Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.08.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 691420417. Відповідно до кредитного договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 5000 грн. строком на 30 днів (з можливістю продовження строку), зі сплатою 1,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом протягом дисконтного періоду та 2,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом з наступного дня після закінчення дисконтного періоду. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 691420417 від 24.08.2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 161 від 23.11.2021 року. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 691420417 від 24.08.2021 року,що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року. В подальшому, 04.06.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю. Відповідно до Реєстру боржників від 04.06.2025 року до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, до позивача перейшло право грошової вимоги в сумі 21132 грн., з яких 5000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 16132 грн. сума заборгованості за відсотками. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 21132 грн., згідно кредитного договору № 691420417 від 24.08.2021 року та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом встановлено, що 24.08.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 691420417. Відповідно до кредитного договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 5000 грн. строком на 30 днів (з можливістю продовження строку), зі сплатою 1,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом протягом дисконтного періоду та 2,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом з наступного дня після закінчення дисконтного періоду. (а.с. 13-17). Відповідно до інформації АТ КБ «Приватбанк» від 02.12.2025 року та виписки по рахунку [PERSON] , ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало 24.08.2021 року відповідачу суму коштів в розмірі 5000 грн. (а.с.128-130). Отже, ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» виконало умови кредитного договору, надавши відповідачу кредит. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 691420417 від 24.08.2021 року щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 691420417 від 24.08.2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 161 від 23.11.2021 року (а.с.45,54-59). Додатковими угодами між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», строк дії вищезазначеного договору факторингу № 28/1118-01 неодноразово продовжувався (а.с.зворот 59-66). 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 691420417 від 24.08.2021 року,що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року (а.с. 47-53). Додатковими угодами між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», строк дії вищезазначеного договору факторингу № 05/0820-01 неодноразово продовжувався (а.с.зворот 51-52). В подальшому, 04.06.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю (а.с.37-42). Відповідно до Реєстру боржників від 04.06.2025 року до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, до позивача перейшло право грошової вимоги в сумі 21132 грн., з яких 5000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 16132 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 35-36). Судом встановлено, що у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим, у нього утворилась заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» у розмірі 21132 грн., з яких 5000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 16132 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.24-27). Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК Українивстановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1ст. 611 ЦК України). На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі ним не спростовано розмір нарахованої суми заборгованості. Отже, [PERSON] істотно порушив умови кредитного договору та ст. 526,527,530,1048,1050,1054 ЦК України, не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 691420417 від 24.08.2021 року у розмірі 21132 грн., з яких 5000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 16132 грн. сума заборгованості за відсотками. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 7000 грн. підтверджується договором про надання правової допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року, додатковою угодою № 25770533826 до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року, актом прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року, довіреністю від 05.06.2025 року,копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.18-23). Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 2500 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved