Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач ТОВ "Споживчий центр" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 жовтня 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" № 1860692, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 10000,00 грн строком на 360 днів з дати надання кредиту. Відповідач належним чином не виконував зобов`язання, взяті на себе за договором про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 28 жовтня 2024 року № 1860692, допустив заборгованість за цим кредитним договором сумі 33300,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 10000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 18300,00 грн, пеня 5000,00 грн. За договором факторингу від 29 квітня 2025 року № 01.02-09/25, укладеним між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "Свеа Фінанс", первісний кредитор відступив позивачеві право вимоги до позичальника [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 28 жовтня 2024 року № 1860692. За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 28 жовтня 2024 року № 1860692 у сумі 33300,00 грн, а також присудити судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року прийнято до провадження позовну заяву ТОВ "Свеа Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін. Указана ухвала судді була надіслана відповідачеві за адресою, за якою зареєстроване його місце проживання. Поштове відправлення з ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі було вручено члену сім`ї відповідача 19 жовтня 2025 року. 21 листопада 2025 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву ТОВ "Свеа Фінанс", поданий представником відповідача адвокатом Безсмертним С.М. Відзив подано з порушенням строку, визначеного ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року, однак підстави для продовження строку для його подання, зазначені у відзиві, суд вважає поважними, а тому строк для подання відзиву судом продовжено. З огляду на викладене суд ухвалив прийняти відзив [PERSON] на позовну заяву ТОВ "Свеа Фінанс". У відзиві зазначено, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження укладення [PERSON] договору про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 28 жовтня 2024 року № 1860692 та отримання ним кредитних коштів у сумі 10000,00 грн за цим договором. Також відповідач наголосив, що він перебуває на військовій службі, а тому відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а тому кредитодавець не вправі вимагати стягнення з нього процентів за користування кредитом та пені. З цих підстав [PERSON] просив суд відмовити ТОВ "Свеа Фінанс" у задоволенні його позову. Відповідь на відзив позивач ТОВ "Свеа Фінанс" до суду не подало. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Судом з`ясовано, що 28 жовтня 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", договір про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" № 1860692, за умовами якого ТОВ "Селфі Кредит" зобов`язалось надати позичальнику [PERSON] кредит у сумі 10000,00 грн на строк 360 днів. Оскільки цей договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У п. 2.1 договору про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 28 жовтня 2024 року № 1860692 сторони погодили, що кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . ТОВ "Селфі Кредит" виконало умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 10000,00 грн, що підтверджується листом ТОВ "Пейтек" від 08 травня 2025 року за вих. № 20250508-3626. У цьому листі вказано, що 28 жовтня 2025 року ТОВ "Селфі Кредит" здійснило переказ грошових коштів у сумі 10000,00 грн на банківський рахунок, до якого емітовано картку, маска картки № [NUMBER] . Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник [PERSON] не виконав зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, допустив заборгованість за тілом кредиту у сумі 10000,00 грн. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договором про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 28 жовтня 2024 року № 1860692, укладений між сторонами, є договором про споживчий кредит, а тому до правовідносин між сторонами справи, які виникли щодо укладення та виконання згаданого договору, застосуванню підлягають положення Закону України "Про споживче кредитування". Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено п. 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. П. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Згідно з нормою ч. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Зважаючи на те, що договір про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" № 1860692 укладено 28 жовтня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, максимальний розмір денної процентної ставки за користування кредитом не міг перевищувати 1 %. Відповідно до п. п. 1.5, 1.7 договору про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 28 жовтня 2024 року № 1860692 процентна ставка є фіксованою; стандартна денна процентна ставка складає 1 %; знижена денна процентна ставка складає 0,6 % та застосовується у випадку, якщо споживач до 27 листопада 2024 року або протягом трьох календарних днів після цієї дати сплатить кошти у сумі не менше першого платежу, визначеного у графіку платежу. Отже, п. п. 1.5, 1.7 договору про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 28 жовтня 2024 року № 1860692 щодо встановлення розміру денної процентної ставки за користування кредитом не суперечать нормі п. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування". За приписами п. 15 ч. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на момент укладення договору про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 28 жовтня 2024 року № 1860692) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", в Україні розпочав діяти особливий період. Судом з`ясовано, що з 03 грудня 2024 року відповідач [PERSON] був прийнятий на військову службу за контрактом. Наведена обставина підтверджується копією військового квитка [PERSON] . Згідно з довідкою військової частини [NUMBER] від 14 жовтня 2025 року № 710 відповідач перебуває на військовій службі. Таким чином, починаючи з 03 грудня 2024 року, проценти за користування кредитом стягненню з відповідача не підлягають. Однак норма п. 15 ч. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не звільняє [PERSON] від обов`язку сплатити проценти за користування кредитом за період, що передує його вступу на військову службу. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, кредитодавцем за період з 28 жовтня 2024 року до 26 листопада 2024 року нарахування процентів здійснювалось за процентною ставкою 0,6 % від суми залишку за кредитом на день, а, починаючи з 27 листопада 2024 року - 1 % від суми залишку за кредитом на день. Отже, проценти за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 28 жовтня 2024 року № 1860692, які підлягають стягненню з [PERSON] , становлять 2400,00 грн (10000,00 грн х 0,6 % х 30 днів (з 28 жовтня 2024 року до 26 листопада 2024 року) + (10000,00 грн х 1 % х 6 днів (з 27 листопада 2024 року до 02 грудня 2024 року) = 2400,00 грн. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. За положеннями п. 6.4 договору про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 28 жовтня 2024 року № 1860692 у випадку за невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом споживач повинен сплатити товариству штраф у розмірі 1500,00 грн на 4-ий день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 300,00 грн, починаючи з 5-го дня за кожний день такого невиконання та/або неналежного виконання. Нормою п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені та штрафів) задоволенню не підлягають. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Отже, заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 28 жовтня 2024 року № 1860692 становить 12400,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 10000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 2400,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. За договором факторингу від 29 квітня 2025 року № 01.02-09/25, укладеним між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "Свеа Фінанс", первісний кредитор відступив позивачеві право вимоги до позичальника [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 28 жовтня 2024 року № 1860692. Наведене підтверджується копією цього договору факторингу, копією витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 29 квітня 2025 року № 01.02-09/25, копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 30 квітня 2025 року № 10049 про сплату фактором коштів клієнту. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити позов та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Свеа Фінанс" заборгованість за договором про від 28 жовтня 2024 року № 1860692 у сумі 12400,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 10000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 2400,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До відзиву [PERSON] долучив копію посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] , видане на його ім`я. Аналізуючи п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у сукупності з положеннями ч. 2 ст. 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Велика Палата Верховного Суду виснувала, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з реалізацією їхнього правового статусу (постанови від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17). В ухвалі 11 вересня 2024 року у справі № 567/79/23 Велика Палата Верховного Суду відмовилась відступити від зазначених правових висновків. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст. ст. 12, 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Позовні вимоги ТОВ "Свеа Фінанс" стосуються стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, та жодним чином не торкаються порядку надання, обсягу соціальних гарантій, не стосуються будь-яким іншим чином соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 910,23 грн (12400,00 грн / 33000,00 грн х 2422,40 грн = 910,23 грн).

Outcome: partial