Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

У вересні 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 19.02.2025-100001895\~від 19.02.2025\~в розмірі\~43643,28 грн. та судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 19.02.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») та [PERSON] уклали кредитний договір (оферти) № 19.02.2025-100001895 (далі - Договір). Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 22 000 грн. строком на 140 дні зі сплатою відповідних процентів, комісії, неустойки. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість в розмірі 43\~643,28 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 18\~427,43 грн., заборгованості по процентам - 15\~535,85 грн., неустойки - 9 680 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 вересня 2025 року цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», поданною представником - Лисенко Оленою Сергіївною, до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передано за підсудністю до Носівського районного суду Чернігівської області. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено справу\~розглядати в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін,\~призначено судове\~засідання для\~розгляду справи\~по суті\~на 11 грудня 2025 року. 10 листопада 2025 року відповідач через систему «Електронний суд» надіслала до суду відзив на позовну заяву, у якому вказала, що вона є дитиною-сиротою, на даний час не має постійного доходу та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Сума кредиту, яку вона фактично отримала, становила 16 000 грн., однак позивач нарахував понад 29 000 грн. боргу, що включає значні штрафи, пеню та відсотки. Такий розмір нарахувань є неспівмірним з основним боргом та її матеріальним становищем. Просила зменшити розмір штрафних санкцій, пені та відсотків, залишивши до сплати лише фактичну суму отриманих коштів (16 000 грн.) та надати розстрочку виконання рішення суду. 27 листопада 2025 року представник позивача через систему «Електроннйи суд» подав до суду відповідь на відзив у якому вказав, що закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набув чинності 24.12.2023. Отже, денна процентна ставка у 1% є застосованою та законною, оскільки кредитний договір 19.02.2025-100001895 був укладений 19.02.2025. Відповідач заперечує вірність розрахунку спірної заборгованості, проте не зробила власного. Разом з тим відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 4 738,77 грн. від 04.03.2025, 4 738,77 грн. від 18.03.2025, 5 398,77 грн. від 04.04.2025р., 5 448,61 грн. від 18.04.2025. При цьому, під час формування довідки про заборгованість та розрахунку суми позовних вимог, було враховано суми здійснених відповідачем часткових сплат. Будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляла. Кредитний договір з відповідачем був укладений 19.02.2025, тобто після набуття чинності змін до ЗУ «Про споживче кредитування», а тому вимога позивача про стягнення неустокий є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримані кредиту (позики), в той час як ЗУ «Про споживче кредитування» є спеціальною нормою, яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування. Відповідно до умов кредитного договору, з відповідачем був укладений саме споживчий кредитний договір, тобто у кредит були отримані гроші для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. а тому в цьому випадку мають застосовуватись саме норми ЗУ «Про споживче кредитування». Отже, неустойка за прострочення відповідачем виконання зобов`язання є правомірною та підлягає стягненню. Відповідачем не надано належних доказів, що підтверджували б винятковість обставин для розстрочення виконання судового рішення. Зазначені відповідачем обставини не є винятковими та які не можна вважати такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим відповідно до вимог ч. 4 ст. 435 ЦПК України. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» у судове засідання не зявився, у відповіді на відзив просив розглядати справу без участі представника позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено,\~що 19.02.2025 ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір (оферти) № 19.02.2025-100001895 частиною якого є пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта); заявка кредитного договору №19.02.2025-100001895 (кредитної лінії); відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 19.02.2025-100001895 (кредитної лінії) (а.с. 18 на зв.-24). Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у сумі 22 000 грн. строком на 140 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту 08.07.2025. Сплата процентів: процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів, розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту, розрахунок денної процентної ставки 0.82 % (денна процентна ставка) = (25387.53/22000)/140х100 %. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15 % від суми кредиту дорівнює 3 300 грн. Неустойка 220 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 365 % річних. У Договорі вказана адреса вебсайту кредитодавця https://sgroshi.com.ua/ua, зазначені реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів, а саме: 5355-28ХХ-ХХХХ-5535. Позичальник підписала Договір одноразовим ідентифікатором Е911. Відповідно до листа № 159-2908 від 29.08.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за допомогою системи iPay.uа - 658109331, 19.02.2025 16:27:59 на картку № [NUMBER] перераховано кошти в сумі 22 000 грн. Призначення платежу:\~видача за договором кредиту №19.02.2025-100001895 (а.с. 9). Відповідач свої\~зобов`язання за\~Договором виконала\~частково,\~а саме\~здійснила платежі\~на погашення\~кредиту 04.03.2025\~у сумі\~4\~738,77\~грн.,\~18.03.2025\~у сумі\~4\~738,77\~грн.,\~04.04.2025\~у сумі\~5\~398,77\~грн.,\~18.04.2025\~у сумі\~5\~448,61\~грн.,\~що підтверджується\~карткою субконто\~Договори,\~Контрагенти за\~19.02.2025-18.11.2025 (а.с. 62-71). З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 19.02.2025-100001895 від 19.02.2025 вбачається, що заборгованість [PERSON] становить 43\~643,28 грн., з яких:18\~427,43\~грн.\~-\~заборгованість по\~тілу кредиту,\~15\~535,85\~грн.\~-\~заборгованість по\~процентам,\~9\~680\~грн. - неустойка (а.с. 10- на зв.). \~ Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з\~ статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~ електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 629 ЦК України\~договір є обовязковим до його виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором укладеним між позивачем та відповідачем передбачено порядок повернення (виплати) кредиту, сплати процентів, комісії. Згідно зі ст. 610 ЦК України\~ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи,\~що між\~сторонами виникли\~правовідносини,\~відповідачем грошові\~кошти отримано,\~але в порядку\~та на\~умовах Договору\~не повернуто, суд дійшов висновку про наявність підстав про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за процентами та комісії. Щодо стягнення\~неустойки в\~розмірі 9\~680грн.\~суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобовязання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обовязку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на даний час. Отже, стягнення неустойки в розмірі 9 680 грн. за кредитним договором № 19.02.2025-100001895 від 19.02.2025 в період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором підлягають частковому задоволенню в розмірі 33\~963,28 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 18\~427,43 грн., заборгованості по процентам - 15\~535,85 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 267 ЦПК України\~суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно зі\~ст. 435 ЦПК України\~за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Враховуючи, що відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про розстрочення виконання рішення, з урахуванням обставин справи, розміру боргу, який підлягає стягненню, особи відповідача, яка є студентом денної форми навчання, ІV курсу Киїівського національного університету культури і мистецтва, та з 01.11.2025 перебуває в академічній відпустці, суд вважає за можливе розстрочити [PERSON] виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором № 19.02.2025-100001895\~від 19\~лютого 2025\~року в розмірі 33\~963, 28 грн. строком на 8 (вісім) місяців шляхом сплати\~щомісячного платежу в сумі 4\~245,41 грн. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов (77,82 %), стягненню з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 885 грн. 11 коп.

Outcome: partial