Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Мукомел Л.А., до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування поданого позову вказано, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 30.10.2010 року. Від даного шлюбу у них народилась донька, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.09.2018 шлюб між сторонами розірвано. 18.04.2019 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.04.2019 року і до повноліття дочки. Заочним рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.05.2025 року відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] , 2011 року народження. У зв`язку з тим, що [PERSON] проживає з батьками позивача, утриманням дитини займається позивач, однак на користь відповідачки стягуються кошти, які вона використовує на свої потреби, а не на утримання доньки. За таких обставин позивач просить суд припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 26.08.2011 року, які стягуються на підставі судового наказу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.04.2019 року. Ухвалою суду від 15.09.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 14.10.2025. 14.10.2025 розгляд справи було відкладено за клопотанням представника позивача, адвоката Мукомел Л.А. 18.11.2025 розгляд справи було відкладено за клопотанням представника позивача, адвоката Мукомел Л.А. 17.12.2025 під час судового засідання представник позивача, адвокат Мукомел Л.А., поданий позов підтримала з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, до суду не з`явилась та про причини неявки не повідомила. Враховуючи наведені обставини протокольною ухвалою суду від 17.12.2025 було постановлено здійснювати заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши представника позивача, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.10.2010, який розірвано за рішенням суду від 26.09.2018 (а.с. 8-9). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 7). Згідно судового наказу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.04.2019, який пред`явлено до виконання, на користь [PERSON] позивачем [PERSON] сплачуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 05.04.2019 і до досягнення донькою повноліття (а.с. 11, 12). Заочним рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.05.2025 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-15). Як слідує із Акту від 25.08.2025, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із батьком [PERSON] , та [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Так, відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі суті цієї норми не змінює. Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому це можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів, зокрема й поновлення батьківства. Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року (справа № 511/219/18). З аналізу статей 267-271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З наведеного слідує, що факт проживання дитини з позивачем та не проживання дитини із матір`ю, яка за рішенням суду позбавлена батьківських прав відносно доньки, є істотною обставиною для припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі, встановленому Законом, 1211,20 грн.

Outcome: approved