Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

17.10.2025 до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 02.03.2019 між сторонами було укладено договір позики №59035 в електронній формі. На підставі зазначеного договору позичальнику надано грошові кошти в якості позики у сумі 5000 грн, на умовах строковості, поворотності та оплатності. Відповідач не виконує свої грошові зобов`язання належним чином, довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позову складає 24662,5 грн, з яких 4993 грн заборгованість за позикою; 19669,5 грн заборгованість по процентам та комісії за користування позикою. На підставі викладеного, позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 24662,50 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 29.10.2025 по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Представник позивача Рудзей Ю. В. в позовній заяві розглянути справу без участі представника позивача. Також не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, розглянувши та дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 02.03.2019 між сторонами було укладено договір позики\~ №59035, відповідно до якого за договором позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов договору, в національній грошовій одиниці України гривні, в сумі та строк: позики 5000,0 грн. Плата за користування позикою у вигляді процентів складає 0,01% в день від поточного залишку позики; комісія складає 1,1% в день від початкового розміру позики. Нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Нарахування комісії за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Строк повернення позики 31 березня 2019 (а. с. 6-9). Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Суду також надано графік платежів за договором, додаткову угоду №1 до договору позики №59035, відповідно до якої строк повернення позики 29 квітня 2019 року, додаткову угоду № 2 до договору позики №59035, відповідно до якої строк повернення позики 28 травня 2019 року, додаткова угода №3 до договору позики №59035, відповідно до якої строк повернення позики 27 червня 2019 року (а. с. 10-14). Також суду надано паспорт позики, що підписаний відповідачем (а. с. 15-17). Відповідно до довідки ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» №59035 від 01.09.2025 на картковий рахунок [NUMBER] [PERSON] перераховано грошові кошти 02.03.2019 у розмірі 5 000 гривень (а. с. 28). Згідно розрахунку заборгованості за договором позики №59035 від 02.03.2019 року за період з 02.03.2019 по 31.07.2025 сума заборгованості становить 24662,5 грн, з яких 4993 грн заборгованість за позикою; 74,50 грн заборгованість по процентам та 19595 грн комісії за користування позикою (а. с. 18-24). Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору, у зв`язку з цим суд вважає за можливе позов задовольнити. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, пов`язаних з правовою допомогою стороною позивача надано: копію договору про надання правничої допомоги від 09.07.2025, копію акту наданих послуг правничої допомоги №59035 від 01.09.2025, відповідно до якої вартість наданих послуг становить 5000 гривень (а. с. 25, 31),\~ За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у розмірі 5000 гривень.

Outcome: approved