Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій вона просить видати обмежувальний припис на 6 місяців відносно свого сина [PERSON] . Заяву обгрунтовує тим, що вона та її син разом проживають за адресою [ADDRESS] . Протягом останніх років [PERSON] зловживає спиртними напоями та вчиняє відносно неї домашнє насильство. Так, 02.12.2025 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №992336 за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 03.12.2025 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 годин. На даний час [PERSON] продовжує вчиняти домашнє насильство, відтак вона змушена звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Водопийко Х.Т. підтримали заяву про видачу обмежувального припису, просять таку задоволити. Заявниця в судовому засіданні надала аналогічні пояснення, викладені в заяві, зазначила, що не може проживати разом з сином, оскільки він вживає алкоголь та наркотики, внаслідок чого стає агресивним. Вона боїться його, так як він погрожує їй фізичною розправою, ображає, нецензурно висловлюється в її адресу, вона не раз викликала поліцію. Лікуватися син не хоче, вона вже два місяці живе у знайомих. Коли син приходить додому, то вона втікає, минулого року був випадок, коли він бив її головою в двері. Представник заявника в судовому засіданні звернула увагу на те, що в 2022-2023 рр. відносно заінтересованої особи виносилися постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Заінтересована особа [PERSON] заперечив щодо заяви про видачу обмежувального припису. Зазначив, що мати викликає поліцію без причин, він ніколи не бив свою матір, ніколи не погрожував їй, п"є рідко, наркотики не вживає. Зазначає, що якось його мати прийшла з подругою додому, вони разом вживали алкогольні напої, вона стукала до сусідів і на неї був складений протокол. Йому відомо, що відносно нього винесені постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, які ним не оскаржувалися. Ображає матір і нецензурно висловлюється тільки тоді, коли мати його провокує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявниця тікає з дому від сина, боїться його, ночує у знайомих. Одного разу, коли вона пішла до заявниці додому, оскільки та боялася сама зайти у квартиру, то останній вхопився за ніж, виганяв їх,нецензурно висловлювався, однак поліцію не викликали. Зазначила, що заявниця неодноразово ночує в неї, оскільки син заявниці коли вип"є, то стає агресивним. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали судової справи, суд приходить до наступного. Ч.1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободичи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. З копії паспорту серії [NUMBER] вбачається, що заявниця [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім"ї і прописки №2002, виданої 03.12.2025 директором ЛКП "Магістральне" Спринь Ю.М., у квартирі за адресою [ADDRESS] , зареєстровані заявниця [PERSON] та її син [PERSON] . За твердженням заявниці її син, [PERSON] , вчиняє відносно неї домашнє насильство, а саме - погрожує їй фізичною розправою, нецензурно висловлюється в її адресу, стає агресивним, коли вживає алкогольні напої і це все відбувається систематично. За наслідками таких дій свого сина вона часто змушена ночувати у знайомих, оскільки боїться за своє життя. 02 грудня 2025 року працівниками ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №992336. Згідно протоколу, 30.11.2025 об 13 год. 00 хв. [PERSON] за адресою [ADDRESS] погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою до матері [PERSON] (заявниці у справі), чим завдав шкоди психічному здоров"ю, а відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 03.12.2025 в адміністративній справі №465/10905/25 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173\~-\~2\~КУпАП та\~накладено на нього\~адміністративне стягнення\~у виді громадських робіт строком 30 (тридцять) годин, а також стягнено з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. Згідно постанови, [PERSON] 30.11.2025 року о 13 год. 00 хв., за адресою [ADDRESS] , погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою до матері [PERSON] , чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173 - 2 КУпАП. З винесеної постанови вбачається, що у судовому засіданні [PERSON] визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, просив суворо не карати. Як зазначено раніше, в судовому засіданні представницею заявниці повідомлено про те, що в 2022-2023 рр. відносно [PERSON] виносилися постанови в справах про адміністративні правопорушення за ст.173-2 КУпАП. У статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Згідно з ч.3 ст.6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З наведеного вбачається, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, про що також зазначено у постанові Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 910/3191/20. Судом встановлено, що в 2022-2023 рр. Франківським районним судом м. Львова відносно [PERSON] виносилися постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Так, постановою Франківського районного суду м. Львова від 25.02.2022 в адміністративній справі №465/63/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. та стягнено на користь держави 454 грн. судового збору. Згідно постанови, [PERSON] 31.12.2021 року о 13.30 год., за місцем свого проживання - [ADDRESS] , вчинив відносно своєї матері [PERSON] домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 07.03.2023 в адміністративній справі №465/7500/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2\~ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 коп., а також стягнено в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. Згідно постанови, 08.12.2022 року о 02 год. 00 хв. по [ADDRESS] [PERSON] , перебуваючи у нетверезому стані, виражався нецензурною лайкою до своєї матері [PERSON] та погрожував фізичною розправою, чинив психологічний тиск повторно протягом року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2\~ст.173-2 КУпАП. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 15.05.2023 в адміністративній справі №465/1733/23 [PERSON] визнано винним за ч.1 ст.173-2 КУпАП та оштрафовано на 170 (сто сімдесять) грн. в дохід держави, та стягнено в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. Згідно постанови, 12.03.2023 року близько 22:50 год. за адресою: [ADDRESS] громадянин [PERSON] перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, шарпав за руки матір [PERSON] , чим вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 27.11.2023 в адміністративній справі №465/7844/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок гривень) грн. в дохід держави., а також стягнено судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість гривень) грн. 80 коп. в дохід держави. Згідно постанови, 28.09.2023 року о 12:34 год. [PERSON] за адресою [ADDRESS] , ображав, погрожував фізичною розправою, виганяв із помешкання свою матір [PERSON] , чим своїми діями вчинив домашнє психологічне насильство, повторно протягом року. Перелічені вище судові рішення свідчать про систематичність психологічного насильства [PERSON] щодо матері- заявниці у справі. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про видачу обмежувального припису. Відповідно до змісту ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. В п.7 ч.1 ст.1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" зазначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. За змістом ч.2 ст.3 цього закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на подружжя та колишнє подружжя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Верховний Суд у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 127/9600/22 дійшов висновку, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Пунктом 41 постанови Верховного Суду від 24.05.2024 у справі №\~569/19137/23 визначено, що оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що у кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного та психологічного насильства відповідно до Закону. Докази, що додаються до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватися місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. Як докази до заяви можуть додаватися, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2025 року у справі № 569/11625/24 (провадження № 61-16935св24). Правовий аналіз норм законодавства та встановлених судом фактичних обставини у своїй сукупності дозволяють суду зробити висновок про те, що заінтересована особа [PERSON] вчинив психологічне насильство відносно своєї матері, яке виявилося у неодноразових, словесних образах, погрозах, приниженні та залякувані заявниці [PERSON] , що викликає у неї побоювання за свою безпеку, спричиняє емоційну нестабільність та тривожність, перебування в постійному стресі, внаслідок чого вона боїться залишатися вдома наодинці з сином. Оцінюючи ризики вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, суд приходить до висновку, що [PERSON] може повторно вчиняти подібні дії відносно [PERSON] , про що свідчить відсутність в нього критики щодо вчинюваних ним дій, може продовжити вчиняти психологічне насильство відносно заявниці, що вказує на високий ступінь ризику повторення ним таких дій. Верховний Суд у своїй постанові від 29 вересня 2025 року у справі № 760/31644/24 (провадження №61-8219 св 25), зазначив, що тимчасове обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд, на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства, має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У статті 27 Конституції України зазначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд приходить до висновку, що самостійно вжиті заявницею заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту її прав. З урахуванням та оцінкою наявних ризиків, заявниця потребує захисту у порядку, передбаченому законом, а відтак з метою неможливості вчинення заінтересованою особою відносно заявниці дій з ознаками психологічного, фізичного та економічного насильства, суд вважає за доцільне заяву про видачу обмежувального припису задоволити частково. Видача обмежувального припису стосовно [PERSON] строком на 1 (один) місяць є пропорційною, доречною та відповідає меті його застосування, та водночас забезпечить дієвий та ефективний захист заявниці від кривдника. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.Олеговича Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,може бутивизначено тількиу світліконкретних обставинсправи (рішенняЄСПЛ від18липня 2006року №63566/00«Проніна протиУкраїни (Proninav.Ukraine)»,§ 23). Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial