Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

У серпні 2025 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сагайдак В. В., звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05 жовтня 1995 року між сторонами Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів, було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1452 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 05 жовтня 1995 року. У даному шлюбі в сторін народилися донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що подружжя втратило почуття взаємної поваги та любові, не веде спільне господарство та не підтримує шлюбні стосунки. Фактично сім`я припинила своє існування. Підставою погіршення відносин стали різні погляди на життя, несумісність характерів. Позивач проти примирення категорично заперечує. Ухвалою судді від 01 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі №607/17582/25; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 17 листопада 2025 року судом зареєстроване клопотання представника відповідачки [PERSON] - адвокатки Сабатюк Н. П. про надання терміна на примирення. Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 16 грудня 2025 року, відмовлено у задоволені цього клопотання у зв`язку із тим, що позивач не висловив своєї згоди на надання терміну для примирення. Представник позивача [PERSON] - адвокат Сагайдак В. В. у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, у ньому наведених. Суду пояснив, що його довіритель повідомив, що примирення між сторонами є неможливим. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні суду пояснила, що кожен має право на збереження сім`ї, а тому вона проти розірвання шлюбу. Спільне господарство з позивачем вона не веде більше року, оскільки перебувала за кордоном, а тому хоче поговорити з [PERSON] . Діти сторін повнолітні, проживають окремо. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05 жовтня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської Ради народних депутатів Тернопільської області України, сторони 05 жовтня 1995 року зареєстрували шлюб про що зроблено актовий запис № 1452. Спільних неповнолітніх дітей у подружжя немає. Судом встановлено, що між сторонами погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Положеннями ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. При цьому, судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові, на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення ведення спільного господарства близько одного року, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, дослідження зібраних по справі доказів. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивача наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку з тим, що позивач не заявляв вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved