Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі- ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 31.03.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 40161-03/2024, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом одноразового ідентифікатора надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором. 29.07.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29072024 у відповідності до якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників по договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 38\~500,00 грн, з яких: 11 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27 500,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином [PERSON] , має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 40161-03/2024 в зазначеному вище розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.10.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. 16.12.2025 представником відповідача Точиліним М.В., надані письмові пояснення у справі (а.с.47-51), в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи здійснювати без участі відповідача та його представника. В судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, в самому позові просила розгляд справи здійснювати без участі представника позивача, просить позов задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.5). Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що\~31.03.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] , був укладений договір про надання фінансового кредиту № 40161-03/2024, який підписаний електронним підписом останнього, відповідно до якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 11\~000,00 грн, строком на 100 днів, за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом, тип процентної ставки фіксована та складає 2,50% в день (а.с.6-8), а також відповідач електронним підписом підписав графік платежів (а.с.9) та паспорт споживчого кредиту (а.с.10-11). 29.07.2024\~між ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~та ТОВ\~«СТАР ФАЙНЕНС\~ГРУП» укладено\~Договір факторингу\~№ 29072024,\~згідно з\~яким Фактор\~зобов`язується передати\~грошові кошти\~у розпорядження\~Клієнта (ціна\~продажу)\~за плату,\~а Клієнт\~відступити Факторові\~право грошової\~вимоги,\~строк виконання\~зобов`язань за\~якою настав\~або виникне\~у майбутньому\~до третіх\~осіб \~Боржників (а.с.12-13). Вказане підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників\~за вищезазначеним\~договором факторингу,\~витягом з\~реєстру боржників,\~серед яких\~значиться і\~відповідач [PERSON] на\~загальну суму 38\~500,00 грн (а.с.14, 16). Відповідно до копії платіжної інструкції №383 від 31.07.2024, ТОВ «ФК«ЄАПБ» здійснило плату за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 29072024 від 29.07.2024 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (а.с.15). В обґрунтування позовних вимог позивачем подано розрахунок заборгованості по кредитному зобов`язанню за кредитним договором № 40161-03/2024 від 31.03.2024, згідно якого заборгованість відповідача [PERSON] , станом на 31.07.2025, становить 38 500,00 грн, з яких: 11 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27 500,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.17). Згідно платіжного інструкції № 133010 від 05.09.2025, позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн (а.с.1). Згідно з\~ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,\~банківський кредит це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.ч.1,2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму згідно ст.625 цього Кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч.1\~ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання фінансового кредиту був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги\~Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п.5, 7 ч.1\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до\~ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. В свою чергу, відповідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №161/16891-15 (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до\~ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. В даному випадку, в обґрунтування позовних вимог, позивачем до суду надані докази щодо укладення договору про надання фінансового кредиту. Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу самих кредитних коштів за умовами вказаного вище договору, зокрема, платіжної інструкції, меморіального ордеру, виписки з особового рахунку, тощо, а будь-яких клопотань щодо витребування доказів на підтвердження перерахування коштів представником позивача не заявлялося. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.07.2021 в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29.09.2022 в справі 857/7/22). З огляду на положення вказаних вище норм законодавства, докази надання кредиту, оплати чи неоплати за кредитом відповідачем є необхідним для доведення вимог позивача про стягнення заборгованості. Позивач повинен був довести ці обставини за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень\~ЦПК України\~та з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Враховуючи, що суду не надано доказів, які б достовірно підтверджували, що ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» виконало умови за кредитним договором № 40161-03/2024\~від 31.03.2024 та перерахувало кредитні кошти відповідачу, вважати, що у [PERSON] виник обов`язок повернути вказані кошти в суду немає правових підстав, як і відсутня процесуальна можливість дослідити та перевірити проведені позивачем нарахування заборгованості відповідача, та встановити її обґрунтованість, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3 028,00 грн слід віднести на його рахунок. На підставі ст.ст.525, 526, 610-612, 615, 625, 651, 1049, 1050, 1054 ЦК України та ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,

Outcome: dismissed