Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею, як за спадкоємцем за законом, після смерті [INFO] матері [PERSON] , право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, тому рекомендовано звернутися до суду. Позивач [PERSON] в зал судового засідання не прибула, у поданому клопотанні просить справу слухати у її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Борщівської міської ради в зал судового засідання не прибув, подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. 09 квітня 2024 приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Гаврищук О.З. відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та споруд за [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. (Відмова приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу від 09.04.2024 №120/02-14). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] була виділена присадибна земельна ділянка розміром 3000 для будівництва індивідуального житлового будинку на підставі рішення виконавчого комітету Шупарської сільської Ради депутатів трудящих від 27.12.1966 та видано свідоцтво на забудову індивідуальної садиби на підставі рішення виконкому Борщівської районної ради депутатів від 14.12.1967 №500. Погоджено 25.11.1967 план забудови садиби. За даними доданих до матеріалів справи погосподарських книг за 1991-1995 рр. с.Шупарка та довідки №06-10-11/17-529 від 10.11.2023 виданої Борщівською міською радою Чортківського району Тернопільської області, видно, що домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , відносилося до двору робітника. Членами даного двору були [PERSON] голова двору, дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , зять [PERSON] , внуки [PERSON] , [PERSON] . Майнові правовідносини господарства робітника були врегульовані загальними нормами цивільного, земельного та сімейного права. Він не мав статусу колгоспного двору, а тому немає підстав застосування до правовідносин у цій справі норм ЦК УРСР 1963 року, у тому числі за аналогією закону. Відтак, слід керуватися вимогами Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1969 року, за яким суб`єктами права спільної сумісної власності вважалося подружжя. Так, згідно з ч.1 ст.22 даного Кодексу майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, виходячи із правових норм, які діяли на момент виникнення права власності на спірне будининковолодіння, воно є майном, набутим подружжям за час шлюбу. А відтак, [PERSON] та [PERSON] , як подружжю (шлюб зареєстровано 09.11.1958) належало по частині домоволодіння, у [ADDRESS] , однак у встановленому законом порядку вони не оформили право власності на відповідне майно. Рішенням Бурдяківської сільської ради від 30.03.1994 року «Про розгляд заяв громадян про передачу земельних ділянок безоплатно у приватну власність», [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,85 га, з яких 0,25 га - для обслуговування житлового будинку. За даними технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] виготовленого 20.02.2024 ФОП [PERSON] , житловий будинок побудований у 1968 роках, господарські будівлі побудовані 1968-1989 роках. Дійсна вартість домоволодіння становить 313165 грн. [INFO] в с.Шупарка Борщівського району Тернопільської області помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 04.09.1999). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружна [PERSON] що стверджується довідкою Борщівської міської ради №06-10-81/17-133 від 10.03.2025, однак, спадкових прав у встановленому законом порядку за життя не оформила. [INFO] в с.Шупарка Чортківського району Тернопільської області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13.12.2022). До майна померлої [PERSON] , 16.11.2003 приватним нотаріусом заведено спадкову справу номер у спадковому реєстрі №71573884, номер у нотаріуса 138/2023, що стверджується Витягом про реєстрацію Спадковому реєстрі №74765428 від 16.11.2023. Згідно довідки, виданої Борщівською міською радою №06-10-11/17-132 від 10.03.2025, на день смерті [PERSON] проживала разом з дочкою [PERSON] . Заповіту померла не складала. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є такою, що прийняла спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , інші особи, які б заявили свої права на спадкове майно [PERSON] відсутні. Спадкуванню підлягає житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити визнати за [PERSON] , як за спадкоємцем за законом, право власності на спадкове майно житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі ст.ст.16, 25, 26, 328, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261 ЦК України,

Outcome: approved