Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві зазначав, що 29 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №425670513, за яким відповідач одержав кредитні кошти в розмірі, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування кредитом, але своїх зобов`язань не виконав. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» 28.11.2018 року було укладено Договір факторингу №02/0524-01/01.02-11/24, до якого в подальшому вносилися зміни. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №02/0524-01/01.02-11/24 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 425670513. 02.05.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу №02/0524-01/01.02-11/24, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передав (відступив) ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» прийняв належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №02/0524-01/01.02-11/24 від 02.05.2024, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 48108,13 грн., з яких: 9828,02 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 38280,11 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 425670513 від 29 жовтня 2021 року у розмірі 48108,13 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 9828,02 грн., заборгованість за відсотками 38280,11 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 03 березня 2025 року справу передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив (а.с.85-91). У відзиві зазначив, що не визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі. Посилався на те, що паспорт споживчого кредиту продукту "ВЕОКАРД" до Договору № 425670513 від 29.10.2021 року відповідачем взагалі не підписаний. Так само відсутній підпис відповідача на Заявці на отримання грошових коштів в кредит від 28.10.2021 року, аналогічно Правила надання грошових коштів позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "ВЕОКАРД" Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" в редакції від 13.05.2021 року. Окрім того, Паспорт споживчого кредиту та Правила жодною посадовою особою не затверджені та не підписані. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Паспорт споживчого кредиту та Правила надання грошових коштів на адресу відповідача первісним кредитором не направлялися та ним не підписувалися, та вбачається, що вони є внутрішніми документами банку і відповідачем, як позичальником, не підписані. З долученої до справи копії договору не вбачається, що позичальником надано позивачу відомості про номер банківської картки, на яку кредитодавець мав перерахувати кредитні кошти. У договорі № 425670513 від 29.10.2021 року відсутній електронний підпис представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога", зокрема [PERSON] . Також позивачем не надано будь-яких первинних документів, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів. Відповідач заперечує, що відбулося укладання кредитного договору № 425670513 від 29.10.2021 року та заперечує факт належного виконання позивачем свого обов`язку з видачі кредитних коштів. У свою чергу позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження виконання обов`язків кредитодавця за договором № 425670513 від 29.10.2021 року та фактичне надання кредитних коштів. Крім того, позивачем не доведено факту переходу до нього права вимоги до відповідача за договором №425670513 від 29.10.2021. Тому в задоволенні позову просив відмовити. В судове засідання представник позивача не з`явився. В тексті позовної заяви просив справу розглядати за відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] не з`явився у судове засідання, уповноваживши адвоката Процая В.М. представляти його інтереси в суді. Представник відповідача Процай В.М. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, в їх задоволенні просив відмовити. При цьому посилався на обставини, викладені у відзиві. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Заслухавши представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 29 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір №425670513, згідно з умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту від 2000 грн. до 50000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов цього договору. Пунктом 1.7 передбачено, що договір набирає чинності з дня підписання сторонами та діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. Вказаний договір підписаний позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Суд відхиляє посилання відповідача на те, що договір не укладений, оскільки не підписаний кредитодавцем. Вказане твердження суперечить приписам Закону України «Про електронну комерцію». Так, згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Інформування потенційних покупців (замовників, споживачів) щодо товарів, робіт, послуг здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про рекламу" та може здійснюватися шляхом надсилання комерційних електронних повідомлень. Згідно ч. 1 та 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» в ідповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі викладеного направлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на адресу відповідача оферти (пропозиції укласти договір), та підписання відповідачем такого договору свідчить про те, що ними укладено в електронній формі договору кредитної лінії №425670513 від 29.10.2021 року. Таким чином судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії №425670513 від 29.10.2021 року. Але доказів того, в якій сумі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] кредитні кошти, доказів матеріали справи не містять. Згідно кредитного договору розмір кредитного ліміту становить від 2000 грн до 50000 грн. Тому сума фактично отриманих відповідачем коштів підлягає доказуванню, але наявними у справі доказами не підтверджується. Крім того, позивачем не доведено факту, що він набув прав вимоги за договором від 29 жовтня 2021 року №425670513. Як встановлено судом, 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 (а.с.27-30), строк дії якого згідно пункту 8.2. закінчується 28 листопада 2019 року. Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 , передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін. 31 грудня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою вказаний договір викладено в новій редакції, строк дії якого закінчується 31 грудня 2021 року (а.с. 32-35). При цьому доказів того, що в період з 29 листопада 2019 року по 30 грудня 2021 року договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжив свою дію після 28 листопада 2019 року (п. 8.2. договору) до матеріалів справи позивачем не додано. 31 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №27, 31 грудня 2022 року додаткову угоду №31, якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2023 року включно (а.с.37-38). 31 грудня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №32, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року включно (а.с. 38). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 237 від 27 червня 2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за договором №425670513, але не від 29 жовтня 2021 року, а від 28 жовтня 2021 року. Можливо в даному реєстрі невірно зазначено дату договору, за яким відступлено право вимоги, але доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). 02 травня 2024 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №02/0524-01/01.02-11/24 (а.с.27-30). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 02 травня 2024 року до Договору факторингу №02/0524-01/01.02-11/24 від 02.05.2024 року, ТОВ «Свеа Фінанс» отримало право вимоги до [PERSON] за договором №425670513, але також не від 29 жовтня 2021 року, а від 28 жовтня 2021 року. На час розгляду справи позивачем вказані неточності усунуто не було. На підставі викладеного суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем не доведено того факту, що ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за договором №425670513 від 29 жовтня 2021 року. Таким чином позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх недоведеність. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судові витрати позивача покладаються на нього та відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed