Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У травні 2025 представник позивача звернувся до суду з даним позовом та обґрунтовує його тим що 03.11.2021 між ПАТ «Банк «Кліринговим Дім» та [PERSON] було укладено заяву-договір №63818 про надання споживчого кредиту. Банк надав позичальнику кредит в розмірі 90073,75 грн. строком на 36 місяців для задоволення потреб. Сторони визначили, що розмір процентної ставки за користування кредитом складає 0,0001 відсотків річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості встановлена у розмірі 3,99% від суми кредиту. ПАТ «Банк «Кліринговим Дім» виконало своє зобов`язання за договором та надало [PERSON] грошові кошти у вказаному розмірі. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 200159,90 грн., з яких 81 559,70 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 118 600,02 грн. суму заборгованості за процентами. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 200 159,90 грн. та плачений судовий збір. 28 травня 2025 року ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явились, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 03.11.2021 між ПАТ «Банк «Кліринговим Дім» та [PERSON] було укладено кредитний договір №63818, шляхом підписання заяви-договору, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник отримав його на наступних умовах: тип кредиту «Кредит готівкою», кредит надається в розмірі 90073,75 грн., для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Строк кредиту - 36 місяців, дата остаточного повернення кредиту 03.11.2024 , розмір процентної ставки за користування кредитом складає 0,0001 відсотків річних, тип ставки фіксована, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості встановлена у розмірі 3,99% від суми кредиту (а.с. 10-14). 03.11.2021 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту за продуктом «Комфорт для вас», в якому зазначені умови кредитування аналогічні умовам, визначеним у Заяві-Договорі №63818 від 03.11.2021 (а.с. 18-20). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 628 ЦК України, передбачено що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, підписання кредитного договору №63818 від 03.11.2021 свідчить про те, що [PERSON] всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Частина 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Частина 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, на підтвердження укладення кредитного договору з відповідачем, а саме: видачі банком коштів по договору, надав копії платіжних інструкцій №63818/1 від 03.11.2021, №63818/2 від 03.11.2021, №63818/3 від 03.11.2021, №63818/4 від 03.11.2021, №63818/5 від 03.11.2021, №63818/6 від 03.11.2021, №1310_1 від 03.11.2021 (а.с. 22,23,24,25,26,27,28,29), згідно яких АТ «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ»» перерахувало на картковий рахунок відповідача, позику в загальному розмірі 78325,00 грн. Отже, встановлено, що вказаний договір між Публічним акціонерним товариством «Банк «Кліринговим Дім» та [PERSON] підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому, саме з 03.11.2021 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором, визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. АТ «Банк «Кліринговий Дім» направило [PERSON] письмову вимогу про дострокове погашення кредиту (а.с. 39), в якій повідомило відповідача про наявну заборгованість за кредитним договором, яка станом на 18.02.2025 складала 200 159,90 грн. та вимагало погасити заборгованість по кредиту у повному обсязі. З наданого позивачем розрахунку (а.с.5-6), вбачається, що заборгованість за договором станом на 17.10.2024 становить 200159,90 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 81 559,70 грн., 0,18 грн. заборгованість за відсотками, та заборгованості за комісією 10 781,82 грн. (а.с. 8-9). Судом встановлено, що при підписанні договору про надання кредиту сторони погодили строк кредитування, відсотки за його користуванням, порядок погашення кредиту, відповідальність сторін. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконала, в передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернула, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 70777,88 грн. При цьому суд вважає саме вказану суму заборгованістю за тілом кредиту правильною та не погоджується із розрахунком позивача, де останній до вказаної суми включає заборгованості за комісією у розмірі 10781,82 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 70777,88 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісією суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. ПАТ «Банк «Кліринговий дім» фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано. Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Отже, умови договору про нарахування позивачем комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії належить відмовити. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору позики між ПАТ «Банк «Кліринговий Дім» та відповідачем. Вказане підприємство належним чином виконував свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримала кредитні кошти, але належним чином не виконувала свої обов`язки за договором. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Кліринговий Дім» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 70777,88 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову, визначена позивачем сумою стягнення 200159,90 грн. Оскільки, суд частково задовольняє вимоги на суму 70777,88 грн., що становить 35,36 % від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 857,57 грн. витрат на сплату судового збору.

Outcome: partial