Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01 жовтня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, був зроблений відповідний актовий запис №165. Вони з відповідачем мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися з причин різних характерів, поглядів на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, внаслідок чого між ними виникали сварки та непорозуміння з різних побутових питань, та як наслідок з 2023 року вони припинили сімейно-шлюбні стосунки, хоча і проживають в одному будинку. Спір про розподіл майна, місце проживання та утримання дітей між ними відсутній. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд вислухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 жовтня 2011 року, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 165, вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01 жовтня 2011 року (а. с. 9). У сторін є спільні діти син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 27 лютого 2013 року (а. с. 10) та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 08 лютого 2024 року (а. с. 11). Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів між ними, та припинення сімейно-шлюбних відносин з 2023 року. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що з 2023 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, та до цього часу не поновили їх. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір, сплачений нею під час звернення з позовом до суду (а. с. 5, 14). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved