Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] (далі за текстом позивачка) звернулась до Чутівського районного суду Полтавської області з позовом до Фермерського господарства «УРОЖАЙНЕ ЧІ» (далі за текстом - ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ», перший відповідач) та до Селянського (фермерського) господарства «РЕГІОН» (далі за текстом СФГ «РЕГІОН», другий відповідач) про розірвання договору оренди землі (а.с.1-19). \~ \~ \~ \~У позовній заяві, після уточнення позовних вимог, прийнятих судом позивач просить суд: - розірвати договір оренди земельної ділянки б/н від 10.02.2023 року, площею 2,7200 га, кадастровий номер 5325480300:00:002:0025, зареєстрований 20.02.2023 року державним реєстратором Виконавчого комітету Чутівської селищної ради, Полтавської області, номер запису про інше речове право: 49345533 від 20.02.2023 р., укладений між [PERSON] та Селянським (фермерським) господарством «РЕГІОН» (Орендар змінений, відповідно до Договору купівлі-продажу права оренди, серія та номер: 369, виданий 22.05.2025, видавник: Климова О.В., приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області, на Фермерське господарство «УРОЖАЙНЕ ЧІ», код ЄДРПОУ 37339348, 18002, Черкаська обл., місто Черкаси, вул. Небесної Сотні, будинок 105, офіс 341); - зобов`язати Фермерське господарство «УРОЖАЙНЕ ЧІ», код ЄДРПОУ 37339348, передати (повернути) земельну ділянку площею 2,7200 га, кадастровий номер 5325480300:00:002:0025, що розташована на території Чутівської селищної ради Полтавської області, власнику [PERSON] ; - стягнути з Селянського (фермерського) господарства «РЕГІОН» та Фермерського господарства «УРОЖАЙНЕ ЧІ» на користь [PERSON] суму простроченої орендної плати за 2023 та 2024 роки 27896,00 (двадцять сім тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн. 00 коп., що виникла за договором оренди земельної ділянки б/н від 10.02.2023; - судові витрати покласти на відповідачів (а.с.86-87). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником земельної ділянки площею 2,72 га, кадастровий номер 5325480300:00:002:0025, розташованої на території Василівської сільської ради Полтавської області. Згідно договору оренди землі б/н від 10.02.2023, укладеного між позивачем та СФГ «РЕГІОН» (далі за текстом Договір), зазначена земельна ділянка була передана позивачем другому відповідачу в оренду. Договір оренди землі був укладений строком на 10 років, що зафіксовано сторонами в п.3.1. Договору. Орендна плата за користування земельною ділянкою, відповідно до п. 5.1. Договору, встановлювалась у розмірі 12% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за один сільськогосподарський рік, що становить 13948,00 грн. Відповідно до п.5.3. Договору, розмір орендної плати вноситься до 31 грудня кожного року. Відповідно до п.10.1. Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Позивачка вказує, що другий відповідач систематично не сплачував орендну плату, а саме - за 2023 та 2024 роки орендна плата другим відповідачем сплачена не була. Як вказує позивачка, станом на дату складання позовної заяви, заборгованість другого відповідача по сплаті орендної плати за 2023 та 2024 роки також є несплаченою. Тобто, заборгованість другого відповідача зі сплати орендної плати позивачці за договором оренди землі від 10.02.2023 становить 27896,00 грн. Крім того позивачка зазначає, згідно договору купівлі-продажу права оренди від 22.05.2025, другий відповідач продав ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ» право оренди земельної ділянки, належної позивачці, площею 2,72 га, кадастровий номер 5325480300:00:002:0025, розташованої на території Василівської селищної ради Полтавської області, що була передана в оренду СФГ «РЕГІОН». Позивачка вказує, що з невідомих підстав відомості в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 31.03.2025 містять відомості про отриманий [PERSON] у грудні 2023 року дохід у розмірі 50772,68 грн., де у графі 5 «Назва юридичної особи/прізвище, ім`я по батькові (за наявності) фізичної особи-підприємця» значиться СФГ «Регіон», а у графі 13 «Код та назва ознаки доходу/код ознаки» - 106- надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду, суборенду. Однак, станом на момент звернення до суду з даним позовом ні СФГ «РЕГІОН» ані ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ» не погасили заборгованості з орендної плати договором оренди землі від 10.02.2023 в сумі 27896,00 грн. Позивачка наголошує, що незважаючи на відомості в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, грошових коштів від відповідачів не отримувала. Таким чином позивач, посилаючись істотне порушення умов договору оренди землі зі сторони відповідачів, на підставі ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренди землі», ст. ст. 526, 651 ЦК України, п. 13.3 Договору оренди землі від 02.11.2020, а також пункту д) частини 1 ст. 141 ЗК України, просить суд розірвати Договір оренди земельної ділянки б/н від 10.02.2023, площею 2,72 га, кадастровий номер 5325480300:00:002:0025, укладений між [PERSON] та СФГ «РЕГІОН» (Орендар змінений, відповідно до Договору купівлі-продажу права оренди від 22.05.2025 на ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ»); зобов`язати ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ», код ЄДРПОУ 37339348, передати (повернути) земельну ділянку площею 2,72 га, кадастровий номер 5325480300:00:002:0025, що розташована на території Василівської сільської ради Полтавської області, власнику [PERSON] , та стягнути з СФГ «РЕГІОН» заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 27896,00 грн. Перший відповідач ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ» подав відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.57-59). В обґрунтування своєї позиції перший відповідач зазначив, що дійсно 22.05.2025 року між 22.05.2025 року між ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ» (Покупець) та СФГ «РЕГІОН» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу права оренди земельних ділянок, за яким Продавець відчужує, а Покупець отримує право оренди земельних ділянок, які вказані в Додатку 1 до Договору. Додатком 1 до зазначеного Договору визначено список осіб, право оренди земельних ділянок яких було придбано першим відповідачем. В ньому значиться і позивачка, за договором оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5325480300:00:002:0025, розірвання якого є предметом розгляду даної справи. Перший відповідач зазначає, що в межах договірних правовідносин права сторони не можуть реалізовуватися у відриві від покладених на неї обов`язків і навпаки, відповідальність за виконання зобов`язанням можлива лише за наявності відповідного суб`єктивного права в межах правовідносин, що склалися. Перший відповідач вважає, що він набув право оренди на земельну ділянку, належну позивачці, кадастровий номер 5325480300:00:002:0025, з 22.05.2025 і саме з вказаної дати став стороною договору оренди землі та набув права та обов`язки за договором оренди землі, в тому числі зі сплати орендної плати. Перший відповідач також вказує, що у відповідності до п. 2 договору купівлі-продажу права оренди від 22.05.2025, всі зобов`язання за попередні періоди, в тому числі фінансові, залишаються на стороні відчужувача права СФГ «РЕГІОН», а не на ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ». Перший відповідач вказує, що листами від 03.06.2025 та 30.06.2025 він звертався до першого відповідача з вимогою про надання доказів зі погашення наявної у нього заборгованості з орендної плати перед орендодавцями, однак ані відповіді ані підтвердних документів від СФГ «РЕГІОН» не отримав. Таким чином перший відповідач вважає, що ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ» не є належним відповідачем за вимогами позивачки щодо стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за 2023-2024 роки, і будь-які підстави для розірвання договору оренди землі, визначні законом або умовами договору відсутні. Другий відповідач СФГ «РЕГІОН» правом на надання відзиву на позов не скористався. Представник позивачки та позивачка в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних доказів у справі, уточнені позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник першого відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у попереднє судове засідання, яке було призначене на 20.11.2025 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позову просив відмовити. \~ \~ \~ \~Представник другого відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Через канцелярію суду, представник другого відповідача Рубан Ю.Д. подав заяву в якій зазначив, що СФГ «РЕГІОН» визнає позовні вимоги та просить справу розглядати без участі першого відповідача (а.с.99). \~ \~ \~ \~Згідно із ч.1 ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. \~ \~ \~ \~Розглянувши заяву другого відповідача про визнання позову суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» у разі відчуження права оренди земельної ділянки таке право переходить до особи, на користь якої воно відчужено. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору купівлі-продажу права оренди земельних ділянок від 22.05.2025, укладеного між СФГ «РЕГІОН» та Фермерським господарством «УРОЖАЙНЕ ЧІ», згідно з актом приймання-передачі від 22.05.2025 до вказаного договору другий відповідач набув право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5325483200:00:004:0089, яке виникло на підставі спірного договору оренди землі від 02.11.2020. На дату розгляду справи судом вказаний договір купівлі-продажу є чинним, доказів протилежного суду не надано. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 43) право оренди щодо належної позивачу земельної ділянки кадастровий номер 5325480300:00:002:0025 на момент розгляду справи зареєстровано за першим відповідачем - Фермерським господарством «УРОЖАЙНЕ ЧІ». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необхідність відмови у прийнятті визнання другим відповідачем позову з огляду на те, що визнання першим відповідачем позову порушує права другого відповідача, як набувача права оренди за спірним договором оренди земельної ділянки. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~ [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 2,72 га, кадастровий номер 5325480300:00:002:0025, розташованої на території Василівської сільської ради Полтавської області, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02.09.2021, зареєстрованого в реєстрі за №2024, виданого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Новицькою О.В. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №273015730 (а.с. 11-13). 10.02.2023 між [PERSON] та СФГ «РЕГІОН» було укладено договір оренди землі б/н, зареєстрований 20.02.2023 року державним реєстратором Чутівської селищної ради, Полтавської області Петренко О.В. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису про інше речове право: 49345533 (а.с.13, 14-17). Згідно п.п. 1.1, 2.1 умов договору оренди землі б/н від 10.02.2023 [PERSON] (орендодавець) надає, а СФГ «РЕГІОН» (орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5325480300:00:002:0025, загальною площею 2,7200 га. Пунктом 2.4 договору оренди землі б/н від 10.02.2023 визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату кладення договору становить 116233,34 грн. Договір оренди землі від 10.02.2023 укладений строком на 10 років, що зафіксовано сторонами в п. 3.1. Договору. Орендна плата за користування земельною ділянкою, відповідно до п. 5.1. договору оренди землі від 10.02.2023, встановлений у розмірі 12% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за один сільськогосподарський рік, що становить 13948,00 грн. Відповідно до п. 5.3. договору оренди землі від 10.02.2023, розмір орендної плати вноситься до 31 грудня кожного року. Позивачка, звертаючись до суду з позовними вимогами про розірвання договору оренди землі б/н від 10.02.2023 посилалася на те, що перший відповідач систематично не виконує своє зобов`язання зі сплати орендної плати за спірним договором і заборгованість другого відповідача по сплаті орендної плати за 2023 рік та 2024 рік на час подання позову є несплаченою. Суд зазначає, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України). Правилами частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Отже, оренда землі є окремим випадком найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі складається з норм цивільного та земельного законодавства. За загальним правилом частини першої статті 651 ЦК України, яке застосовується до будь-яких цивільних (приватноправових) правовідносин з приводу зміни або розірвання цивільних (приватноправових) договорів, така зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Винятком з цього правила (про те, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін) є приписи частини другої статті 651 ЦК України, що надають суду повноваження зі зміни або розірвання договору (без наявності згоди сторін), проте у випадках, визначених законом. Тож загальне правило про розірвання та зміну договору без згоди сторін на підставі рішення суду передбачене у частині другій статті 651 ЦК України, що визначає універсальні засади, застосовні до усіх видів приватноправових договорів. З огляду на наведені правила абзацу першого частини другої статті 651 ЦК України як цивільне законодавство, так і земельне передбачає окремі приклади його застосування, що мають характер загальних для усіх цивільних відносин (у разі істотного порушення цивільного договору іншою стороною), а також характер спеціалізованих - для інших приватноправових договорів та для інших окремо застережених у законі видів порушень цивільних договорів (зокрема, окремі правила статті 141 ЗК України, застосовні до догорів оренди землі). Спеціальними у врегулюванні розірвання договору оренди землі є приписи статті 32 Закону України «Про оренду землі», а також статті 141 ЗК України, пункт «д» частини першої якої передбачає, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди\~(кадастровий\~номер,\~місце розташування\~та розмір\~земельної ділянки); дата\~укладення та\~строк дії\~договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Отже, згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, в тому числі право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного та в повному обсязі внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин. Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату» орендної плати. Як було встановлено судом, згідно п. 5.3. договору оренди землі від 10.02.2023, розмір орендної плати вноситься до 31 грудня кожного року. Конкретного терміну внесення орендної плати умовами договору оренди не визначено. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Отже датою укладення спірного договору оренди землі є 10.02.2023 дата його підписання сторонами. Аналогічна правова позиція щодо моменту, з якого договір оренди землі вважається укладеним, міститься у постанові Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №912/3295/18. Оскільки спірний Договір оренди землі укладено на 10 років, отже строк його дії закінчується 10.02.2033, а рік оренди триває з 10 лютого відповідного року до 10 лютого наступного року. Виходячи з наведеного, згідно з умовами спірного договору оренди землі від 10.02.2023 орендна плата повинна бути внесена орендарем, відповідно: не пізніше 31 грудня 2023 року, не пізніше 31 грудня 2024 року та не пізніше 31 грудня 2025 року. Отже, як на момент звернення позивача з даним позовом до суду, так і на момент ухвалення рішення судом, строк внесення орендарем орендної плати за останній рік оренди, що передував зверненню до суду який тривав з 10.02.2024 по 10.02.2025 до 31 грудня 2025 року - ще не сплив. На підтвердження наявності заборгованості другого відповідача зі сплати орендної плати у 2023 та 2024 роках за договором оренди землі від 10.02.2023, позивачем надано відомості ДПС з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 31.03.2025 про доходи фізичної особи [PERSON] за період за січень 2023 по грудень 2024 (а.с.18). Із зазначеної довідки вбачається, що у грудні 2023 року [PERSON] нарахований та виплачений дохід у сумі 50772,68 грн. (із податками та зборами) від СФГ «РЕГІОН» за надання в оренду земельних ділянок у 2023 році. Суд вважає безпідставними твердження позивача про те, що орендна плата була лише нарахована, проте не виплачена СФГ «РЕГІОН», оскільки в довідці податкової в графі «виплачено» зазначено суму 50772,68 грн. Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що СФГ «РЕГІОН» не виплатив орендну плату за 2023 рік за спірним договором оренди землі від 10.02.2023 позивачем суду не надано. Також, із довідки ДПС з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 31.03.2025 про доходи фізичної особи [PERSON] вбачається, що у 2024 році [PERSON] не отримувала доходу від СФГ «РЕГІОН» за надання в оренду земельних ділянок у 2024 році, що свідчить про наявність заборгованості СФГ «РЕГІОН» за спірним договором оренди землі від 10.02.2023 за рік оренди, який тривав з 10.02.2024 по 10.02.2025. Тобто на момент розгляду справи судом має місце несплата другим відповідачем орендної плати за спірним договором оренди землі лише за один рік. Разом з цим, під «систематичністю» під час вирішення приватноправових спорів розуміються два і більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 (п. 76). А отже порушення другим відповідачем умов договору оренди землі щодо внесення орендної плати не може вважатися систематичним, що в свою чергу виключає наявність такої підстави для розірвання договору оренди землі як систематичність невнесення орендної плати, про яку заявлено позивачем. Позивачем також не доведено існування будь-яких інших підстав для розірвання спірного договору. Зокрема, оцінюючи обставину несплати у 2024 році другим відповідачем орендної плати за один орендний рік з точки зору істотності такого порушення, як підстави для розірвання спірного договору відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, суд констатує наступне. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Спірний Договір оренди землі укладено на 10 років. На день розгляду справи судом орендар не сплатив орендну плату за один рік, що на думку суду, не є істотним порушенням, тобто таким, що значною мірою позбавляє позивачку того, на що вона розраховувала при укладенні спірного договору. Жодних доказів того, що таке порушення договору оренди є для позивача істотним, останнім суду не надано. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині розірвання договору оренди землі від 10.02.2023 є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з другого відповідача заборгованості зі сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки за договором оренди землі від 10.02.2023 у сумі 27896,00 грн. суд зазначає наступне. Як було встановлено судом, згідно п. 5.1. договору оренди землі від 10.02.2023, розмір орендної плати встановлений у розмірі 12% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за один сільськогосподарський рік, що становить 13948,00 грн. Відповідно до п. 5.3. договору оренди землі від 10.02.2023, розмір орендної плати вноситься до 31 грудня кожного року. Також, як було встановлено судом, другий відповідач у грудні 2023 року сплатив орендну плату за оренду земельних ділянок, однак у 2024 році СФГ «РЕГІОН» не виплатив позивачеві орендну плату, що підтверджується довідкою ДПС з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 31.03.2025 про доходи фізичної особи [PERSON] . За таких обставин, СФГ «РЕГІОН» має заборгованість перед позивачем зі сплати орендної плати за договором оренди землі за 2024 рік, яка згідно п. 5.1 умов договору становить 13948,00 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з другого відповідача суми заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 10.02.2023 підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з другого відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати за 2024 рік в сумі 13948,00 грн. Що стосується позовної вимоги про зобов`язання першого відповідача повернути позивачу належну йому земельну ділянку кадастровий номер 5325480300:00:002:0025, суд зазначає про таке. Як було встановлено вище, на підставі договору купівлі-продажу права оренди земельних ділянок від 22.05.2025, укладеного між СФГ «РЕГІОН» та ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ», згідно з актом приймання-передачі від 22.05.2025 до вказаного договору другий відповідач набув право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5325480300:00:002:0025, яке виникло на підставі договору оренди землі від 02.11.2020. Згідно з ч. 6 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» у разі відчуження права оренди земельної ділянки таке право переходить до особи, на користь якої воно відчужено. Згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про оренду землі»\~право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 5 ст. 93 ЗК України договір про відчуження, передання у заставу (іпотеку) права оренди земельної ділянки є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 429436293 від 01.06.2025, право оренди щодо належної позивачу земельної ділянки кадастровий номер 5325480300:00:002:0025 на момент розгляду справи зареєстровано за другим відповідачем - Фермерським господарством «УРОЖАЙНЕ ЧІ». Підставою для такої державної реєстрації права оренди за другим відповідачем зазначено договір купівлі-продажу права оренди земельних ділянок від 22.05.2025 (а.с. 8-9). Отже, право оренди за спірним договором оренди землі від 10.02.2023 набуто першим відповідачем на підставі цивільно-правової угоди договору купівлі-продажу права оренди земельних ділянок від 22.05.2025. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. На момент розгляду справи договір купівлі-продажу права оренди земельних ділянок від 22.05.2025 є чинним, його дійсність та правомірність не спростована у встановленому законом порядку і не оскаржена позивачкою. Позивачем не заявлено вимоги про витребування земельної ділянки із незаконного володіння першого відповідача та не заявлялось про незаконність та безпідставність такого володіння. Позивачем також не заявлено вимог щодо нікчемності, недійсності чи інших підстав оспорювання чинності договору купівлі-продажу права оренди земельних ділянок. Оскільки правомірність набуття першим відповідачем права оренди належної позивачу земельної ділянки кадастровий номер 5325480300:00:002:0025 на момент розгляду справи судом не оскаржена та не спростована, то відсутні правові підстави для зобов`язання ФГ «УРОЖАЙНЕ ЧІ» повернути вказану земельну ділянку. Враховуючи викладене, позовна вимога про зобов`язання першого відповідача повернути земельну ділянку є безпідставною та передчасною та не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, а саме тв. Частині вимог до другого відповідача, покладає судові витрати позивача зі сплати судового збору пропорційно задоволеним вимогам на другого відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: partial