Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

ТОВ «Фінтраст Україна» звернулось до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 7049837 від 09.09.2023 у сумі 23644, 5 грн. А також просив стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування свого позову позивач та посилається на те, що 09 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 7049837, за умовами якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 5000 гривень 00 копійок строком на 360 днів. Також сторони домовились про те, що за користування кредитними коштами нараховується стандартна процентна ставка в розмірі 1,99 % в день в межах строку кредиту. Знижена процентна ставка 1,692 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 08.09.2023 р. або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. У період з 09.09.2023 по 26.05.2024 Відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 360 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,00 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 360 грн. Детальний розрахунок заборгованості та оплат, здійснених Відповідачем, зазначений в Картці обліку Договору (розрахунок заборгованості), що є невід`ємним додатком до цієї Позовної заяви. Згідно із п. 1.1. Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Враховуючи те, що на момент укладання Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, строк Договору № 7049837 про надання споживчого кредиту від 09.09.2023 року не сплив, Позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 99 календарних днів з 28.05.2024 року по 03.09.2024 року, поденний розрахунок заборгованості надається. Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 5000 грн - тіло кредиту та 8794 грн - нараховані проценти, нараховані Позивачем проценти за 99 календарних днів - 9850,50 грн; всього 23644,5 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2025 року відкрито спрощене провадження у справі. Представник позивача Столітній М. М. в позові просив суд про розгляд цивільної справи за його відсутності. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини першої статті 280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 09 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 7049837, за умовами якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 5 000 гривень 00 копійок строком на 360 днів. Також сторони домовились про те, що за користування кредитними коштами нараховується стандартна процентна ставка в розмірі 1,99 % в день в межах строку кредиту. Знижена процентна ставка 1,692 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 08.09.2023 р. або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 5000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . Відповідно до п.4.1 договору ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором споживчого кредиту або договори факторингу з будь-якою особою без окремої згоди [PERSON] 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу № 27.05/24-Ф, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах, а також складено акт прийому-передачі реєстру боржників від 27.05.2024 року. Згідно з витягом з Реєстру (боржників) від 27.05.2024 року до вказаного договору, до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором, укладеним між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна», в розмірі 23644, 5 грн, який складається з: боргу по тілу кредиту в розмірі 5000 гривень 00 копійок; боргу за процентами в розмірі 8794 гривень 00 копійок. Також позивачем були нараховані проценти у розмірі 9850, 50 грн за 99 календарних днів. Тому ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просить стягнути з відповідача борг за договором про надання споживчого кредиту № 70498375 від 09.09.2023 року в розмірі 23644, 5 грн. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про електронну комерцію», главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що [PERSON] уклав договір про надання споживчого кредиту № 7049837 з ТОВ «Авентус Україна» та отримав на банківську картку кредитні кошти в розмірі 5000 гривень. Як вбачається з Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна» саме споживач обирає бажані умови кредитування, в тому числі суму та строк кредитування, а також реєструє банківський рахунок / платіжну картку для перерахування коштів. Споживач має право відмовитись від укладання договору, однак у разі готовності прийняти пропозицію ТОВ «Авентус Україна» натискає відповідну клавішу, що висловлює його згоду, після чого споживач вводить одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, направлений йому товариством. Договір про надання про надання споживчого кредиту № 7049837 підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора: «А2085». Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір між сторонами не був би укладений. Отже, кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч ч.1 ст. 81 ЦПК України відповідач не надав жодних доказів на спростування того, що він не укладав означений договір, не отримував та не вводив одноразовий ідентифікатор і не надавав ТОВ «Авентус Україна» дані банківської картки, на яку були зараховані кошти. Тому у нього виник борг в розмірі 23644,5 грн, який складається з: боргу по тілу кредиту в розмірі 5000 гривень 00 копійок; боргу за процентами в розмірі 8794 грн та 9850, 50 грн нарахованих позивачем процентів за 99 календарних днів. Аналіз договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, акту прийому-передачі реєстру боржників від 27.05.2024 року та реєстру (боржників) від 27.05.2024 року до вказаного договору свідчить про те, що ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у встановленому порядку набуло прав та обов`язків кредитодавця за договором про надання споживчого кредиту № 7049837, укладеним відповідачем з ТОВ «Авентус Україна». У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] добровільно погасив борг за вказаним договором. З огляду на це суд висновує, що з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» належить стягнути борг за договором про надання споживчого кредиту № 7049837 від 09.09.2023 року в загальному розмірі 23644,5 грн. Розподіл судових витрат. Щодо судового збору. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» сплатило судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією № 6133 від 16 жовтня 2025 року. Пред`явлений позов задоволений повністю. З огляду на це суд висновує, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України). Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, крім судового збору, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. В матеріалах справи на підтвердження повноважень представника позивача міститься договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, акт прийому-передачі № 11614, заявка на виконання доручення № 11614, рахунок на оплату №11614-20/10-2025 від 20 жовтня 2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Столітнього М. М. та ордер від 10.12.2024, виданий адвокатом. Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, клієнт (ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», що змінило свою назву на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», відповідно до Рішення № 251124/1) доручає, а адвокат (Столітній М. М.) бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Згідно з пунктом 3.1 Договору за правову допомогу, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату обумовлений угодою гонорар та фактичні витрати, пов`язані з виконанням адвокатом угоди. Відповідно до пункту 4.8. Клієнт здійснює оплату гонорару Адвоката згідно узгодженого та підписаного Акту прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили. Відповідно до доказів, якими є: договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, акт прийому-передачі № 8127, заявка на виконання доручення № 8127, рахунок на оплату №8127-12/05-2025 від 12 травня 2025 року загальна сума наданих послуг складає 10 000 гривень. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах N 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява N 19336/04, п. 269). Велика Палата Верховного Суду також вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 5000 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved