Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1236-7572 від 10.07.2023 в розмірі 33000,00 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 10.07.2023 між ТОВ «\~Укр Кредит Фінанс» \~та [PERSON] в електронному вигляді був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1236-7572, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6600,00 грн зі строком кредитування 300 днів. Позивач посилається на те, що відповідач, отримавши кредитні кошти, умови кредитного договору не виконала, кредитні кошти в установлений графіком строк не повернула; станом на 04.12.2024 заборгованість за кредитним договором становить 33000, 00 грн, яку просить стягнути на свою користь. 08.01.2025 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 29.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 29.04.2025 від представника відповідача адвоката Трофімова А.В. надійшло клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Судом під час вирішення питання по суті не встановлено підстав для розгляду справи у загальному порядку, із підстав, передбачених частиною 7 статті 277\~ЦПК України, встановлено, що частини друга та шоста статті 277\~ЦПК України не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження. Як слідує зі змісту позовної заяви, предметом даного позову є стягнення заборгованості за кредитними договорами. Ціна даного позову становить 33000,00 грн, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, враховуючи, що справа не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, тому дана справа відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, оскільки є малозначною. Водночас, відповідач, обґрунтовуючи необхідність розгляду справи в загальному позовному провадженні, не навів достатніх та переконливих аргументів для необхідності розгляду справи в загальному позовному провадженні. Поряд з цим, суд зазначає, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження жодним чином не обмежує учасників справи у здійсненні ними усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. З урахуванням вищевикладеного, взявши до уваги категорію та складність спору, обсяг та характер поданих доказів у справі, зокрема, предмет та підстави позову, врахувавши положення ч. 7 ст. 277 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження. Згідно з ч. 5 ст.\~279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. В статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.07.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] з використанням веб-сайту «https://creditkasa.uа», який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, був укладений договір про відкриття кредитної лінії №1236-7572 (а.с. 11-17). Кредитний договір укладений в електронному вигляді, який відповідачка підписала електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором А8425. За змістом договору невід`ємними його частинами є Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, Паспорт споживчого кредиту. Всі зазначені документи відповідач також підписав електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором А8425. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 6600, 00 грн; тим процентної ставки - фіксований; строк кредитування - 300 календарних днів; стандартна процентна ставка - 3,00 % в день. У частинах\~першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Таким чином, судом встановлено, що між позивачем і відповідачем в належній формі був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит та можливість користуватись кредитними коштами зі сплатою відсотків за їх користування, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту. З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі, який визначений договором. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування чужими коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, що призвело до порушення майнових прав позивача. Встановлено, що відповідач в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернула та не сплатила відсотки за користування таким кредитом. Отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 6600,00 грн підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту (а.с. 36) та листом АТ КП "Приват Банк" (а.с. 29-35). Як вбачається з розрахунку станом на 13.02.2025, відповідач за договором № 1236-7572 від 10.07.2023 має заборгованість перед позивачем в розмірі 65538,00 грн, яка складається з: 6600,00 грн - простроченої заборгованості за кредитом, 58938,00 грн - простроченої заборгованості за процентами (а.с. 37-40). Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що ним було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (зворот. а.с. 4), а саме - часткового списання заборгованості позичальнику (відповідачу) за нарахованими процентами у сумі 32538,00 грн, а тому остаточна сума заборгованості складає 33000,00 грн, яка складається з: 6600,00 грн - заборгованість за кредитом, 26400,00 грн - заборгованість за відсотками, який суд визнає правильним, таким, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору та вимогам чинного законодавства. Зі змісту п. 8.1 кредитного договору, який підписав відповідач, вбачається, що позичальник підтвердив, що до укладення договору він уважно ознайомився з текстом договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та ст. ст. 9, 25 Закону України "Про споживче кредитування", що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що відповідачка не укладала жодних договорів із позивачем та номер карти їй не відомий. Як вбачається із матеріалів справи у позовній заяві та наданих стороною позивача документах номер телефону відповідача вказаний [NUMBER] , представник відповідача та сама відповідачка заперечують даний факт, проте у відзиві на позовну заяву та клопотанні від 29.04.2025 контактним номером телефону відповідача вказано аналогічний номер телефону (а.с. 68, 72). Також зареєстроване місце проживання відповідачки за адресою: [ADDRESS] із 09.10.2017, у договорі вказано дану адресу, що свідчить про те, що відповідачка самостійно вказувала вище вказано адресу у розділі "Реквізити сторін" (а.с. 17). Із долученого до клопотання від 29.04.2025 повідомлення ПАТ «Київстар» суд позбавлений можливості встановити, інформацію за яким саме номером здійснювався запит; також доводи представника відповідача про можливі незаконні дії зі сторони позивача не підтверджені жодними письмовими доказами (звернення до правоохоронних органів), жодних клопотань про витребування доказів суду не заявлялось, Отже, судом встановлено, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору кредитування, позичальник на власний розсуд погодився з умовами кредитування, що відповідає положенням ст. ст. 626, 628 ЦК України, жодних заперечень не висловлював, а відтак договір є обов`язковим до виконання його сторонами. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущення (ст. 12, ст. 81 ЦПК України). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі № 524/5556/19. З урахуванням викладеного, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено правомірність нарахування заборгованості [PERSON] за кредитним договором №1236-7572 від 10.07.2023 у розмірі 33000,00 грн, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України, враховуючи вимоги п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved