Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

24 листопада 2025 року за вхід.№7420 до Ямпільського районного суду Вінницької області надійшла цивільна справа №757/43809/25 за позовом АТ «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Заявою-договором. Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2025 року прийнято до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі з повідомленням, однак без виклику сторін. АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Заявою-договором на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування, в якому просить стягнути із відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором №002/24431334-СК_SВ від 25.01.2024 у сумі 85015.87 грн. та судові витрати. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 25.01.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було підписано заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування. Заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування від 25.01.2024 слід розуміти як Кредитний договір №002/24431334-СК_SВ від 25.01.2024. [PERSON] з 25.01.2024 є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування з номером кредитного договору №002/24431334-СК_SВ. Умовами кредитного договору визначено, що ознайомившись з публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, тарифами «Таскомбанк», позичальник просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Master Card World та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку. Таким чином позичальнику було встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200000 грн.). Відповідно до п.2.1. підрозділу 2 в рамках послуги банку «Картка izibank» та укладеного з клієнтом договору, банк встановлює кредитний ліміт на умовах визначених договором та тарифами. З метою надання кредитного ліміту банк визначає ліміт кредитної лінії для клієнта в межах Загального кредитного ліміту. Загальний кредитний ліміт визначається банком самостійно, зазначається в Заяві-договорі. В межах Загального кредитного ліміту визначається окремий Ліміт кредитної лінії Клієнта, на підставі здійсненої оцінки кредитоспроможності клієнта. За наслідками такої оцінки банк в межах Загального кредитного ліміту встановлює клієнту кредитний ліміт, розмір якого зазначає в мобільному за стосунку «izibank». Отже, кредитні кошти позивачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. Позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. В подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту, процентах. Як наслідок, станом на 19.05.2025 заборгованість за кредитним договором №002/24431334-СК_SВ від 25.01.2024 становить 85015.87 грн. з яких: заборгованість по тілу 50000.00 грн.; заборгованість по процентам 35015.87 грн. Оскільки відповідач не погашає заборгованість, тому, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися, лише повідомлялися про проведення судового засідання належним чином. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином рекомендованими повідомленнями вих.R067044053702, R067044245733, які повернулися із відміткою «адресат відсутній» (а.с.16-17, 20-21, том 2), що згідно постанови КЦС ВС від 10.05.2023 №755/17944/18 вважається належним повідомленням про дату судового розгляду. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання: заява представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, без його участі (а.с.3 на зворотній стороні, том 1). \~ \~ \~ \~ \~ \~Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.10-13, том 2) про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії Заяви-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування в межах проекту «izibank», згоди та запевнення клієнта до договору від 23.09.2022, заяви-договір на відкриття банківського вкладу на вимогу для фізичних осіб, довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб, (а.с.6-18, том 1) судом встановлено, що [PERSON] підписав Заяву-договір, згоду та запевнення клієнта до договору від 23.09.2022, заяву-договір на відкриття банківського вкладу та відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «zanachka». Із копії довідки №20850/47.7 від 27.05.2025 (а.с.19, том 1) судом встановлено, що [PERSON] з 25.01.2024 є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до Заяви-Анкети на укладання Договору №002/24431334-СК_SВ від 25.01.2024, картка № [NUMBER] , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК». Із копії розрахунку заборгованості по основному боргу та річних процентах та виписки по особовому рахунку кредитного договору 002/24431334-СК_SВ з 25.01.2024 по 19.05.2025 (а.с.181-252, том 1) судом встановлено, що станом [PERSON] користувався кредитними коштами з 25.01.2024 по 18.05.2025. Із копії паспорта громадянина України № [NUMBER] (а.с.257-263, том 1) судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Абай Карагандинської області Казахстан. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що після підписання договору про комплексне банківське обслуговування відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання кредитних карток, згідно тарифів. Окрім того, встановлено, що відповідач [PERSON] останній раз сплатив кошти на погашення заборгованості у сумі 2900.00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. \~ \~ \~ \~Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений кредитний договір, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12\~ЦПК\~України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18). Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи зі змісту\~ст.\~22\~ЗУ\~«Про\~платіжні системи\~та\~переказ\~коштів України» документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжні доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога та меморіальний ордер. Відповідно до п.62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц, від 04вересня 2024 року у справі №426/4264/19. Матеріали справи містять виписку з особового рахунку про рух коштів, а також розрахунок заборгованості. Тобто, суду позивачем надано докази видачі відповідачеві кредитних коштів та користування кредитними коштами. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені\~Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту на загальну суму 85015.87 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією №2162663487 від 12.08.2025, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2422,40 гривень, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved