Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.07.2025 звернувся в Шевченківський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовна заява обґрунтована тим, що 12.08.2020 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в розмірі 138500 грн, що еквівалентно 5000 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути до 12.08.2021. Вказував, що відповідач умови договору не виконав. В поданій до суду позовній заяві просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за договором позики від 12.08.2020 в розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно 208921 грн, судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 17.07.2025 матеріали позовної заяви [PERSON] передано за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15.08.2025 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито в справі провадження за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.11.2025 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, з клопотаннями до суду не звертався. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 12.08.2020 між [PERSON] як позикодавцем та [PERSON] як позичальником було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав у власність відповідача строком до 12.08.2021 грошові кошти у розмірі 138500 грн, що еквівалентно 5000 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути. Договір було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медведєвою В.А., зареєстровано в реєстрі за № 1202. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Встановлено, що відповідно до умов зобов`язання, яке виникло між сторонами договору позики, грошові кошти відповідач не повернув. Встановивши дані обставини, оскільки відповідачем позивачу грошові кошти за укладеним договором, не повернуто, суд приходить до висновку, що заборгованість за договором позики підлягає стягненню з відповідача. З цих підстав позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 12.08.2020 в розмірі 138500 грн. Твердження відповідача про те, що поверненню підлягає суму грошових коштів в загальному розмірі 5000 доларів США є безпідставним. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частини перша, друга статті 533 ЦК України). Традиційним в доктрині приватного права та судовій практиці є розмежування валюти боргу та валюти платежу як елементів грошового зобов`язання. Валюта боргу - це грошові одиниці, в яких обчислена сума зобов`язання (що дозволяє визначити його ціннісне значення). У свою чергу, під валютою платежу розуміються грошові знаки, які є засобом погашення грошового зобов`язання і в яких повинне здійснюватися його фактичне виконання. За загальним правилом при наявності «валютного застереження», тобто визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Інші правила визначення суми платежу можуть встановлюватися, зважаючи на прямий припис в частині другій статті 533 ЦК України, тільки договором, законом чи іншими нормативно-правовими актами (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року в справі № 755/9348/15-ц (провадження № 61-30272св18), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21)). Предметом договору позики від 12.08.2020 є грошові кошти у національній валюті України гривні. Відповідно і поверненню підлягає сума грошових коштів у визначеному сторонами договору порядку в гривнях. Порядок розподілу судових витрат передбачено ста 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1671,37 грн та на правову допомогу в розмірі 20000 грн. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог понесені позивачем судові витрати підлягають йому відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 14366,55 грн. (1107,95 грн + 13258,60 грн).

Outcome: partial