Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В травні 2025 року АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що є правонаступником АТ «Альфа-Банк». 05 липня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №491053381. За цим договором АТ «Альфа-Банк» зобов`язався надати кредит у вигляді кредитної лінії з кредитним лімітом у розмірі 46947 гривень 08 копійок, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит рівними частинами щомісячно впродовж 24 місяців та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 32% річних. АТ «Альфа-Банк» належним чином виконав свої зобов`язання. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за договором належним чином не виконує. Тому станом на 09 квітня 2025 року у нього виникла заборгованість у розмірі 39849 гривень 76 копійок. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому АТ «Сенс Банк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 59394 гривні 11 копійок. 2. Ставлення сторін до пред`явленого позову. Представник позивача Рудницький Ю.І. просив розгляд цивільної справи здійснити за його відсутності та за наявними матеріалами справи. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, направила до суду відзив, у якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначила, що відповідач перебуває на військовій службі з 06.11.2022 року, є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, а тому відповідно до п.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, пеня а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Також до початку судового розгляду направила клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 05 липня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №491053381. За цим договором АТ «Альфа-Банк» зобов`язався надати кредит у вигляді кредитної лінії з кредитним лімітом у розмірі 46947 гривень 08 копійок, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит рівними частинами щомісячно впродовж 24 місяців та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 32% річних (а.с.29-31). АТ «Альфа-Банк» виконав своє зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером №827914 від 15 травня 2025 року (а.с.26). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Постанова Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц та Постанова Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №521/7927/16-ц. Постанова Верховного Суду від 14.05.2021 р. у справі № 502/1438/18. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором. Тому у нього виникла заборгованість за основною сумою у розмірі 36 893 гривні 22 копійки та заборгованості за відсотками у розмірі 22 500 гривень 89 копійок. Загальний розмір боргу за кредитним договором склав 59 394 гривні 11 копійок. Ці обставини підтверджуються письмовим розрахунком заборгованості станом на 09 квітня 2025 року (а.с.27). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Заперечуючи проти суми нарахованих відсотків, представник відповідача посилалася на п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на що суд зазначає наступне. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Таким чином, на відповідача [PERSON] поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме - він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом, тому АТ «Альфа Банк» та позивач АТ «Сенс Банк»» під час дії особливого періоду не мали права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Як зазначено вище, довідками військових частин підтверджено, що [PERSON] дійсно перебуває на військовій службі з 06.11.2022 року. Відповідно до пункту 13 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Зазначене вище щодо правильного застосування положень ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» повністю узгоджується з правовими висновками, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд в обов`язковому порядку має враховувати при застосуванні норм права у спірних правовідносинах, що викладені в таких постановах: від 21 лютого 2018 року у справі №306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18); від 30 травня 2018 року у справі №521/12726/16-ц (провадження № 61-16144св18); від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18); від 10 січня 2019 року у справі № 327/353/16-ц (провадження № 61-25229св18); від 04 вересня 2019 року у справі №554/10264/17 (провадження № 61-42778св18); від 18 січня 2023 року справа № 642/548/21 (провадження № 61-9565св22). Зокрема, суд Касаційної інстанції при застосуванні положень ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» переглядаючи законність та обґрунтованість рішення судів нижчих інстанцій по суті заявлених учасниками справи касаційних вимог щодо права військовослужбовця та членом їх сімей на звільнення від нарахованих штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом дійшов до наступного правового висновку. Наявність у відповідача статусу учасника бойових дій очевидно свідчить про його участь у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду. Отже, суд ухвалюючи рішення бере до уваги, що у відповідача [PERSON] відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом на підставі ч.15 ст.4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 22 500 гривень 89 копійок. У задоволенні решти заявлених позовних вимог, слід відмовити. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З меморіального ордеру №827914 від 15 травня року вбачається, що при зверненні до суду АТ «Сенс Банк» сплачено судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок (а.с.8). Оскільки позов АТ «Сенс Банк» задоволено частково, а саме на 37,88 % (22500,89/ 59394,11 х 100)), то суд вважає за необхідне стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 917 гривень 60 копійок ((2422,40/100) х 37,88%) грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial