідач надсилав грошові кошти для особистих потреб доньки [PERSON] та сплатив за її навчання у Політехнічному коледжі. В інтересах доньки відповідач здійснював оплату за її проживання та навчання за кордоном та здійснював поповнення її валютної картки. Одночасно відповідач щомісячно пересилав кошти для потреб сім`ї на особистий рахунок позивача починаючи з червня 2025 року. Так, 05.06.2025 року відповідач надіслав позивачу 5025 гривень, 01.07.2025 року відповідач надіслав позивачу 12 000 гривень, у серпні відповідач здійснив оплату декількома транзакціями на загальну сум 12 000 гривень. відповідач залишив квартиру яка розташована у [ADDRESS] , яка перебуває у його власності для того щоб у ній проживали діти та позивач. Вищевикладене свідчить про те, що відповідач повністю виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх дітей, а твердження позивача про ухилення від сплати аліментів повністю суперечать вимогам які викладені у позовній заяві. Стосовно твердження позивача про стягнення аліментів у розмірі однієї чверті усіх заробітків (доходів) відповідача але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.09.2025 року та до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття повідомляє наступне. Так, відповідач перебуває на посаді Інспектора відділу №6 управління безпеки Департаменту внутрішньої та економічної безпеки Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Як вбачається із довідки від 24.11.2025 відповідач отримував заробітну плату, розмір якої кожного місяця в середньому 50 000 гривень. Слід зазначити, що більшу половину всього доходу, який отримує відповідач, він витрачає на оренду квартири, що складає 14 800 грн. щомісячно,(копія договору оренди квартири додається), витрати для придбання продуктів харчування одягу, а також для утримання своєї матері яка являється пенсіонером та на утримання свого вітчима який являється особою з інвалідністю. (ІІІ група інвалідності). На виконання даного обов`язку, щомісячно відповідач в добровільному порядку надає кошти на утримання своєї непрацездатної матері [PERSON] , [INFO] , та на утримання свого вітчима [PERSON] , [INFO] який являється особою з інвалідністю. Інших осіб, які б могли її утримувати, у [PERSON] немає. З огляду на зазначені обставини, після усіх витрат, які відповідач несе у зв`язку із зміною місця проживання, а також утриманням своєї матері, утримання повнолітньої доньки, та неповнолітнього сина у нього не залишається достатньо грошових коштів для сплати аліментів у розмірі однієї чверті від всіх видів його доходу. Наголошує, що відповідач самостійно проявляє ініціативу у фінансовій підтримці обох дітей та надає кошти для потреб позивача. З огляду на те, що обов`язки батьків щодо утримання дитини є рівними, тому інший з батьків, з ким проживає дитина, повинен також нести такі ж самі витрати. В сумі, загальний розмір витрат на дитину в даному випадку повинен становити близько 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень. В той же час, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто станом на сьогоднішній день в грошовому виразі це становить 1 598 грн. Розмір аліментів, які повинен сплачувати відповідач на утримання дитини майже у вісім разів перевищує мінімальний розмір аліментів, який встановлений законом. З огляду на зазначене, виникає логічне питання, на що саме витрачається така велика сума коштів, коли прожитковий мінімум для дитини віком до 18 років становить 3 196 грн. Водночас, слід зазначити, що отримувач аліментів зобов`язаний використовувати ці кошти виключно на потреби дитини, та сплата аліментів не може слугувати для збагачення отримувача таких аліментів. У відповідача є підстави вважати, що кошти, які він буде сплачувати у вигляді аліментів, не будуть використовуватися у повному обсязі на утримання дитини, а будуть спрямовані на інші потреби, не пов`язані з її вихованням, навчанням та забезпеченням, що суперечить цільовому використанню аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Розмір стягуваних аліментів повинен служити задоволенню актуальних життєвих потреб, відповідати життєвому стандарту в місці проживання, а не призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат. З огляду на зазначені вище обставини, вважає, що визначена сума аліментів, яка планується стягуватися з відповідача є доволі значною та підлягає зменшенню до 1/10 частки від його доходу. Саме такий розмір аліментів, буде достатнім та обґрунтованим, враховуючи витрати відповідача на його забезпечення та утримання його батьків, а також спільний обов`язок батьків утримувати дітей. 15 грудня 2025 року на адресу суду від представника позивачки адвоката Гуменюк А.П. надійшла відповідь на відзив, у якому зазначила, що одним із аргументів, яким Відповідач обґрунтовує свою неможливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 є те, що він утримує ще доньку - [PERSON] . Із вказаних обставин вважає за необхідне зазначити наступне. По - перше, Позивач теж утримує доньку - систематично скидає кошти на проживання, харчування, білети і т.д. Щодо обставин утримання Відповідачем доньки, то вказані дії полягають у постійних нагадувань та умовлянь Відповідача самою донькою щодо її утримання та надсилання їй коштів. Між сторонами було досягнуто згоду щодо характеру допомоги та утримання доньки. Тому аргументи неможливість сплати аліментів у заявленому Позивачем розмірі не відповідають дійсності, оскільки Позивач несе аналогічні витрати щодо доньки. По - друге, Відповідач зазначає, що він змушений утримувати свою матір пенсіонера та вітчима, котрий має III групу інвалідності. Однак жодних доказів такого утримання долучено не було, окрім пенсійних посвідчень. Більше того, вважає за необхідне зазначити, що у [PERSON] є ще рідна сестра, яка теж зобов`язана утримувати свою матір в разі такої необхідності. Що стосується утримання вітчима, то доказів такого утримання не долучено та більше того відповідно до ч.2 ст. 270 СК України обов`язок падчерки, пасинка по утриманню мачухи, вітчима виникає, якщо у мачухи, вітчима немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, синів братів, сестер або якщо ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Відповідач зазначає, що він змущений нести витрати по оренді житла, натомість він залишив квартиру Позивачу з дітьми для проживання. Вказана квартира була придбана в період шлюбу і зареєстрована за [PERSON] . Тому це не особисте майно Відповідача. У провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа № 686/26005/25 за цивільним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. А оренда квартири у м. Чернівці пов`язана з роботою Відповідача. Вирішення житлових питань Відповідача аж ніяким чином не повинні впливати на утримання дитини, на забезпечення побутових, матеріальних, навчальних питань сина. Більше того, вважають, що навіть після сплати оренди за квартиру, враховуючи заробітну плату Відповідача, останній взмозі утримувати свого сина в формі сплати аліментів у розмірі 1/4 всіх видів його доходу. Позивач систематично, враховуючи вік сина, надсилає йому кошти для його особистих потреб. Позивач сплатила навчання сина у розмірі 15500 грн. Відповідач є працездатною особо, доказів що на його утриманні перебувають ще якісь особи не надано, враховуючи вік сина та його потреби, вважають, що відповідач взмозі сплачувати аліменти у розмірі частки від його доходу. Вважають, що аліменти на утримання дитини у розмірі всіх видів доходу Відповідача будуть достатніми для матеріального забезпечення дитини і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку. Відповідач повідомлений належним чином в судове засідання не з`явився. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відвідача адвокат Москаль Г.Г. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, зазначив що відповідач частково визнає розмір аліментів, однак враховуючи, що він орендує квартиру у зв`язку із необхідністю працювати у м. Чернівцях, тож в нього є витрати на квартиру, має на утриманні матір та вітчима. Крім того він також добровільно надає допомогу дружині на утримання старшої доньки у зв`язку із навчанням. Вважає, що визначена сума аліментів, яка планується стягуватися з відповідача є доволі значною та підлягає зменшенню до 1/10 частки від його доходу. Також просив врахувати, що відповідач має дохід близько 50000,00 грн. Також просив врахувати те, якщо буде стягнуто з відповідача частки доходу, то виходить що дитина буде отримувати 25000 грн. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.07.2006 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.09.2025 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 грудня 2008 року. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р., що ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.91 р. та набула чинності для України 27.09.91 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд не бере до уваги доводи відповідача по справі щодо наявності на його утриманні батьків, оскільки жодного доказу того, що вони перебувають на його утриманні, спільно мешкають, не здатні самостійно обходитись та потребують стороннього догляду, матеріали справи не містять. Наявність лише копій пенсійних посвідчень не є підтвердженням надання допомоги відповідачем. Щодо твердження відповідача про утримання старшої доньки, яка навчається, суд не бере до уваги, оскільки наявність такого утримання не є постійним, також це не може бути доказом того, що він не здатний сплачувати вказаний розмір аліментів на утримання сина. Щодо твердження відповідача щодо витрат по оренді житла, суд зазначає наступне, як вбачається з з долученого відзиву до матеріалів справи, адресою місця проживання відповідача є [ADDRESS] , проте на підтвердження витрат на оренду квартири до матеріалів справи представником відповідача долучено копію договору оренди квартири (житлового приміщення) від 15.11.2025 року, з якого вбачається квартира знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем понесені вказані витрати. Частиною першою статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, беручи до уваги вік та стан здоров`я дитини, яка перебуває на утриманні матері, матеріальне становище платника аліментів, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, суд вважає, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] ,в розмірі - однієї чверті, заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2025 року і до повноліття дитини. Такий розмір аліментів, на думку суду, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

Outcome: approved