Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

АТ «Універсал банк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, вказуючи, що відповідач 08.03.2024 звернувся до АТ «Універсал банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положенням анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank|Universal bank), таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, що розміщенні за посиланням www.monobank/ua.terms та тарифами, складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначені документи, що складають договір, та зобов`язується виконувати його умови. Окрім того, в анкеті відповідач підтвердив, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору (п. 11). Таким чином, 17.02.2024 між АТ «Універсал банк» та відповідачем укладено договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі до 5 000,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна карта [NUMBER] . АТ «Універсал банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не виконав своєчасно зобов`язання з повернення грошових коштів, що передбачені умовами договору, розмір яких відображено в розрахунку заборгованості. Підпунктом 5.11 п. 5 розділу ІІ Умов передбачено, що відповідач повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з тарифами. У відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором становить понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення пп 5.16 п. 4 розділу ІІ умов, відбулося істотне порушення зобов`язань, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. Товариство 27.10.2024 направило відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач не вчинив жодної дії щодо погашення заборгованості, у зв`язку з чим та у відповідності до п. 5.18, 5.19 договору кредит став у формі на «вимогу». Загальний розмір заборгованості відповідача за договором станом на 05.10.2025 становить 16 311,56 грн, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 6642,04 грн, заборгованість за пенею 2245,65 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 7423,87 грн, яку товариство просило стягнути з відповідача. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2025 відкрито провадження по даній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом проведено заочний розгляд справи, оскільки встановлено наявність умов, що передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України для такого порядку розгляду. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 ст. 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що відповідач підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послу за допомогою кваліфікованого електронного підпису. Положеннями вищезазначеної анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні батьківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, які розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, складають договір про надання банківських послуг. Також у зазначеній заяві відповідач висловила прохання відкрити йому поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму зазначену у додатку. Отримання відповідачем грошових коштів підтверджується довідкою про наявність рахунку від 05.10.2025 та довідкою про розмір встановленого ліміту від 05.10.2025. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму кредитного договору, договір укладено відповідно до вимог ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. З розрахунку заборгованості судом встановлено, що загальний залишок заборгованості відповідача за наданим кредитом (тілом кредиту) перед АТ «Універсал Банк» становить 6642,04 грн, заборгованість за пенею 2245,65 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 7423,87 грн. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частиною 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем відповідно до ст. 81 ЦПК України заперечень на позовні вимоги не подано, як і не подано доказів, що свідчать про неправильність представлених позивачем розрахунків суми кредитної заборгованості за тілом кредиту, що нарахована згідно умов укладеного договору або відсутність такої взагалі. Розрахунок заборгованості щодо заборгованості за тілом кредиту проведений з дотриманням узгоджених сторонами вищевказаних істотних умов договору, а відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин, а також свого розрахунку заборгованості. За встановлених обставин з відповідача підлягає стягненню 6642,04 грн заборгованості за тілом кредиту. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, суд приходить до наступного. Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.03.2024 укладеного між АТ «Універсал банк» та [PERSON] станом на 05.10.2025 відповідачу нараховано пеню в загальній сумі 2245,65 грн. Позивачем долучено до позовної заяви умови та правил обслуговування в АТ «Універсал банк», у п. 2.9 яких передбачено, що клієнт несе відповідальність за порушення термінів/строків оплати послуг банку наданих за договором в порядку та розмірах визначених у тарифах та договорі. Водночас договором та тарифами не передбачено стягнення з відповідача пені за певних умов. Таким чином, позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що анкета-заява та/або умови і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг, які є складовими кредитного договору передбачають нарахування пені у разі порушення відповідачем зобов`язань. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судом встановлено, що кредитний договір між позивачем та відповідачем укладено 08.03.2024, пеня нарахована після 24.02.2022. За таких обставин до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України і в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені необхідно відмовити. Щодо стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суд вважає необхідним зазначити. Позивачем також нараховано відповідачу 7423,87 грн заборгованості за порушення грошового зобов`язання, але долучені позивачем до позовної заяви докази не підтверджують, що умовами кредитного договору сторонами передбачено такий вид відповідальності, а наданий суду розрахунок заборгованість за порушення грошового зобов`язання відповідає умовам договору. Крім того, слід зазначити, що хоча ч. 2 ст. 625 ЦПК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, але застосування зазначеного закону у спірних правовідносинах суперечить п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. За викладених обставин відсутні підстави для стягнення з відповідача 7423,87 грн. заборгованості за порушення грошового зобов`язання. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial