Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області із вказаним цивільним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду із позовом, і до закінчення навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років за умов, що він буде продовжувати навчання. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що є сином [PERSON] , та на даний час навчається у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського, у зв`язку з чим потребує відповідної матеріальної допомоги, яку може надавати батько, а тому просить задовольнити позов. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 року, визначено склад суду з розгляду цивільного позову: головуючого суддю Сєліна Є.В. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 14.04.2025 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 09.09.2025 року, закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач [PERSON] та його представник адвокат ІВАЧКОВСЬКИЙ В.В. просили задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, на підтвердження чого надали письмову заяву. Відповідач [PERSON] просив розглянути справу за його відсутності, при визначенні розміру аліментів врахувати обставини, встановлені ст.182 СК України, а саме наявність у нього інших неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які перебувають на його утриманні. Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27 лютого 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області. [PERSON] здобуває вищу освіту у закладі вищої освіти державної форми власності - Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського, за освітньою програмою «Терапія та реабілітація», за спеціальністю «Терапія та реабілітація», факультету «Фізичне виховання та спорт», для здобуття ступеня вищої освіти «Бакалавр», на денній (комерційній) формі навчання, з терміном навчання з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року, про що свідчать Договір про навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського від 09.08.2024 року № 94107; витяг з наказу Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського від 12.08.2024 року № 741; довідка, видана Вінницьким державним педагогічним університетом імені Михайла Коцюбинського від 21.01.2025 року № 14/2394. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 3 цієї ж статті, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. До відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, згідно ст. 201 СК України, застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. З врахуванням фактичних обставин по справі та наданих сторонами доказів, суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з 24 березня 2025 року, і до закінчення навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років за умов, що вона буде продовжувати навчання. При визначені цього розміру аліментів судом враховано вимоги закону, стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Зокрема судом враховано, що на утриманні відповідача [PERSON] перебувають двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , а відтак призначення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, про що просив позивач [PERSON] у позовній заяві, може поставити відповідача у скрутне матеріальне становище. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду згідно з частиною 1 статті 192 СК України, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно частин 1, 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача в дохід держави повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 1211грн.20коп. За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: partial