Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ічнянська міська рада Прилуцького району Чернігівської області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказує, що проживав разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу та під час спільного проживання у них з відповідачкою народилися спільні діти - сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 16 червня 2016 року він уклав шлюб із [PERSON] , після укладення якого остання змінила прізвище на [PERSON] . Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2018 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано через аморальний спосіб життя останньої, після чого їхні малолітні діти залишилися проживати разом з ним. Відповідачка [PERSON] не бере участі у вихованні своїх малолітніх дітей - синів [PERSON] та [PERSON] , морально та матеріально не підтримує, не сплачує аліменти на утримання останніх відповідно до судового наказу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30.12.2021 року № 733/1044/21, внаслідок чого на даний час утворилася заборгованість зі сплати аліментів в сумі 192613,60 грн. Після розірвання шлюбу та припинення спільного проживання з [PERSON] , їх малолітні діти [PERSON] та [PERSON] , залишилися проживати разом з ним та знаходяться на його повному утриманні, в той час як мати останніх - [PERSON] не цікавиться життям дітей, не виявляє бажання спілкуватися з ними, матеріально не підтримує. Місце проживання [PERSON] не відоме, у зв`язку з чим позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, зазначивши, що після розірвання шлюбу з [PERSON] , остання не цікавиться життям своїх синів, морально та матеріально не підтримує, не спілкується з ними, не сплачує аліменти на їх утримання, що призвело до виникнення у [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, місце проживання не відоме. Все це вказує на невиконання батьківських обов`язків відповідачки по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі. Позов підтримує та просить задовольнити (а.с. 49). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (а.с. 51). Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області як органу опіки та піклування Матвієнко Г.Ю. в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Заслухавши позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка по справі [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є позивач по справі [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6,7). Після укладення шлюбу з [PERSON] відповідачка по справі [PERSON] змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00052269303 від 08.07.2025 року, виданого Ічнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 9). Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2018 року № 733/2078/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Як видно з копії рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області від 30.08.2023 року № 222 Про визначення місця проживання дітей з батьком, вищевказаним рішенням визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Згідно Акту обстеження від 08.07.2025 року, за адресою [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 15.11.1993 року № 93, виданого Ічнянським районним бюро технічної інвентаризації, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Згідно з матеріалами виконавчого провадження № [NUMBER], відкритого 16.02.2022 року, відповідно до судового наказу № 733/1044/21 від 30.12.2021 року, із відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17.09.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, який пред`явлено до виконання 14.02.2022 року. Станом на 30.06.2025 року у відповідачки [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 192613,60 грн., що підтверджується довідкою Ічнянського ВДВС СХ МУ МЮ про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 04.07.2025 року № 70 (а.с. 11) та розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Ічнянського ВДВС СХ МУ МЮ від 04.07.2025 року (а.с. 12-13). У відповідності до копій довідок в.о. директора Ічнянської гімназії імені Васильченка Ічнянської міської ради від 07.07.2025 року № 98 та № 99, [PERSON] навчається в 4-А класі гімназії, [PERSON] - в 5-В класі, мати яких не підтримує контактів із гімназією, успішністю синів не цікавиться, не спілкується з вчителями та класними керівниками, не відвідує батьківські збори, всіма питаннями навчання та виховання останніх займається батько [PERSON] (а.с. 19,20). Згідно характеристики [PERSON] , учня 4-А класу Ічнянської гімназії ім. Васильченка, виданої директором та класним керівником вищевказаного навчального закладу 07.07.2025 року № 101, [PERSON] характеризується позитивно. Питанням виховання і розвитку учня в сім`ї займаються батько і бабуся (а.с. 17). Як видно з характеристики [PERSON] , учня 5-В класу Ічнянської гімназії ім. Васильченка, виданої директором та класним керівником вищевказаного навчального закладу 07.07.2025 року № 100, [PERSON] , останній характеризується позитивно. Батько приділяє належну увагу вихованню сина (а.с. 18). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Норми ст. 150 СК України вказують на те, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року в справі № 755/3644/19, від 23.06.2021 року в справі № 953/17837/19, від 29.11.2023 № 607/15704/22 зроблено висновок щодо застосування пункту 2 частини першої статті 164 СК України та вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як роз`яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до пункту 16 вищевказаної Постанови, ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.ч. 1,2 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»). При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.ч. 4,5 ст. 19 СК України). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до копії висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області від 23.09.2025 року, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради № 311 від 23.09.2025 року, Ічнянська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 36-37). З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не цікавиться їх життям, здоров`ям і розвитком, не підтримує із ними стосунків, не проявляє до них батьківського піклування та турботи, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманні своїх синів, не маючи об`єктивних причин, пов`язаних зі станом фізичного або психічного здоров`я. Веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, місце проживання останньої не відоме. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки стосовно її малолітніх дітей. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідачки слід стягнути судові витрати на користь позивача в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Outcome: approved