Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Рисіної С.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті двоюрідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . Однак приватний нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у відповідності до наявних документів у спадковій справі неможливо встановити факт родинних відносин між померлим [PERSON] та [PERSON] а також у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Батько [PERSON] [PERSON] є рідним братом матері позивача, померлої [INFO] . Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] є рідним братом [PERSON] , матері позивача. У відділі РАЦСу була допущена помилка в написання по батькові матері позивача, замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Також зазначила, що батько спадкодавця [PERSON] [PERSON] та позивач проживали в одному будинку за адресою: [ADDRESS] та були його співвласниками. Право власності на 11/20 часток житлового будинку належало [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.11.1982 року та житловий будинок знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки на момент смерті спадкодавець [PERSON] проживав в одному будинку за адресою: [ADDRESS] з двоюрідним братом [PERSON] , інших спадкоємців у [PERSON] немає, тому [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи викладене просить суду встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме що вони є двоюрідними братами; Встановити факт прийняття спадщини 11/20 часток житлового будинку з господарчими побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS] [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на підставі постійного проживання на час відкриття спадщини спадкоємця [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] у [ADDRESS] . Аргументи учасників справи Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був скориставшись правом представництва. Представник позивача адвокат Горбачевська І.П. в судовому засіданні присутня не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала просила задовольнити. Представник відповідача Криворізької міської ради в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записано [PERSON] та [PERSON] , що встановлено зі свідоцтва про народження від 17.02.1950 року виданого Н-Пражським районним відділом РАКС (а.с.21). [PERSON] помер [INFO] , що встановлено з копії свідоцтва про смерть від 18.04.1956 року, виданого Дзержинським районним відділом РАКС м. Кривий Ріг (а.с.22). [PERSON] померла [INFO] , що встановлено з копії свідоцтва про смерть від 22.06.1964 року, виданого Дзержинським районним відділом РАКС м. Кривий Ріг (а.с.68). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записано [PERSON] та [PERSON] , що встановлено зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.03.1952 року виданого Дзержинським районним відділом РАКС (а.с.19). [PERSON] померла [INFO] , що встановлено з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.08.1991 року, виданого Дзержинським районним відділом РАКС м. Кривий Ріг (а.с.61). [PERSON] помер [INFO] , що встановлено з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.04.1993 року, виданого Дзержинським районним відділом РАКС м. Кривий Ріг (а.с.23). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записано [PERSON] та [PERSON] , що встановлено з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00047132207 від 24.08.2024 року (а.с.22-23). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записано [PERSON] та [PERSON] , що встановлено зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.01.1957 року виданого Дзержинським районним відділом РАКС (а.с.20). [PERSON] померла [INFO] , що встановлено з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.02.1982 року, виданого Саксаганським відділом РАКС м. Кривий Ріг (а.с. 24). [PERSON] помер [INFO] , що встановлено з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.02.2016 року, виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.25). Відповідно до Свідоцтва про право власності від 04.11.1982 року [PERSON] належить 11/20 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.59). 24 вересня 2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Рисіної С.В. із заявою про прийняття спадщини, а саме частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлого двоюрідного брата [PERSON] (а.с.46). Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 22.04.2025 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки пропущено строк для прийняття спадщини та не надано необхідних документів для вчинення нотаріальної дії (а.с.10). Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі від 14.02.2025 року [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 28.08.1979 року, знятий з реєстрації 11.03.2016 року (а.с.12). Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі від 14.02.2025 року [PERSON] , [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 27.08.1979 року, знятий з реєстрації 20.08.1993 року (а.с.13). Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі від 14.02.2025 року [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 27.08.1979 року, знятий з реєстрації 20.08.1993 року (а.с.14). Згідно Акту місця проживання від 26 вересня 2025 року, складеного за підписами сусідів [PERSON] та [PERSON] , затвердженого квартальним комітетом [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 28 серпня 1979 року і до моменту смерті проживав в одному будинку з двоюрідним братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 111). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.10.1993 року, виданого державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Перекопською І.С. спадкоємцем 9/20 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.18). Відповідно до довідки КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР № 216148 від 26.02.2025 року право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстроване на праві спільної часткової власності на ім`я [PERSON] 11/20 часток та [PERSON] / 9/20 часток (а.с.15). Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 10.12.1984 року (а.с.9). Відповідно до експертного висновку № 056/1560-п від 05 листопада 2025 року зазначені українські записи особового імені та імені по батькові: [PERSON] , та російські записи [PERSON] і Спиридон-Спиридонович- Спиридоновна в документах, наданих для експертизи (свідоцтво про народження, свідоцтво про смерть) є ідентичними (а.с.124). Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що є сусідкою позивача. Знає що позивач та померлий [PERSON] були двоюрідними братами та жили разом в одному будинку з дитинства, позивач доглядав брата. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона є сусідкою позивача, мешкає по [ADDRESS] з 2005 року. Позивач та померлий [PERSON] є двоюрідними братами, які мешкали разом в одному будинку. [PERSON] доглядав свого хворого брата. Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України). За життя [PERSON] заповіт не складав. Згідно з матеріалами спадкової справи із заявою про прийняття спадщини звернувся двоюрідний брат спадкодавця [PERSON] . На дату смерті із спадкодавцем за однією адресою зареєстровані особи відсутні (а.с.12). За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Із системного аналізу частини шостої статті 294, статті 315 ЦПК України вбачається, що за наявності спору про право суд в порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факти родинних відносин, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або особа не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факти, що мають юридичне значення. Справи про спадкування повинні розглядатися судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Юридичні факти це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку. Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В позасудовому порядку вирішити питання щодо підтвердження факту родинних стосунків між позивачем та його померлим двоюрідним братом, у тому числі й шляхом внесення змін до актових записів, неможливо. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення та необхідно для оформлення спадщини. Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Відповідно до частин першої-другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Проте, на підставі наданих суду доказів неможливо прослідкувати спорідненість [PERSON] та [PERSON] , як двоюрідних братів, посилання позивача на те, що [PERSON] є рідним братом матері позивача [PERSON] та у відділі РАЦСу в свідоцтві про народження позивача допущена помилка при написанні по батькові матері, замість правильного « [PERSON] » - « [PERSON] » суд оцінює критично, оскільки це не підтверджується іншими правовстановлюючими документами. Наданий до суду Акт з місця проживання від 26 вересня 2025 року, складений за підписами сусідів [PERSON] та [PERSON] , затверджений квартальним комітетом не може бути підставою для задоволення позову. Цей документ підтверджує лише факт спільного проживання, але не містить інформації щодо генетичної або іншої спорідненості, що є предметом доказування у справі про встановлення факту родинних зв`язків. Згідно із законом, єдиними належними доказами є свідоцтва, видані органами державної реєстрації актів цивільного стану. Суд також не бере до уваги свідчення свідків [PERSON] та [PERSON] які підтвердили лише факти, які їм відомі особисто сумісне проживання, взаємодопомога тощо. Близькі стосунки між людьми не завжди означають юридичну спорідненість. Покази свідків можуть бути лише додатковими доказами для підтвердження інших обставин, але не є достатніми для встановлення факту родинних зв`язків. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме що вони є двоюрідними братами Щодо вимог представника позивача про встановлення факту прийняття спадщини 11/20 часток на підставі постійного проживання разом на час відкриття спадщини суд зазначає наступне. На спадкові правовідносини після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , поширюються норми ЦК України. Відповідно до ст. 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У розумінні ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийнята спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд звертає увагу на спосіб захисту прав позивача, який вказаний у заяві, зокрема, позивач просить суд встановити факт прийняття ним спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Виходячи зі змісту постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 та постанови Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 461/7330/15-ц, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Вказані висновки Верховного Суду підтверджують нормами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, з яких видно, що спадкоємець має надати нотаріусу докази постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, після чого в силу вимог закону він вважається таким, що прийняв спадщину. Тобто, суд не повинен та не може встановлювати факт прийняття спадщини згідно із нормами ЦК України, оскільки прийняття спадщини є не фактом, а законним наслідком певного факту, зокрема факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині встановлення факту прийняття спадщини 11/20 часток на підставі постійного проживання разом на час відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed