Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, вказуючи, що вона з 09 березня 2022 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між ними не склалося, наразі проживають окремо. Їх спільний син та дитина від першого шлюбу [PERSON] проживають разом з нею. Окреме проживання було визвано тим, що [PERSON] відносно неї неодноразово вчинював протиправні дії, які виражались в заподіянні їй тілесних ушкоджень, висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого вона неодноразово зверталась до органів поліції, про що були складені протоколи про вчинення відносно неї адміністративного правопорушення. Крім того, відносно [PERSON] порушенно два кримінальні провадження з приводу нанесення їй легких тілесних ушкоджень. 01 грудня 2025 року на підставі рішення суду шлюб між ними було розірвано. Проте [PERSON] продовжує її переслідувати, приїздить до її фактичного місця проживання, погрожує їй, приїздить до місця навчання її страшого сина. Таким чином, вважає, що вона є особою, яка зазнає домашнього насильства, а тому просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , а саме заборонити останньому перебувати в місці проживання ( перебування) з нею в квартирі [ADDRESS] ; заборонити наближення на 100 м. до місця її проживання; заборонити наближення на 100 метрів до місця навчання [PERSON] , [INFO] , а саме до навчального закладу КЗ Ліцей №40, що розташований за адресою: Дніпропетровська область. м.Кам`янське, проспект Наддніпрянський, буд. 3; заборонити наближення на 100 метрів до місця навчання (перебування) [PERSON] , [INFO] , а саме до дошкільного навчального закладу «Орлятко», що розташований за адресою: Дніпропетровська область. м. Кам`янське, проспект Наддніпрянський, буд. 5. \~ \~ \~ \~В судове засідання заявник [PERSON] та її представник Тарасевич С.О. не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від заявника до суду надійшла заява з проханням справу розглядати без її участі та участі представника, просить заву задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином/а.с.22/. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~09 березня 2022 року заявник [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб/а.с.9/ \~ \~ \~ \~Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження/а.с.7/. [INFO] народився [PERSON] , матір`ю дитини є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.8/. \~ \~ \~ \~Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2025 року за фактом нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] відкрито кримінальне провадження №12025046790000198 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1. ст. 125 КК України /а.с.11/. Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.11.2025 року за фактом нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] відкрито кримінальне провадження №12025046790000201 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1. ст. 125 КК України /а.с.10/. Відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №869006 від 17.08.2025 вбачається, що [PERSON] 31.07.2025 року о 17 год. 30 хвл. в [ADDRESS] вчинив відносно своєї дружини [PERSON] домашне насильство, а сам умисні дії психологічного характеру, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП/а.с.13/. Згідно копії постанови Дніпровського районного суду міста Кам`янське від 10 вересня 2025 року було [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме [PERSON] 31.07.2025 року о 17 год. 30 хвл. в [ADDRESS] вчинив відносно своєї дружини [PERSON] домашне насильство психологічного характеру/а.с.15/. Відповідно до копії акту № 334 від 05.09.2025 року, складеного КП Кам`янської міської ради «Добробут» [PERSON] проживає без реєстрації [ADDRESS] з сином [PERSON] , [INFO] /а.с.6/. \~ \~ \~ \~Згідно довідки №9086 від 09.11.2025 року, виданої КНП Кам`янської міської ради «Лікарня швидкої медичної допомоги» у [PERSON] діагностували забій м`яких тканин голови/а.с. 17/. Згідно з частиною першою статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У статті 5\~ЦПК України вказано, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У частині першій статті 15, частині першій статті 16\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). У статті 26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» зазначено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4\~ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється на колишнє подружжя незалежно від факту спільного проживання (пункт 2 частини другої статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Визначення конкретних видів, передбачених частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заходів тимчасового обмеження прав кривдника або обов`язків, які покладаються на нього, а також строку, на який видається обмежувальний припис, належить до компетенції суду. Обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16.11.2022 у справі №127/9600/22 Систематичність визначається, виходячи з кількісного показника порушення правил співжиття протягом необмеженого проміжку часу. При цьому суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними (постанова Верховного Суду від 01.06.2022 у справі №161/16344/20). Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що у кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного та психологічного насильства відповідно до Закону. Докази, що додаються до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватися місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. Як докази до заяви можуть додаватися, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24.02.2025 у справі №569/11625/24 (провадження №61-16935св24). Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих заявником [PERSON] , врахувавши характер вчинених [PERSON] протиправних дій, їх системність, ризики вірогідності повторного вчинення останнім домашнього насильства, беручи до уваги нагальну необхідність захисту [PERSON] від насильства, дійшов висновку про можливість застосування до [PERSON] обмежувального припису строком на шість місяців. Щодо встановлення обмежувального припису стосовно [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , то суд приходить до висновку, що обставини справи та надані суду докази не свідчать про наявність підстав для видачі обмежувального припису, не підтверджують фактів вчинення [PERSON] домашнього насильства у будь-якій формі стосовно дітей, а також ризиків настання насильства у майбутньому, у зв`язку з чим вимоги заявника в цій частині не є законними та обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: partial