Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27 349,34 грн та судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що 03.04.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 550823948, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач, ознайомившись із Правилами надання позики на вебсайті Товариства (www.moneyveo.ua), подав заявку на отримання позики, зазначивши свої персональні дані. На підставі договору відповідач отримав 5 300 грн. Відповідно до умов договору відповідач мав повернути грошові кошти та сплатити відсотки за користування ним. Кредитор виконав зобов`язання, перерахувавши кошти на картку відповідача в повному обсязі. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. Надалі, шляхом укладення додаткових угод, строк договору було продовжено. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до Договору факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 27 349,34 грн. 29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2025 головуючим суддею було визначено суддю Оболонського районного суду м. Києва Музику О.М. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року відкрито провадження у справі. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22.07.025 від відповідача надійшов відзив, в якому вона просила розглянути можливість зупинення розгляду справи з метою проведення переговорів про досудове врегулювання спору шляхом укладення договору реструктуризації заборгованості, просила розглянути можливість зменшити суму заборгованості, яка є предметом спору та значно перевищує 100% від тіла кредиту, в межах законодавства та принципу добросовісності. 28.07.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вона просила: -?взяти до уваги факти порушення кредитодавцем вимог законодавства, зокрема ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування»; -?визнати, що паспорт споживчого кредиту не був наданий до укладення договору, а факт ознайомлення з ним не був зафіксований; -?переглянути загальну суму заборгованості у справі, оскільки заявлена позивачем сума є непомірною та необґрунтованою; -?зменшити або скасувати штрафні санкції, пеню, відсотки, нараховані поза межами дисконтного періоду, які перевищують обґрунтовані межі відповідно до договору; -?надати розстрочку (реструктуризацію) виконання зобов`язання, враховуючи недотримання позивачем зобов`язань щодо інформування. Відповідач зазначила, що відповідно до ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець зобов`язаний до укладення договору надати споживачеві повну та достовірну інформацію, необхідну для розуміння умов кредиту, у тому числі паспорт споживчого кредиту. За твердженням відповідача, у спірних правовідносинах паспорт споживчого кредиту їй не було надано до моменту підписання договору; факт ознайомлення відповідачки з паспортом споживчого кредиту не був належним чином зафіксований; умови кредиту, зокрема реальна річна процентна ставка, комісії та інші платежі, були доведені до її відома лише одночасно з підписанням електронного договору, що, на думку відповідача, суперечить вимогам щодо попереднього інформування споживача. У зв`язку з цим відповідачка наголосила, що позивач не виконав обов`язків кредитодавця та порушив її права як споживача фінансових послуг. Щодо розміру заборгованості відповідач зазначила, що сума основного боргу становить 5 300 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту - 1 180 грн, а згідно з п. 12.3 договору сукупна сума заборгованості не може перевищувати 50 % від суми кредиту. За твердженням відповідачки, заявлена до стягнення сума боргу у 27 349,34 грн є економічно та юридично неспівмірною, що, на її думку, суперечить вимогам ст. 1050, 1056-1, 629, 616, 617 ЦК України та умовам договору. 28.07.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Щодо доводів відповідача про ненадання повної та достовірної інформації до укладення договору позивач зазначив, що відповідно до Правил надання грошових коштів у позику позичальник у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, необхідні товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту, а також зобов`язаний оновлювати ці дані в особистому кабінеті не пізніше 3 календарних днів з дня зміни таких даних. За результатами заповнення заявки здійснюється своєчасна перевірка дійсності та автентифікація платіжної картки позичальника відповідно до стандартів платіжних систем. На думку позивача, твердження про те, що відповідачка не була ознайомлена з умовами кредитування, є безпідставними, оскільки укладення договору без попереднього ознайомлення з Правилами є технічно неможливим: процедура оформлення договору передбачає обов`язкове підтвердження факту ознайомлення з ними. Позивач зауважив, що відповідно до алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору відповідачка особисто обрала суму кредиту, строк кредитування та мала можливість ознайомитися з умовами договору до його підписання. Позивач наголосив, що кожна особа має свободу вибору фінансової установи, а під час укладення споживчого кредиту інформація про супровід кредитних послуг була відображена в кредитному договорі; шрифт, форма викладення та подача цієї інформації не відрізнялися від іншого тексту договору, відсутні будь-які ознаки засекреченості чи подвійного тлумачення; інформація викладена чітко, доступно, лаконічно та зрозуміло. За твердженням позивача, на момент укладення договору у відповідача була можливість відмовитися від його укладення, однак [PERSON] погодилася з умовами договору, отримала грошові кошти та користувалася ними. Позивач звернув увагу, що правила надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, розміщені у відкритому доступі на офіційному вебсайті кредитодавця www.moneyveo.ua у спосіб, який забезпечував безперешкодне ознайомлення з ними. [PERSON] мала можливість вільно та всебічно ознайомитися з вказаними правилами до моменту укладення договору, а підписуючи кредитний договір, власноруч підтвердила факт ознайомлення з ними. Зазначені правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України щодо укладення кредитного договору, визначають порядок та умови кредитування, права і обов`язки сторін та іншу необхідну для укладення договору інформацію. Позивач наголосив, що відповідачем не надано доказів невідповідності умов кредитного договору № 550823948 від 03.04.2023 вимогам законодавства чи несправедливості його умов. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2025 головуючим суддею було визначено суддю Оболонського районного суду м. Києва Пукала А.В. 03.12.2025 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких вона зазначила, що не отримувала жодних письмових повідомлень про відступлення права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Ейс», а також до наступних факторингових компаній, і жодних вимог щодо погашення заборгованості їй не надходило. На думку відповідача, позивач не довів належним чином набуття статусу нового кредитора відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. За твердженням відповідача, з матеріалів справи вбачається, що станом на 07.12.2021 начебто існує заборгованість у розмірі 5300 грн тіла кредиту та 1180 грн відсотків, однак позивач не надав детального розрахунку заявленої до стягнення суми 27 349,34 грн, не розкрив її складові, підстави та періоди нарахування. Відповідач наголосила, що в матеріалах справи відсутня інформація про порядок нарахування відсотків у межах строку кредиту, станом на дату відступлення права вимоги, а також підстави для збільшення розміру боргу більш ніж у п`ять разів. На думку відповідач, посилання позивача на «самостійне ознайомлення на сайті» не підтверджує належного виконання обов`язку кредитодавця з надання повної інформації до укладення договору. Відповідач звернула увагу, що у 2023 році НБУ проводив перевірку ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» (ЄДРПОУ 38569246), яке було учасником ланцюга факторингових відступлень права вимоги. За результатами перевірки НБУ встановлено порушення законодавства у сфері небанківських фінансових послуг, законодавства про захист прав споживачів, вимог щодо етичної поведінки, а також правил розрахунку загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, у зв`язку з чим до зазначеної компанії застосовано штраф та письмове застереження. На думку відповідач, ці порушення безпосередньо впливають на правомірність структури кредитного договору, порядок інформування споживача та дотримання його прав. За твердженням відповідача, позивач не надав доказів того, що вона була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту до укладення договору, а також що їй було надано повну інформацію, передбачену Законом України «Про споживче кредитування». Відповідач наголосила, що паспорт споживчого кредиту є обов`язковою складовою договору, а його ненадання до моменту укладення свідчить про укладення договору з порушенням вимог закону. Відповідач зауважила, що позивач надав копію платіжного доручення про перерахування 5300 грн на платіжну картку з номером [NUMBER], однак згідно з випискою monobank, долученою до попередньої заяви відповідачки, ці кошти були зараховані за операцією «Поповнення картки» від «LIMITED LIABILITY COMPANY», що не відповідає призначенню платежу, зазначеному позивачем. На думку відповідача, це ставить під сумнів факт надання позики саме кредитодавцем, відповідність переказу вимогам НБУ щодо безготівкових операцій, а відтак і законність подальшого стягнення. Відповідач послалася на ст. 1046 ЦК України, відповідно до якої позика вважається дійсною лише за умови фактичної передачі коштів позикодавцем позичальнику, що, на її думку, у даній справі належним чином не доведено. Відповідач також заперечила обґрунтованість заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн, зазначивши, що позивач використав типовий шаблонний текст, який застосовується в аналогічних справах, не надав доказів виконання конкретних процесуальних дій, документів, що підтверджують оплату правничої допомоги, а також не надав будь-яких пояснень щодо виявлених відповідачкою порушень. На думку відповідача, заявлені витрати не відповідають вимогам ст. 141 ЦПК України щодо їх обґрунтованості та документального підтвердження. 03.12.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких щодо направлення оферти позивач зазначив, що 03.04.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Щодо використання електронного підпису та факту надання позивачем оригіналу кредитного договору позивач зазначив, що вчинення відповідачем вказаних вище дій і внесення даних в систему Товариства є проставленням електронного підпису в електронному договорі одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Доказами накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QR-код (матричний код, двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою або сканера штрих-коду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації договору позичальника. Одноразовий персональний ідентифікатор MNV36YH5 направлено відповідачу 03.04.2023 о 13:58 на номер мобільного телефону, вказаний ним у заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] . Одноразовий персональний ідентифікатор введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 03.04.2023 о 13:59. Відповідач, підписавши кредитний договір одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору у формі, що унеможливлює зміну його змісту, та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з договором на сайті Товариства в особистому кабінеті. Враховуючи викладене, позивач надав беззаперечні докази того, що відповідач підписав договір електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Позивач в судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, явку представника не забезпечив. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 03.04.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 550823948, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 5300 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 2.1 договору). Кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом переказу грошових коштів, який завершується зарахуванням грошових коштів на поточний рахунок, для управління яким випущена платіжна картка [NUMBER], що відбувається до 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором (п. 5.1 договору). На момент укладення цього договору, сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування - 15.04.2023, а саме протягом 12 (дванадцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником (п. 7.1 договору). Процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за договором та загальна вартість Кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче (п. 8.2 договору). Згідно з п. 8.3 договору протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом визначають наступним чином: 8.3.1. за період від дати видачі Кредиту до 15.04.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 748,25 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,05 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - дисконтна процентна ставка); 8.3.2. у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 15.04.2023 проценти нараховуються за ставкою 747,34 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,05 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - індивідуальна процента ставка). Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (п. 8.4 договору). Факт отримання кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням № ce12e47e-d907-4a5f-907e-b30c5682b931 від 03.04.2023, призначення платежу: «Переказ коштів згідно договору № 550823948 від 03.04.2023, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer», тим самим спростовуються доводи відповідача щодо сумніву факту перерахування коштів у позику. Відповідач зазначає, що нею нібито було долучено до попередньої заяви виписку АТ «Універсал Банк», відповідно до якої були зараховані кошти за операцією «Поповнення картки» від «Limited Liability Company», однак в матеріалах справи такої виписки не міститься, таким чином відповідачем не спростований факт надання коштів. Суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що відповідач не ознайомлена зі споживчим кредитом до його укладення. Згідно з правилами надання грошових коштів у позику: - позичальник у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні Товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту; - позичальник також зобов`язаний оновлювати ці дані в особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних; - за результатами заповнення заявки здійснюється своєчасна перевірка дійсності та аутентифікація платіжної картки позичальника відповідно до стандартів відповідних платіжних систем. Відповідно до п. 14.1 договору невід`ємною частиною договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Як вбачається з договору № 550823948 від 03.04.2023, він підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV36YH5, направленого відповідачу 03.04.2023 о 13:58:13, що узгоджується з наведеними нормами законодавства. Аналогічним чином підписано паспорт споживчого кредиту. Таким чином, твердження відповідача про те, що вона не ознайомлена з умовами кредитування є безпідставними, оскільки укладення договору без попереднього ознайомлення з правилами було б технічно неможливим. Доводи відповідача щодо виявлених НБУ порушень у діяльності ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» суд відхиляє, оскільки відповідачем не надано доказів того яким чином вказані порушення вплинули на укладення договору між відповідачем та первісним кредитором. Доводи відповідача щодо відсутності розрахунку заборгованості та непрозорості нарахування відсотків суд відхиляє, оскільки в матеріалах справи містяться розрахунки заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс», а також наявна виписка з особового рахунку за кредитним договором № 550823948 від 03.04.2023. Згідно з розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 05.06.2025 становить 27 349,34 грн, яка складається з: - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить: 5 299,15 грн; - прострочена заборгованість за процентами становить: 22 050,19 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований, доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором суду не надано. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. Надалі, шляхом укладення додаткових угод, строк договору було продовжено. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 234 від 20.06.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача. 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до Договору факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 27 349,34 грн. 29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 27 349,34 грн. Відповідно до п. 1.1 договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, позивач набув право вимоги за договором кредиту. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно із правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Таким чином, спростовуються доводи відповідача про відсутність повідомлення права вимоги. Щодо врегулювання спору суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Щодо доводів відповідача про завищений розмір відсотків, суд звертає увагу на те, що згідно із ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно зі статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Разом з тим, як вбачається з умов кредитного договору, розмір відсотків був чітко та однозначно визначений договором, і саме у такому розмірі відсотки за користування кредитом були нараховані кредитором. Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із кредитором, якщо дійсно вважав встановлення відсотків за користування кредитними коштами несправедливою умовою, натомість, відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, позичальник засвідчив, що погодився на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором. Суд звертає увагу, що умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України, при укладенні кредитного договору відповідач був повідомлений про розмір відсотків, порядок їх сплати та інші суттєві обставини договору, і добровільно уклав цей договір та користувалася отриманими коштами. За таких обставин, враховуючи, що наведені позивачем доводи та докази не спростовані відповідачем, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи, що на підставі наданих позивачем доказів установлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним з кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: - складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); - часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); - обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; - ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження витрат, які поніс позивач на отримання професійної правничої допомоги до суду позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025, додаткова угода № 25770726925 до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 30.05.2025 від 30.05.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025. Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Зважаючи на викладене, з огляду на перелік послуг, що був наданий адвокатом позивачу, з огляду на зміст позовної заяви та докази, долучені до неї, враховуючи категорію справи, її складність, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення правничої допомоги у розмірі 7 000 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved