Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

У серпні 2025 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» поштою звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованість за договором позики № 2145372 в розмірі 24 300 грн, за договором позики № 73482228 в розмірі 12 742 грн, за кредитним договором № 03816-09/2024 в розмірі 10 324,05 грн, всього 47 366,05 грн, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що 30.08.2024 та 30.09.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договори позики № 2145372 та 73482228, зобов`язання за якими відповідачем не виконано. На підставі договору факторингу, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», останньому за плату передано право вимоги до відповідача за договорами позики № 2145372 та 73482228. Крім того, 06.09.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 03816-09/2024, зобов`язання за яким відповідачем не виконано. В подальшому між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу, у відповідності до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату прийняло право вимоги до відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 22.09.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 06.11.2025. 30.10.2025 на адресу суду від представника [PERSON] - адвоката Павлецької М.А., надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого зазначено, що позивач не надав суду належним чином оформлених кредитних договорів, укладених між сторонами, не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів згідно кредитних договорів на рахунок відповідача. Відсутні також докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника). Позивач не довів факт набуття права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за зазначеними кредитними договорами. Крім того, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Вказано, що відповідач є військовослужбовцем, тому за час проходження військової служби їй не повинні були нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за кредитним договором, на підставі пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Просить відмовити у задоволенні позову повністю. 03.11.2025 представник позивача через систему «Електронний суд» подав до суду відповідь на відзив, зазначивши, що клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Сторони дійшли згоди, що всі завершені дії в особистому кабінеті в ІТС товариства визнаються вчиненими позичальником. У відповідності до умов кожного з вищезазначених договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні договорів. Позивач не володіє та не може володіти доказами отримання саме відповідачем одноразового ідентифікатора. Інформація про ідентифікацію, реєстрацію та про відправлення/надходження на номер мобільного телефону одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору та додатків до нього знаходиться безпосередньо у ІТС Первісного кредитора, доступ до якої має первісний кредитор та Позичальник, як власник Особистого кабінету, в той час як ТОВ «ФК «ЄАПБ» не має доступу до такої інформації, адже передача даної інформація не передбачена договорами факторингу. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Відповідач не оспорив, не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису статті 204 ЦК України їх правомірність презюмується. Відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Разом з відповіддю на відзив, представник позивача подав клопотання про витребування доказів. 06.11.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив з аналогічними до попередніх обгрунтуваннями. Просить відмовити у клопотанні про витребування банківської інформації, у задоволені позовних вимог відмовити повністю. Разом з запереченням на відповідь на відзив стороною відповідача подано заперечення на клопотання про витребування доказів. 06.11.2025 ухвалою суду клопотання про витребування доказів задоволено, витребувано від АТ КБ «Приватбанк»: Інформацію щодо наявності у [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) карткових рахунків відкритих у банку станом на 30.08.2024; Інформацію чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER]; Виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період 30.08.2024 по 05.10.2024 з відображенням часу зарахування коштів, призначення платежу та відправника коштів; Інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період 30.08.2024 по 05.10.2024. 02.12.2025 витребувані докази надійшли на адресу суду. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься прохання про здійснення розгляду справи за відсутності [PERSON] та її представника Павлецької М.А . Позиція сторони відповідача суду зрозуміла. Дослідивши матеріали справи суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Судом встановлено наступне. 30.08.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 2145372, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 7 500 грн. За вказаним вище договором погоджено строк позики 30 днів до 28.09.2024 за фіксованою процентною ставкою з другого дня користування кредитом 0,01% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2617,16%, комісія за надання позики становить 29,71%, орієнтована загальна вартість позики 9 750 грн. Між позикодавцем та відповідачем також узгоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором позики (додаток № 1 до договору позики). 30.09.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 73482228, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 4 000 грн. За вказаним вище договором погоджено строк позики 30 днів до 29.10.2024 за фіксованою процентною ставкою з другого дня користування кредитом 0,125% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 769,67%, комісія за надання позики становить 15%, орієнтована загальна вартість позики 4 750 грн. Між позикодавцем та відповідачем також узгоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором позики (додаток № 1 до договору позики). Від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 28.07.2021, додаткової угоди № 7 від 13.06.2022, додаткової угоди № 47 від 24.01.2025, додаткової угоди № 48 від 21.02.2025 та актів прийому-передачі реєстру боржників від 24.01.2025 та від 21.02.2025, перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами. Так, відповідно до реєстру боржників № 41 від 24.01.2025 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 2145372 на загальну суму 24 300 грн, в тому числі 7 500 грн - основна сума боргу, 21,75 грн - відсотки, 14 550 грн - пеня, 2 228,25 грн - комісія. Згідно з реєстром боржників № 44 від 21.02.2025 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 73482228 на загальну суму 12 742 грн, в тому числі 4 000 грн - основна сума боргу, 150 грн - відсотки, 7 992 грн - пеня, 600 грн - комісія. Крім того, 06.09.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 03816-09/2024, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 3 300 грн на 120 днів з кінцевим терміном повернення 03.01.2025 з денною процентною ставкою 0,99% на день. Між позикодавцем та відповідачем також узгоджено графік платежів за кредитом (додаток № 1 до договору), загальна вартість кредиту становить 7 220,40 грн за умови дотримання строків повернення коштів, реальна річна процентна ставка становить 2935,93%. Згідно з листом АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-251119/25751-БТ від 27.11.2025 на ім`я [PERSON] у банку станом емітовано платіжну картку № [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] у гривні та ще два рахунки. В банку за [PERSON] закріплений фінансовий номер телефону [NUMBER] , на який відправляється інформація про підтвердження операції. Відповідно до виписки АТ КБ «Приватбанк» з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] , на вказаний рахунок зараховано: 30.08.2024 - 7 500 грн; 06.09.2024 - 3 300 грн та 30.09.2024 - 4 000 грн. Від ТОВ «Аванс Кредит» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 (з урахуванням акта приймання-передачі реєстру боржників) перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитними договорами. Так, згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 03816-09/2024 на загальну суму 10 324,05 грн, в тому числі 3 300 грн. - основна сума боргу, 3 593,70 грн - відсотки, 3 430,35 грн - штрафні санкції. В матеріалах справи наявні також розрахунки заборгованості за кредитними договорами, паспорти споживчих кредитів, лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішний переказ коштів, докази сплати коштів за відступлення прав вимог. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наявними в матеріалах справи письмовими доказами в їх сукупності підтверджується факт укладання [PERSON] трьох кредитних договорів та факт існування за договорами заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12) та від 31.10.2018 (№ 202/4494/16-ц). Перевіривши умови кредитних договорів, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення суми по тілу кредитів та проценти, нараховані виходячи із установлених у договорі процентних ставок, тому такі вимоги підлягають до задоволення. Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилається на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членам їх сімей» та вказує, що [PERSON] є діючим військовослужбовцем, а тому не повинна сплачувати нараховані відсотки. Дійсно, відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членам їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. З довідки [INFO] № ГП/25 від 15.10.2025 (форма 5) вбачається, що старший солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом осіб рядового та сержантського складу в [INFO] . У вказаній установі відповідач займає посаду оператора групи бронювання [INFO] , що вбачається з копії витягу з наказу № 346 від 30.11.2024. В матеріалах справи також міститься військовий квиток [PERSON] серії [NUMBER] від 08.12.2017. Разом з тим, з наданих документів не вбачається, що відповідач [PERSON] була призвана на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, а також що вона брала або бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України. Також в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач зверталась до позичальників та/або позивача у встановленому порядку з відповідним пакетом документів щодо списання відсотків за кредитними договорами. З огляду на вказане, доводи останньої в цій частині судом відхиляються. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, тому в частині стягнення комісії за кредитними договорами позов слід задовольнити. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ст. 549 ЦК України). З огляду на вказану норму, а також відомості про особу відповідача, суд вважає, що нарахована позивачем неустойка за кожним кредитним договором задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову про стягнення заборгованості: 1) за договором позики № 2145372 в розмірі 9 750 грн, в тому числі: 7 500 грн - основна сума боргу, 21,75 грн - відсотки, 2 228,25 грн - комісія; 2) за договором позики № 73482228 в розмірі 4 750 грн, в тому числі: 4 000 грн - основна сума боргу, 150 грн - відсотки, 600 грн - комісія; 3) за кредитним договором № 03816-09/2024 на загальну суму 6 893,70 грн, в тому числі 3 300 грн. - основна сума боргу, 3 593,70 грн - відсотки. Інші доводи представника відповідача спростовуються встановленими судом обставинами у даній справі та наведеними судом висновками. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому позивач має право на відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1 367,75 грн (3 028 х 45,17%).

Outcome: partial