Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 24.11.2016 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США в якості передоплати (авансу) за виконання будівельних робіт. На підтвердження виникнення зобов`язання по договору підряду відповідач надав розписку, в якій вказав, що відповідач одержав від позивача 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США, за які повинен виконати будівельні роботи. Однак відповідач жодних будівельних робіт не виконав. 26.11.2020 р. позивач надіслав Відповідачу вимогу про повернення коштів, якою просив у семиденний строк з дня отримання даної вимоги, але не пізніше 01 грудня 2020 року, повернути 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США або їх гривневий еквівалент за офіційним курсом Національного банку України станом на день повернення коштів. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав та не повернув позивачеві грошові кошти в сумі 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США. Таким чином, заборгованість [PERSON] перед [PERSON] згідно Договору підряду на підтвердження якого складена розписка від 24.11.2016 р. на даний час становить 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США, що еквівалентно 184995,00 (сто вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень нуль копійок) гривень за офіційним курсом Національного банку України на даний час (1 долар США = 41.3631 гривень). Відповідач уникає будь-яких контактів з позивачем, ухиляється від зустрічей, не відповідає на телефонні дзвінки. Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором за договором про надання послуг у розмірі 4500,00 доларів США. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзиву не надав. Розгляд справи на підставі положень ч. 3 ст. 211, статей 280, 223 ЦПК України здійснено на підставі наявних у суду матеріалів у заочному порядку. Під час розгляду справи заходи забезпечення доказів, заходи забезпечення позову, не вживалися, провадження у справі не зупинялося. Судом встановлено, що 24.11.2016 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США в якості передоплати (авансу) за виконання будівельних робіт, що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою, де зазначено, що [PERSON] отримав від [PERSON] 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США, за які повинен виконати будівельні роботи (а. с. 8). Однак відповідач жодних будівельних робіт не виконав. 26.11.2020 р. позивач надіслав Відповідачу вимогу про повернення коштів, якою просив у семиденний строк з дня отримання даної вимоги, але не пізніше 01 грудня 2020 року, повернути 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США або їх гривневий еквівалент за офіційним курсом Національного банку України станом на день повернення коштів (а.с. 5, 9). Відповідно до\~частини першої статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із положеннями\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи надані позивачем докази суд враховує, що оригінал розписки про отримання відповідачем коштів знаходиться у позивача. Вказане свідчить про те, що за відповідач свого зобов`язання щодо проведення будівельних робіт не виконав, отримані від позивача грошові кошти не повернув. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним. Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору. У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Відповідно до частини 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Згідно статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За змістом надано позивачем розписки отримані відповідачем від позивача кошти передавалися у рахунок виконання відповідачем будівельних робіт, що мали бути виконані відповідачем за договором підряду. Під час розгляду справи не встановлено, що такий договір було укладено, а роботи фактично виконано, отже, вказана у розписці сума коштів без достатньої правової підстави перебуває у користуванні відповідача, відповідно, відповідач зобов`язаний повернути безпідставно отримане майно позивачеві. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Водночас Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання на території України грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. \~За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Оскільки сторони обумовили грошовий еквівалент зобов`язання у іноземній валюті стягненню підлягає сума боргу у розмірі еквівалентному 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення. Отже, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1849,95 грн, слід стягнути з відповідача на користь відповідач оскільки позов задоволено у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved