Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Представник позивача акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з\~ [PERSON] на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» суму заборгованості за Кредитним договором № 200817123802 від 20.05.2017 в розмірі 81340,05 грн., Кредитним договором № 40018375114 від 14.03.2021 року в розмірі 15067,49 грн., а також судовий збір. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач свої зобов`язання за договорами виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредити у розмірі, встановленими договорами. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого, станом на 03.03.2025р. за кредитним договором від 20.05.2017 р. № 200817123802 утворилась заборгованість у розмірі 81340,05 грн., за кредитним договором від 14.03.2021р. № 40018375114 у розмірі 15067,49 грн. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу вимоги про виконання грошових зобов`язань, яка ним не була виконана, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 25 липня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовні заяві просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей\~128,\~130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду останній не подавав. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогамст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 20.05.2017 року [PERSON] підписав Заяву №200817123802 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого, та згідно Довідки про збільшення кредитного ліміту, отримав кредит у розмірі 54 900,00 грн. 14.03.2021 року [PERSON] підписав Заяву № 40018375114 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого отримав кредит у розмірі 23595,00 грн. Отримання коштів також підтверджується платіжною інструкцією від 14.03.2021 року. Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 20.05.2017р, з умовами якої погодився відповідач, про що свідчить наявність його власноручного підпису, не визначено базову відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів, розмір комісії, тощо. Відповідно до заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 14.03.2021р., з умовами якої погодився відповідач, про що свідчить наявність його власноручного підпису, визначено базову відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів, розмір комісії, тощо. Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, що підтверджується платіжною інструкцією №TR.48060256.21782.359 про перерахунок коштів на рахунок відповідача, випискою по особового рахунку, розрахунками заборгованості від 22.05.2017 р. станом на 03.03.2025 року, та розрахунком заборгованості від 16.03.2021р станом на 03.03.2025 року, Довідкою про збільшення кредитного ліміту. Відповідач наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості жодним чином не спростував. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, строк кредитного ліміту по договору № 200817123802 від 20.05.2017р. не зазначений, як і відсотки. Відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, строк кредитного ліміту по договору № 40018375114 від 14.03.2021р. становить 24 місяці з дня надання кредиту, відповідач повинен був щомісячно погашати кредит, сплачуючи крім цього відсотки за користування коштами. Судом встановлено, що відповідач не дотримувався умов Кредитного договору №200817123802 від 20.05.2017р., внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед Банком у розмірі 54885,74 грн. Правові підстави для стягнення наведеної суми боргу підтверджені поміж іншого Довідкою про збільшення кредитного ліміту за договором №200817123802. При цьому, суд не погоджується із нарахованою Банком сумою заборгованості за процентами у розмірі 26454,31 грн., оскільки заява №200817123802 від 20.05.2017р. не містить погодженого сторонами розміру процентів. До вищенаведених висновків суд дійшов із урахуванням правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, необхідність застосування якої передбачена частиною четвертою\~статті 263 ЦПК України. Посилання позивача на паспорт споживчого кредиту, як невід`ємну складову частину спірного кредитного договору, суд вважає безпідставним, оскільки вказаний документ свідчить лише про ознайомлення споживача з інформацією про можливі умови споживчого кредитування, станом на 14.03.2021 року, в паспорті зазначено що інформація зберігає чинність та є актуальною до 14.03.2021 року. Проте це може свідчити лише про намір споживача укласти певний вид договору з банком, а не про підтвердження факту договірних відносин. При цьому, у тексті вказаного паспорта зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит. Таким чином, способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545 сво 20), при цьому відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569 св 20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573 св 20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707 св 19). Також судом встановлено, що відповідач не дотримувався умов Кредитного договору №40018375114 від 14.03.2021р, внаслідок чого станом на 03.03.2025 у нього виникла заборгованість перед Банком у розмірі 15067,49 грн, яка складається з: 10817,58 грн сума заборгованості за кредитом; 2,81 грн сума заборгованості по процентам, 4247,1 грн заборгованість за комісією, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та випискою/особовим рахунком. Відповідно до ст.ст. 526, 1054 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. За частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За\~ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ст.ст. 549, 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням\~ст. 617 Цивільного кодексу України. Частиною 1 статті 13\~ЦПК Українипередбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За викладених обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог АТ «Перший Український Міжнародний Банк» із стягненням з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за Кредитним договором № 200817123802 від 20.05.2017 року в розмірі 54885,74 грн., заборгованість за Кредитним договором № 40018375114 від 14.03.2021 року в розмірі 15067,49 грн, яку суд вважає доведеною. Відповідно до ч.1 ст.133\~ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.1\~ст.141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial