Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

29 серпня 2025 року до суду надійшла позовна заява про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якої позивач зазначає, що він має сина - [PERSON] , [INFO] , з яким проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Мати сина [PERSON] у 2019 році залишила його із сином і з того часу з ними не проживає та жодного разу не відвідала сина. Їхній син перебуває лише на утримані батька. Відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина, не піклується про свою дитину, не цікавиться його розвитком та навчанням, його життям, фінансово не допомагає, ігнорує потреби дитини, не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, відсутнє спілкування з дитиною. 25 жовтня 2019 року Летичівською районною державною адміністрацією Хмельницької області було видано розпорядження №209/2019-р, яким визначено місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , разом із його батьком [PERSON] . 12 серпня 2020 року Летичівським районним судом Хмельницької області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Однак відповідачка\~все одно\~ухиляється від\~своїх обов`язків\~щодо утримання\~свого сина\~та аліментів\~не сплачує.\~Він неодноразово звертався до виконавчої служби та до поліції щодо вжиття необхідних заходів до боржника - [PERSON] . Працівниками поліції було проведено перевірку щодо [PERSON] , яка після розлучення не виплачує аліменти та не займається вихованням дитини, під час якої встановлено, що будучи мамою дитини [PERSON] , в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає з 01 жовтня 2019 року. Станом на 01 березня 2023 року загальний розмір утвореної заборгованості по аліментам становить 94 162, 00 грн. 29 серпня 2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області відкрито загальне позовне провадження у справі. 07 листопада 2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, пояснив, що син проживає разом з батьком. Дитина повністю перебуває на його утриманні, відповідачка з сином не спілкується, коштів не надає, аліментів не сплачує. Відповідачка [PERSON] , будучи неодноразово та належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, також в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, а також шляхом направлення рекомендованих повісток з повідомленням про їх вручення, як у підготовчі так і у судові засівання не з`явилась, відзив на позовну заяву до суду не подавала, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань від неї до суду не надходило. Представник третьої особи Пасічник О. С. проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. За змістом ст. 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ч. 1). Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття (ч. 2). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3). У Законі України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8). Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12). В ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч. 1). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3). Батьки зобов`язані поважати дитину (ч. 4). Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ч. 5). Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ч. 1). Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам (ч. 2). Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (ч. 3). У п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. В силу ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року (далі - Постанова) роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У абз. 2 п. 16 Постанови вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, суд приймає до уваги те, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Крім цього вирішуючи даний спір, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справі № 402/428/16-ц від 17 жовтня 2018 року, яка зводиться до такого. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Ярославською сільською радою Летичівського району Хмельницької області 26 грудня 2012 року, [PERSON] народився [INFO] . Його батьками записані сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається\~з Витягів\~№ 2024/015094155\~та 2024/015094406\~від 19\~грудня 2024\~року з Реєстру територіальної громади, [PERSON] зареєстрований разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням Летичівської районної державної адміністрацієї Хмельницької області було видано розпорядження №209/2019-р від 25 жовтня 2019 року з метою захисту прав та законних інтересів дитини було визначено місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , разом із його батьком [PERSON] (паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Летичівським РВ УМВС України в Хмельницькій області 12 травня 2004року), який проживає за адресою: [ADDRESS] . 12 серпня 2020 року Летичівським районним судом Хмельницької області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі % заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 15 вересня 2020 року на підставі вказаного судового наказу від 12 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП №63039656. Згідно повідомлення Летичівського районного відділу державної виконавчої служби від 23 березня 2021 року, станом на вказану дату у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 23 березня 2021 року за період з 14.07.2020 по 01.03.2021 становить 18862.54 гривня (UAH), що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 5 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників. Листом №1541/121/119/118/01-2023 від 06 квітня 2023 року Відділення поліції №\~2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області повідомлено [PERSON] , що в ході проведення перевірки вживались заходи щодо встановлення місця знаходження його колишньої дружини, проте встановити місцезнаходження останньої не було можливо. Згідно довідки Відділення поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 05 квітня 2023 року про результати перевірки за зверненням [PERSON] , зареєстрованого в ЄО № 1353 від 04 квітня 2023 року, прведеною перевіркою встановлено, що відповідно до рішення Хмельницького РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Хмельницький), будучи мамою дитини гр. [PERSON] , в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає з 01.10.2019. Хоча відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний таку допомогу надавати. Станом на 01.03.2023 загальний розмір утвореної заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа ВП № 63039656 від 05.01.2022 становить 94162.00 грн. Опитати по даному факту [PERSON] , не було можливе, оскільки місце знаходження її нікому не відоме і також мешканці вище вказаного села її не знають, про дану особу чують вперше від працівника поліції. Згідно довідки №397,яка видана Меджибіжзькою селищною радою 26 листопада 2024 року, в тім, що громадянин [PERSON] дійсно проживає за адресою [ADDRESS] , на його повному утримані знаходиться неповнолітній син - [PERSON] . Як вбачається з Характеристика [PERSON] 2012 року народження, учня 6-Б класу, наданої директором Меджибізького ліцею, тато та бабуся приділяють належну увагу вихованню сина. Постійно цікавляться його навчанням та поведінкою, відвідують класні та батьківські збори. Згідно Довідки № 1572, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Меджибізької селищної ради» 19 листопада 2024 року, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] - батько малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] дісно цікавиться станом здоров`я своєї дитини і саме батько здійснює звернення до лікаря з питань надання медичної допомоги з дотриманням всіх рекомендацій лікарів. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї №402 від 29 листопада 2024 року, який виданий Меджибіжською селищною радою, в складі комісії, підтверджується проведення обстеження матеріально-побутових умов проживання - [PERSON] . При обстежені було встановлено те, що [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] , разом з ним проживає його малолітній син [PERSON] , [INFO] , який знаходиться повністю на його утримані. [PERSON] , [INFO] - залишила сина та чоловіка ще в червні місяця 2020році і по даний час не відомо місце її перебування. За даний період часу ні разу не виявила інтерес поцікавитися як живе її син. [PERSON] чудовий батько, багато працює, але завжди знаходить час для сина. Відповідно до\~довідки-характеристики\~№13\~від 17\~січня 2025\~року,\~яка видана\~Меджибізькою селищною\~радою Хмельницького\~району Хмельницької\~області,\~ [PERSON] , уродженець с.Ярославка Летичівського району Хмельницької області, проживає на території Меджибізької ТТ [ADDRESS] . Освіта середня. За час проживання на території Меджибізької ТГ с. [PERSON] зарекомендував себе тільки з позитивної сторони. Добросовісний, уважний, дружелюбний, ввічливий, старанний, відповідальний, врівноважений, завжди користується авторитетом серед односельців. Із сусідами перебуває в дружніх стосунках, є гарним зразком для молодшого покоління, поважає старших, завжди готовий прийти на допомогу. Сам виховує єдиного сина - [PERSON] [INFO] . Жодних порушень скоєних гр. [PERSON] на території Меджибізької селищної ради с.Ярославка не спостерігалось. Згідно актів обстеження умов проживання від 17 липня 2024 року та 22 жовтня 2025 року, які були здійснені службою у справах дітей, [PERSON] в повному обсязі забезпечує свого сина усім необхідним для проживання, виховання та розвитку дитини. Крім того вихованням та утриманням сина займається лише батько - [PERSON] . Під час проведення обстеження також було встановлено, що [PERSON] - мати сина, вже більше шести років з нами не проживає, не цікавиться життям та розвитком дитини, не надає ніякої допомоги та не приймає участі у житті дитини. Згідно відповіді КПП «Летичівської багатопрофільної лікарні», [PERSON] перебуває на «Д» обліку в наркологічному кабінеті КНП «Летичівська БЛ» з 25.11.2016 р. В період з 2016-2018 року громадянка [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні, з 20.10.2016 по 03.11.201 року та з 14.01.2018р. по 29.01.2018 року в Хмельницькому обласному наркологічному диспансері з діагнозом: психічні та поведінкові розлади в наслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Так, висновком виконавчого комітету Меджибізької селищної ради як органу опіки та піклування № 7 від 24 жовтня 2025 року, підтверджується доцільність у судовому порядку, вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як встановлено, мати дитини [PERSON] протягом тривалого часу повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, а саме: з сином не спілкується, відтак не проявляє батьківської турботи щодо нього, не піклується про фізичний розвиток дитини, не цікавиться здоров`ям, не приймає участі в його матеріальному забезпеченні. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач зазначив, що судові витрати він залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved