Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

21.10.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в особі представника позивача Кудіної А. В., звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 16 910,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агенство необхідних кредитів» (надалі - ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів») та [PERSON] було укладено договір позики № 73898731. 27.03.2025 року між ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 27/03/25 відповідно до якого ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступти Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п.1.2. Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості від боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого Фактор стає кредитом по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Відповідно до Реєстру боржників № 4 від 23.04.2025 до договору факторингу № 27/03/2025 від 27.03.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 16 910,00 грн, з яких: 9 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 425,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 4 560,00 грн. сума заборгованості по процентамза понадстрокове користування Кредитом; 1 425,00 грн. комісія за надання кредиту. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, він змушений звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою судді Калинівського районного суду від 24.10.2025 року відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача за довіреністю Кудіна А.В. в позовній заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутність та не заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Відповідачу [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, який повернувся на адресу суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою», тому судом було вжито заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач був вчасно та належним чином повідомлена про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавала, відзиву на позовну заяву не надіслала, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслала. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд зазначеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків. 24 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено договір №73898731, який підписаний ідентифікатором 37431. Сума позики згідно договору та таблиці обчислення загальної вартості кредиту становить 9 500,00 грн, процентна ставка/день (фіксована) 0,500%, комісія за надання позики від суми наданої позики 15,00% ( у грошовому виразі складає) 1425,00 грн, строк позики 30 днів. Дата повернення позики 23 грудня 2024 року, орієнтовна загальна вартість позики 12 350,00 грн, загальні витрати за споживчим кредитом за весь строк дії договору 2 850,00 грн, з них 1425,00 грн проценти за користування кредитом, 1 425,00 грн комісія за надання кредиту (а.с.6-13). Того ж дня відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором 28875 Паспорт споживчого кредиту, в якому вказані основні умови кредитування (а.с.16-17). 27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладений договір факторингу №27/03/2025, в якому ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь позивача право грошової вимоги до позичальників (а.с.18-19). Згідно додаткової угоди №2 від 23 квітня 2025 року, акту прийому передачі реєстру боржників та реєстру боржників №4 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь позивача право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за вищевказаним договором (а.с.20-23). Загальна заборгованість складає 16 910,00 грн, з них: 9 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 425,00 грн сума заборгованості за відсотками; 4 560,00 грн сума заборгованості по процентах за понадстрокове користування кредитом; 1 425,00 грн комісія за надання позики (а.с.24-25), яка підягає стягненню з відповідача. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість. Так, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як зазначено в статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)). Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом») (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16). Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)». Верховним Судом у постанові від 19.09.2020 року у справі № 686/18977/17 зазначено, що «положеннями частини другої статті 536, частини другої статті 625 та статті 627 ЦК України не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору. Отже, положеннями ЦК України передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення, зокрема, у розмірі певного проценту за кожен день прострочення. З наданого розрахунку вбачається, що загальна заборгованість складає (станом на дату відступлення права вимоги) 16 910,00 грн, з них: 9 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 425,00 грн сума заборгованості за відсотками; 4 560,00 грн сума заборгованості по процентах за понадстрокове користування кредитом; 1 425,00 грн комісія за надання кредиту (а.с.24-25), яка підягає стягненню з відповідача. У зв`язку зі спливом строку кредитування за договором від 24 листопада 2024 року №73898731, до 23 грудня 2024 року припинилося право ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» нараховувати відсотки за кредитом, то після закінчення терміну договорів не мав права нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами. Користування кредитом - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Суд вважає, що оскільки право позивача нараховувати відсотки за користування кредитом припинилось за договором від 24 листопада 2024 року №73898731 після 23 грудня 2024 року, то вимога позивача про стягнення звідповідача заборгованості в сумі 4 560,00 грн (заборгованість по процентах за понадстрокове користування позикою) поза межами строку дії договору не підлягає задоволенню за необґрунтованістю. Такі вимоги можуть бути задоволені у випадку їх пред"явлення згідно з положенням частини другої статті 625 ЦК України про стягнення трьох процентів річних. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісією суд зазначає наступне. У постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача установлено, що позивачем нараховано відповідачеві до сплати комісію без зазначення, які саме дії позикодавця входять до такого обслуговування, підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договором суд не вбачає. А тому, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість в розмірі 10 925,00 грн, з яких: 9 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 425,00 сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із наданою до суду платіжною інструкцією № 138272 від 07.10.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» було сплачено судовий збір за подання до суду даного позову в сумі 3028,00 гривень. За подання позовної заяви майнового характеру позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 гривень, що є судовими витратами позивача, які суд вирішує стягнути на його користь із відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог: 10925*3028/16910 = 1956,30 грн.

Outcome: partial