Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Заявник через свого представника звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім. В обґрунтування заяви вказує, що заявник є рідним сином [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебували у зареєстрованому шлюбі. Проте, 17 січня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та після чого у заявника погіршились відносини із батьком [PERSON] , вони майже не спілкувались, сімейні відносини не підтримували, а згодом зовсім перестали спілкуватись, батько не проявляв інтересу до заявника та не цікавився його життям. Також, [PERSON] після розірвання шлюбу не підтримував жодних відносин із матір`ю заявника - [PERSON] . Приблизно у 2010-2011 році [PERSON] покинув свій дім та повідомив, що збирається пожити у знайомих у Донецькій області. Так, з того часу будь-який зв`язок з ним втрачено. Оскільки після розірвання шлюбу відносини [PERSON] із заявником не склались, останній не вчиняв активних дій направлених на пошук батька, оскільки вважав, що батько і сам не бажає підтримувати сімейні стосунки із ним як його сином. Однак, після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України та введення в Україні воєнного стану, заявник почав самостійно займатися пошуком батька. У травні 2023 року заявник звернувся до ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про розшук [PERSON] . Батько заявника є співвласником квартири [ADDRESS] , в якій був зареєстрований та фактично проживав до 2010 року. Заявник та його матір [PERSON] , як співвласники вищевказаної квартири, користуються нею та утримують. Оголошення безвісно відсутнім [PERSON] , [INFO] , заявнику необхідно для встановлення опіки над майном, що належало [PERSON] . Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явились, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та без участі заявника. Заяву підтримує у повному обсязі та просить суд її задовольнити. Від заінтересованої особи [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, заяву підтримує у повному обсязі та просить суд її задовольнити. Свідок [PERSON] , будучи допитаним у судовому засіданні пояснив, що заявник це його друг дитинства, знає його біля 30 років, вони проживають в одному під`їзді, що [PERSON] це батько заявника, місцезнаходження якого свідку невідомо. Знає, що після розірвання шлюбу із матір`ю заявника [PERSON] , [PERSON] виїхав, куди саме свідку невідомо, однак це сталось більше 10 років тому та з того самого часу свідок жодного разу [PERSON] не бачив, що з ним - йому невідомо. Свідок [PERSON] , будучи допитаною у судовому засіданні пояснила, що заявник це її друг дитинства, знає його біля 30 років, добре знає його сім`ю та його батька [PERSON] , який десь зник після розірвання шлюбу із матір`ю заявника - [PERSON] , приблизно 10 років тому, більше свідок його не бачила та нічого про нього не чула. Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, як убачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , 17 січня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 22.02.1995 року, квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023041750000744 від 02.06.2023 року, до ЧЧ ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області 02 червня 2023 року надійшло звернення від [PERSON] про те, що під час спору відносно квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , співвласником якої є його батько, виникла необхідність у встановлені місцезнаходження [PERSON] , [INFO] , зв`язок з яким було втрачено у 2010 році. Зі слів [PERSON] під час останнього з ним спілкування, він повідомив, що переїжджає у Донецьку область, точна адреса та будь яка інша інформація невідома. Згідно ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Безвісна відсутність, - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України. Відповідно до ст. 306 ЦПК України, у заяві, зокрема, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування. За своїм змістом ст. 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку. Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність». Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, зважаючи на вищевикладене та враховуючи той факт, що заявнику, заінтересованій особі та допитаним у судовому засіданні свідкам нічого не відомо про місце перебування [PERSON] , [INFO] , вжиті заходи заявником та правоохоронними органами для встановлення його місця перебування не дали результатів, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заяви та наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім, оскільки факт його відсутності за місцем свого постійно проживання підтверджується доказами, що знаходяться в матеріалах справи та добутими у судовому засіданні. Відповідно до положень ч. 2 ст. 43 ЦК України, оскільки з 2010-2011 року про [PERSON] ніяких відомостей не надходило, початком його безвісної відсутності слід вважати 01 січня 2012 року. Відповідно до ст. 48 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про визнання її безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. На підставі викладеного та

Outcome: approved