Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором кредиту. На підставу своїх вимог спирається на те, що 13.03.2024 року між кредитною спілкою «Кредит - СоюЗ» та [PERSON] , було підписано Договір Кредиту (кредитної лінії) №Ма-0031 про надання кредиту в розмірі 88000,00 грн., (вісімдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) строком на 36 місяців. За Договором кредиту позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу - [PERSON] грошові кошти в сумі 88000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 13.03.2024 року. Процентна ставка за Договором кредиту, становить 42% річних від суми залишку кредиту. 30.04.2025 року відповідач - [PERSON] останній раз здійснила сплату процентів за користування коштами та погашення тіла кредиту, після чого сплати нарахованих процентів, та погашення тіла кредиту з боку відповідача - [PERSON] повністю припинились, а прострочена заборгованість за даним Договором кредиту почала зростати. Отже, відповідач - [PERSON] своїх зобов`язань по Договору кредиту не виконала. В порушення графіку погашення кредиту, вказаного в п. З Додатку до Договору кредиту від 13.03.2024, визначених планових повернень по основній сумі кредиту та по процентах з боку відповідача - [PERSON] , в повному обсязі не відбулось. Своїми діями відповідач - [PERSON] порушила вимоги, передбачені ст. 1054 ЦК України та умовами Договору кредиту, в зв`язку з чим та у відповідності до п. 6.6 Договору кредиту, кредитна спілка "Кредит - СоюЗ" вимагає повернення суми тіла кредиту та процентів за користування коштами. Таким чином, відповідач - [PERSON] станом на 03.09.2025 року має непогашену суму тіла кредиту - 58666,72 грн. Також відповідач - 1 заборгувала кредитній спілці "Кредит-СоюЗ" - 8505,87 грн., процентів за користування коштами, розрахованих згідно п. 5.4 Договору кредиту. Розрахунок заборгованості: Сума процентів відповідно до п. 5.4. договору кредиту Е (% за час користування коштами) = С х Z х Д : 365, де С - сума залишку кредиту (тіло кредиту), Z - відсоток річних, зазначений в договорі, Д - кількість днів прострочки 365 - кількість днів в році. 1.1. За період часу з 01.05.2025 року по 03.09.2025 року нараховано проценти за 126 днів. Сума залишку кредиту в даний період становить 58666,72 грн., 58666,72 х 42 % х 126 : 365 - 8505,87 грн. Всього заборгованість, на час звернення з позовом до суду, становить: - заборгованість по тілу кредиту - 58666,72 грн.; - проценти за користування грошима - 8505,87 грн.; - всього заборгованість становить: 67172,59 грн. За відповідача - [PERSON] при підписанні Договору кредиту, згідно договору поруки №Ма-0031-П від 13.03.2024 року, поручились: - [PERSON] , - [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Відповідно до п.п. 2.1-3.2 вищевказаного договору поруки: п. 2.1 :«Поручителі(ль) беруть на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] (боржник), що випливають із договору кредиту №Ма-0031 від 13.03.2024 року між Кредитором та [PERSON] : «Відповідальність поручителів настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої зобов`язання згідно з договором кредиту. Поручителі(ль) та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. П. 3.2.: «Кожен поручитель відповідає по зобов`язаннях боржника в повному обсязі, тобто: повернення кредиту з урахуванням інфляції; виплату процентів за користування кредитом; сплату неустойки; сплату процентів від простроченої суми згідно договору кредиту та/або згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. В тому числі сплату зазначених сум - за період після завершення дії договору кредиту». Відповідно до ст. 553 ЦК України: За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України: у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Беручи до уваги вищевикладене, поручитель несе солідарну відповідальність разом із боржником, яким виступає відповідач - [PERSON] , тому КС "Кредит - СоюЗ" пред`являє свої позовні вимоги про солідарну відповідальність по Договору кредиту разом із відповідачем - [PERSON] і до його поручителів. Заходи досудового врегулювання даного спору вживались у вигляді направлення до відповідача - [PERSON] вимоги про погашення заборгованості, яка не була виконана, що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 30.10.2025 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву Представник позивача до суду не з`явився, але в своїй позовній заяві просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , в судове\~засідання не\~з`явилася,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлений належним\~чином (судові\~повістки які\~були належним\~чином вручені\~та через\~оголошення на\~офіційному веб-сайті\~"Судова\~влада України"),\~причини неявки\~суду не\~повідомила,\~відзив на\~позовну заяву\~не надала,\~заяви про\~розгляд справи\~в її\~відсутність не\~надходило. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (судові повістки які були належним чином вручені та через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України"), причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, заяви про розгляд справи в його відсутність не надходило. Відповідач [PERSON] , в судове\~засідання не\~з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлений належним\~чином (через\~оголошення на\~офіційному веб-сайті\~"Судова\~влада України"),\~причини неявки\~суду не\~повідомив,\~відзив на\~позовну заяву\~не надав,\~заяви про\~розгляд справи\~в його\~відсутність не\~надходило. Відповідач [PERSON] , в судове\~засідання не\~з`явилася,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлений належним\~чином (через\~оголошення на\~офіційному веб-сайті\~"Судова\~влада України"),\~причини неявки\~суду не\~повідомила,\~відзив на\~позовну заяву\~не надала,\~заяви про\~розгляд справи\~в її\~відсутність не\~надходило. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (судові повістки які були належним чином вручені та через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України"), причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, заяви про розгляд справи в його відсутність не надходило. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. 13.03.2024 року між кредитною спілкою «Кредит - СоюЗ» та [PERSON] , було підписано Договір Кредиту (кредитної лінії) №Ма-0031 про надання кредиту в розмірі 88000,00 грн., (вісімдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) строком на 36 місяців (а.с.5-7, 8,9). За Договором кредиту позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу - [PERSON] грошові кошти в сумі 88000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 13.03.2024 року (а.с.12). Процентна ставка за Договором кредиту, становить 42% річних від суми залишку кредиту. 30.04.2025 року відповідач - [PERSON] останній раз здійснила сплату процентів за користування коштами та погашення тіла кредиту, після чого сплати нарахованих процентів, та погашення тіла кредиту з боку відповідача - [PERSON] повністю припинились, а прострочена заборгованість за даним Договором кредиту почала зростати. Обгрунтовуючи позовні вимоги предствник позивача зазначає, що відповідач - [PERSON] , своїх зобов`язань по договору кредиту не виконала та в порушення графіку погашення кредиту від 13.03.2024 (а.с.7), визначених планових повернень по основній сумі кредиту та по процентах з боку відповідача - [PERSON] , в повному обсязі не відбулось. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] , станом на 28.11.2025 року має непогашену суму тіла кредиту - 58666,72 грн.(а.с.14). Також відповідач - [PERSON] , заборгувала кредитній спілці "Кредит - СоюЗ" - 8505,87 грн., процентів за користування коштами, розрахованих згідно Договору кредиту (а.с.14). Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивча надав суду розрахунок заборгованості, який здійснений наступним чином: 1.Сума процентів відповідно до п. 5.4. договору кредиту Е (% за час користування коштами) = С х Z х Д : 365, де С - сума залишку кредиту (тіло кредиту), Z - відсоток річних, зазначений в договорі, Д - кількість днів прострочки 365 - кількість днів в році. 1.1. За період часу з 01.05.2025 року по 03.09.2025 року нараховано проценти за 126 днів. Сума залишку кредиту в даний період становить 58666,72 грн., 58666,72 х 42 % х 126 : 365 - 8505,87 грн. Всього заборгованість, на час звернення з позовом до суду, становить: - заборгованість по тілу кредиту - 58666,72 грн.; - проценти за користування грошима - 8505,87 грн.; - всього заборгованість становить: 67172,59 грн. За відповідача - [PERSON] , при підписанні договору кредиту, згідно договору поруки №Ма-0031-П від 13.03.2024 року, поручились: [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] . (а.с.10). Відповідно до п.п. 2.1-3.2 вищевказаного договору поруки: п. 2.1 : «Поручителі(ль) беруть на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] (боржник), що випливають із договору кредиту №Ма-0031 від 13.03.2024 року між Кредитором та [PERSON] : «Відповідальність поручителів настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої зобов`язання згідно з договором кредиту. Поручителі(ль) та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. П.3.2.: «Кожен поручитель відповідає по зобов`язаннях боржника в повному обсязі, тобто: повернення кредиту з урахуванням інфляції; виплату процентів за користування кредитом; сплату неустойки; сплату процентів від простроченої суми згідно договору кредиту та/або згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. В тому числі сплату зазначених сум - за період після завершення дії договору кредиту». Суд вирішуючи даний спір керується наступним. Ст. 526 ЦК України містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь - якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19) зазначено: «до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Договір кредиту №Ма-0031 укладений 13.03.2024 року. Відповідно до п. 8.1. договору строк дії договору 36 місяців. Станом на час розгляду справи зобов`язання по погашенню кредиту та відсотків за користування кредитом належним чином невиконані. Відповідно до п. 8.5 договору вбачається, що сторони погодились про встановлення строку позовної давності п`ять років - для звернення кредитної спілки до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором. Наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів за договором визначені п. 7.2, 7.3 договору. Відповідно до п. 7.4 договору у разі несвоєчасного надходженя(прострочення) планового платежу повністю чи частково позичальник сплачує пеню за час прострочення від суми простроченості в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. При цьому неустойка не може бути більшою 15% суми простроченості, а сукупна сума неустойки за договором не може перевищувати 1/2 суми одержаної позичальником за договором. Згідно п. 7.3 договору визначено, що позичальник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу спілки зобов`язаний сплатити 65% річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, але в межах суми не забороненої законодавством України. Відповідно до п. 5.3 договору відображено, що процентна ставка за кредитом становить 50,9% річних від суми залишку кредиту. Ст. 257 ЦК України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ст. 258 ЦК України визначає, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимо про стягнення неустойки (штрафу, пені) Відповідно до положення ст. 259 ЦК України вбачається, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Із договору кредиту №Ма-0031 укладений 13.03.2024 року, а саме: з п. 8.4 договору вбачається, що сторони погодились про встановлення строку позовної давності 5 (п`ять) років - для звернення кредитної спілки до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором. Сума заборгованості за тілом кредиту 58666,72 грн., і дана сума підтверджується матеріалами справи. Сума процентів за користування грошима в розмірі 8505,87 грн., відповідно до умов договору також підлягає до стягнення з відповідачів. Відповідно до ст. 553 ЦК України вбачається, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Ст. 554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. 13.03.2024 року за [PERSON] , згідно договору поруки №Ма-0031-П\~укладений 13.03.2024 року поручилися: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . (а.с.10). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. За ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства ст. 14 ЦК України, а тому позов підлягає до повного задоволення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню відповідно до частки задоволених позовних вимог. Підтверджені понесені позивачем судові витрати складаються з судового збору за звернення з позовом - 3028 грн. 00 коп. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд дійшов висновку про необхідність у задоволенні заявлених вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved