Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором з[PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, відповідач будучи клієнтом Банку, уклав з Банком кредитний договір № АВН0СТ155101730109736424 від 28.10.2024, щодо надання останній кредиту у розмірі 50 000,00 грн. строком на 24 місяців (тобто до 27.10.2026) зі сплатою процентів у розмірі 55,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн.Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. У відповідності до п. п. 3-5 Кредитного договору, ліміт цього договору: 50 000,00 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 27.10.2027, терміном на 24 місяці. Згідно до п. 6 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 55,00 річних. Відповідно до п. 7, Позичальник сплачує Банку комісію в розмірі 0,00 грн. Станом на 06.10.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму у розмірі 46 680,79 грн., яка складається з: 38889,61 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 7364,74 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 0.00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією; 426,44 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 13.10.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була неодноразово повідомленау встановленому законом порядку, а саме направленням на адресу проживання судових повісток. 07.11. 2025 надала суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що надана банком анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 28.10.2024, що підписана відповідачем, не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строку кредитування, розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання зобов`язань. Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» та заява клієнта №ABHOCT155101730109736424 від 28.10.2024, підписані працівником АТ «Акцент-Банк» і відповідачем шляхом підтвердження дзвінком із телефонного номера, не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірногообов`язку кредитодавця.На підставі чого, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 26.11.2025 представник позивача надав суду заперечення на відзив, в обґрунтуваннях яких вказав, що надані позивачем виписки по рахункам позичальника по даній справі повністю відповідають вимогам положення про організацію бухгалтерського обліку в банкахУкраїни та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність вУкраїні», містять абсолютно всі необхідні реквізити та відповідно є належними та допустимими доказами по справі. Також виписки по рахункам та розрахунок заборгованості свідчить про тривале виконання зобов`язань за кредитним договором позичальником і активне користування кредитом, що вчергове підтверджує отримання відповідачем кредиту та наявну заборгованість.Крім того, представник позивача зазначив, що електронний підпис в договорі не може бути визнаний недійсним чи заперечуватися лише з тієї підстави що він є електронним, а не фізичним. На підставі чого, просили суд задовольнити позовну вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що 07.08.2023 [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення, примірник якого згодний отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Анкета заява підписана відповідачем на сенсорному екрані свого пристрою(смартфону), варто звернути увагу на Положення про застосування цифровоговласноручного підпису в банківській системі України затвердженого ПостановоюПравління Національного банку України 13.12.2019 №151. В подальшому, перебуваючи клієнтом банку відповідач скористалася додатковою послугою банку - "Швидка готівка" . Відповідно до умов даної послуги, відповідач здопомогою сервісу "A24" уклав в електронній формі із банком додатковий кредитний договір № AВНОСТ155101730109736424 від 28.10.024 на суму в розмірі50 000, 00 грн. строком на 24 місяці зі сплатою процентів у розмірі 55% на рік. Договірпронаданняпослуги «Швидка готівка" №АНОСТ155101730109736424 від 28.10.2024 року, підписанийвідповідачем електронним підписом, за допомогою відкритого ключа, протокол створення та перевірки якогобуло додано додатком до позову.Свою згоду на використання електронного підпису відповідач надала у Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг в А-Банку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Отже, підписавши вищевказану Заяву відповідач отримала в АТ «Акцент-банк» кредитні кошти у розмірі визначеному угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами, що підтверджується копією меморіального ордеру № TR.41005651.37285.65455 від 28.10.2024. З наданої позивачем виписки по картці за період з 31.10.2024 по 30.01.2025 вбачається, що відповідач тривалий час користувався грошовими коштами позивача. Таким, чином, позичальник [PERSON] скористалася наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за договором не виконала, в результаті чого виникла заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 06.10.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором становить 46 680,79 грн., яка складається з: 38889,61 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 7364,74 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 0.00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, надавши відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку, Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Згідно постанови Верховного Суду в 08.07.2020 по справі № 464/4985/15-ц, провадження № 61-43538св18, твердження відповідача про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є хибними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитний договором, боржником не надано. Банк надав у якості додатків виписки з особового рахунку боржника, які підтверджують отримання, користування кредитом боржником, а також те, що після отримання банківської картки останняздійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам, передбаченим в анкеті-заяві, які зазначені у витязі з Умов та правил надання банківських послуг, а також сумам, отриманим відповідачем. Твердження відповідача з приводу неналежного погодження договірних умов, суд зазначає, що Договір"Швидкаготівка"АВНОСТ155101730109736424 від 28.10.2024 була підписана відповідачем електронним підписом, за допомогою відкритого ключа, протокол створення та перевірки якогобуло додано додатком до позову. Свою згоду на використання електронного підпису відповідач надала у Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг в А-Банку. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа можевикористовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронногодокумента. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України "Про електронні довірчі послуги". Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Також ст. 8 Закону - Юридична сила електронного документа не може бутизаперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно до Положення про застосування електронного підпису в банківській системіУкраїни, Постанова НБУ №78. А саме пунктів: використання удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму; фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, має право використовувати простий ЕП у разі дотримання таких вимог:електронна взаємодія фізичної особи здійснюється виключно з банком і звикористанням технології, визначеної банком;використання простого ЕП здійснюється на підставі договору відповідно до вимог пункту 14 розділу ІІ цього Положення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами,визначенимиЗаконом України "Про електронні документи та електроннийдокументообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України"Про електронну комерцію"). Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок йоговикористання сторонами. Додана додатком до позову виписка по рахунку відповідача підтверджуєпогашення. Відповідно до частини 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Національному банку України та банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою ПравлінняНаціонального банку України від 04.07.2018 No 75 (далі - Положення) виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Пунктом 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити; 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім?я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/ печатку банку. Виписки з рахунківПозичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність. А тому, може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника. Вказана позиція неодноразово знаходила своє підтвердження у постановахВерховного Суду, зокрема: від 30.11.2022 No 214/6975/15- ц; від 25.11.2022 № 1512/2-214/11; від 21.09.2022 № 381/1647/21; від 01.08.2022 №369/11694/15-ц; від06.07.2022 № 128/2269/20; від 01.06.2022 № 172/35/16-ц; від 31.05.2022 №194/329/15-ц; від 25.05.2022 № 219/7527/16; від 25.05.2022 № 645/59/16- ц; від205/7751/16-ц.20.05.2022 № 336/4796/18; від 09.02.2022 № 161/5648/20. Надані позивачем виписки по рахункам позичальника по даній справі повністю відповідають вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку в банкахУкраїни та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність вУкраїні», містять абсолютно всі необхідні реквізити та відповідно є належними та допустимими доказами по справі. Також виписки по рахункам та розрахунок заборгованості свідчить про тривале виконання зобов`язань за кредитним договором позичальником і активне користування кредитом, що вчергове підтверджує отримання позичальником кредиту та наявну заборгованість. Також на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів до позову було додано меморіальний ордер зі значенням відповідної суми кредиту, яка була перерахована Відповідачу, тому доводи відповідача що таких доказів не надано є безпідставні. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за договором та не повернула отримані кредитні кошти (витрачену частину кредитного ліміту), не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 46 680,79 грн., яка складається з: 38889,61 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 7364,74 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. Крім того, представником позивача було здійснено розрахунок пені за порушення умов договору про надання грошових коштів у позику № AВНОСТ155101730109736424 від 28.10.024, відповідно до якого, за період з 28.10.2024 по 06.10.2025 відповідачу було нарахована пеня у розмірі 426,44 грн. Відповідно до вимог статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Так, пунктом 18 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином,нараховані позивачему періоддії воєнного, надзвичайного стану в Україні, а саме у період 28.10.2024 по 06.10.2025, штрафних санкцій (пені) за прострочення виконання зобов`язання з відповідача за договором позики є неправомірним та підлягають списанню кредитодавцем. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 38 889,61грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 7364,74грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненнюпонесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: partial