Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сторожинецького районного суду Чернівецької області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених вимог позивачка [PERSON] зазначає, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі, який розірвано рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 26.02.2020. Згідно з рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 27.04.2020 вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки, яка народилась у них за час перебування у шлюбі [PERSON] , [INFO] . Відповідач систематично та протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідач з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере, з класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених законом, позивачка просить позбавити його батьківських прав відносно малолітньої доньки. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області Афанасьєва І.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила врахувати його при прийнятті судом рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 жовтня 2018 року Братським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, [PERSON] народилася [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 37. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно з довідкою № 297 від 12.05.2025, виданою Братською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , та проживає в [ADDRESS] , склад сім`ї: донька [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою № 199 від 13.09.2024, виданою Братським ліцеєм № 1 Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, [PERSON] , [INFO] , учениця 1-А класу дійсно з 2024 року навчається у Братському ліцеї № 1 Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області. Вихованням займається мама [PERSON] , з якою вона фактично проживає. Батько [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки. Згідно з характеристикою учениці 1-А класу Братського ліцею № 1 [PERSON] , мати [PERSON] бере активну участь у житті класу, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу. Батько [PERSON] з сім`єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 19.06.2024 [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживають: донька [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , в ході обстеження виявлено, що вони проживають в орендованій квартирі, у дитини є власна кімната, ліжко, побутові речі та меблі. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 07.08.2024 [PERSON] проживає разом з дочкою [PERSON] та матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Місцем реєстрації сім`ї є: [ADDRESS] . За свідченнями сусідів батько дитини [PERSON] з 2019 року по 2023 рік за адресою [ADDRESS] , не проживав і там не зареєстрований. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 20 січня 2025 року № 20, виконавчий комітет міської ради вирішив затвердити висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з висновком Органу опіки та піклування «Про доцільність позбавлення батьківських прав», затвердженим рішенням Виконавчого комітету Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 20 січня 2025 року № 20, орган опіки та піклування Братської селищної ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів згідно з виконавчим листом № 471/180/20, виданим Братським районним судом Миколаївської області, про стягнення аліментів в розмірі 1/4 щомісячного заробітку (доходу) з [PERSON] [INFO] , станом на 17.07.2025 наявна заборгованість у розмірі 169456,25 грн. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої доньки. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). З наведених вище письмових доказів судом вбачається, що батько [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, не займається її матеріальним утриманням, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Отже, ураховуючи поведінку батька, його відношення до дитини та беручи до уваги інтереси дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, суд доходить висновку, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та втратив цікавість до своєї дитини. З огляду на зазначене, ураховуючи, що [PERSON] повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої доньки та втратив до неї будь-який інтерес, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. З матеріалів справи судом вбачається, що відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно з виконавчим листом № 471/180/20, виданим Братським районним судом Миколаївської області, про стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 щомісячного заробітку (доходу), станом на 17.07.2025 наявна заборгованість у розмірі 169 456, 25 грн. З огляду на викладене вище, суд вважає, що при задоволенні позову щодо позбавлення відповідача батьківських прав, відсутня необхідність та підстави для одночасного прийняття рішення про стягнення аліментів на дитину, адже аліменти вже стягнуті з відповідача за рішенням суду. За таких обставин, ураховуючи інтереси дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, є достовірними, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, у зв`язку з чим позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 09.06.2025 позивачку [PERSON] звільнено від сплати судового збору. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved