Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України через свого представника Сечко С.В., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення майнового відшкодування в сумі 57 206 грн. 15 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 01 січня 2023 року у селі Гальчин, по вулиці Корольова, на перехресті з вулицею Садова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: OPEL державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та BMW державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Зазначає, що постановою Андрушівського районного суду Житомирської області від 05.04.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором ( Поліс № АТ/3099574), а цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпіла особа вчасно звернулася з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, згідно чого проведено розрахунок та здійснено відшкодування позивачем завданих відповідачем збитків внаслідок ДТП у розмірі 55 721 грн. 15 коп. Тому, позивач, як страховик транспортного засобу BMW державний номерний знак [NUMBER] , згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, виконав свій обов`язок щодо виплати страхового відшкодування в сумі 55 721,15грн. грн. Разом із тим, станом на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована, а тому після здійснення виплати потерпілій стороні у позивача виникло право зворотньої вимоги до відповідача. Тому, за таких обставин, позивач звернувся з позовом щодо стягнення суми сплаченого майнового відшкодування. Відповідач, у судовому засідання 27.05.2025 вказав, що позовні вимоги не визнає, оскільки на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована та просив оголосити перерву для надання відповідного доказу. 18.06.2025 через канцелярію суду відповідачем подано заяву, у якій просить долучити до матеріалів справи копію страхового полісу. Ухвалою Андрушівського районного суду від 01.04.2025 розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників, заперечень щодо такого порядку від учасників не надходило і судом не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача скористався наданим їм правом. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст.178 та ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 4 ст. 268 ЦПК України - у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи надані позивачем, судом встановлені наступні фактичні обставини: З копії постанови Андрушівського районного суду від 05.04.2023 вбачається, що [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення ( а.с. 5); На момет вчинення ДТП, а саме 01.01.2023 був відсутній поліс на транспортний засіб № [NUMBER] ( а.с.6); Потерпілою [PERSON] було повідомлено страхову компанію про настання ДТП, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 27.04.2023 та доданою до нього схемою ДТП та заявою про відшкодування (а.с.7,8,9); 26.10.2022 року між Приватним акціонерним товариством «СГ «ТАС» та [PERSON] укладений договір добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) за №АТ/3099574, щодо транспортного засобу BMW державний номерний знак [NUMBER] , тож на момент вчинення дорожньо-транспортної події транспортний засіб мав діючий поліс (а.с. 10); З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вбачається належність на праві власності авто [PERSON] (а.с.11); Відповідно до страхового звіту № 159.23Е_SOS_-230503-259628, розрахунку страхового відшкодування та ремонтної калькуляції № 92278 сума відшкодування завданих транспортному засобу BMW державний номерний знак [NUMBER] , ушкоджень внаслідок зазначеної дорожньо-трансопртної пригоди становить 61 721,29 грн (а.с. 12-26). Також, згідно наказу, довідки про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та згідно платіжної інструкції № 922661 від 26.05.2023, платіжної інструкції №922577 від 25.05.2023 вбачається сплата позивачем коштів на загальну суму 57206,15 грн. = (55721,15 грн +1485,00 грн) ( а.с.27-30). З копії полісу № ЕР-215479527 від 01.07.2023 вбачається відсутність страхового полісу на транспортний засіб OPEL державний номерний знак [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди ( а.с.87), що спростовує доводи відповідача, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тобто на 01 січня 2023 року, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Пунктом 22.1 статті 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно приписів ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право зворотної вимоги страховика (МТСБУ) до особи, відповідальної за заподіяння шкоди особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страховик зобов`язаний, серед іншого, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору (ст. 988 ЦК України). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі належних та допустимих доказів факт спричинення майнових збитків протиправними діями відповідача. Позивач, виконуючи зобов`язання за договором страхування, відшкодував потерпілій спричинену шкоду. Договором та законом передбачено право позивача на звернення до суду із вимогами до особи, яка спричинила збитки за її компенсацією, що має бути відшкодована в рамках даного провадження, як правильно обраний спосіб захисту порушених прав. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved