Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

ТОВ «Бізнес Позика» 13.10.2025 звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.09.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено кредитний договір №509145-КС-001, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов даного договору ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 26 000 грн на засадах строковості, поворотності та платності з фіксованою процентною ставкою 0,7% в день, а [PERSON] зобов`язався повернути наданий кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Надалі, між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] в електронному вигляді 23.11.2024 укладено додаткову угоду №ДУ№1 до кредитного договору №509145-КС-001, відповідно до умов якої ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] додатковий кредит в сумі 24 000 грн. Разом з тим, в порушення умов кредитного договору та додаткової угоди, [PERSON] зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 04.09.2025 має заборгованість в сумі 97 336 грн 68 коп, яка складається з прострочених платежів по тілу кредиту в сумі 42 449 грн 16 коп, прострочених платежів по процентах в сумі 50 087 грн 52 коп та прострочених платежів за комісією в сумі 4 800 грн. Наразі [PERSON] продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 97 336 грн 68 коп та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві одночасно просив розгляд справи проводити без його участі,проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно з ухвалою суду від 10.12.2025 розгляд справи проводиться заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.09.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №509145-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого останньому надано грошові кошти в сумі 26 000 грн строком на 24 тижні до 24.02.2025, з фіксованою стандартною процентною ставкою 0,7 в день, комісією за надання кредиту в сумі 5 200 грн. Вказаним кредитним договором сторони передбачили, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Цей договір підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3588. В анкеті клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://bizpozyka.com/) [PERSON] надав відомості, які його ідентифікують, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, адреса реєстрації і проживання, ідентифікаційний номер, місце і дату народження, паспортні дані, електронну адресу, фінансовий номер телефону, номер банківської картки для перерахунку коштів. На вказаний позичальником номер телефону кредитодавцем було направлено смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором UA-3588, за допомогою якого [PERSON] підписав договір №509145-КС-001 від 09.09.2024 про надання кредиту в електронній формі. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надано візуальну форму послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту №509145-КС-001 від 09.09.2024 в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на сайті www.my.bizpozyka.com, в якій конкретизовано час вчинення, опис дії та її виконавця. На підставі договору №ПГ-5 від 04.11.2020 про надання послуг з переказу грошових коштів, укладеного між ТОВ «ПрофітГід» та ТОВ «Бізпозика», на вказану [PERSON] картку 09.09.2024 перераховано грошові кошти в сумі 26 000 грн. Надалі, між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] 23.11.2024 в електронній формі укладено додаткову угоду №1 до договору про надання кредиту №509145-КС-001 від 09.09.2024, за умовами якого сторони підтверджують, що станом на 23.11.2024 сума неповернутого позичальником кредиту становить 18 449 грн 16 коп і на дату укладення цієї додаткової угоди позичальником в повному обсязі виконано зобов`язання по оплаті процентів за користування кредитом та комісії, які нараховані на підставі договору. За цією додатковою угодою кредитодавець та позичальник домовилися, що з дати її укладення кредит збільшується на 24 000 грн та кредитодавець, на умовах викладених в договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми Кредиту та зобов`язується повернути Кредит, збільшений на 24 000 грн, у строки та на умовах викладених у договорі. Після збільшення суми кредиту, загальний розмір отриманого (відповідно до договору та додаткової угоди) та неповернутого позичальником кредиту складатиме 42 449 грн 16 коп. Сторони домовилися, що строк кредитування продовжується на 75 днів з дати укладення цієї додаткової угоди. З урахуванням цього загальний строк кредитування за договором становить 244 дні. Комісія за надання додаткової суми кредиту 4 800 грн. [PERSON] зобов`язався повернути суму кредиту у строк, що становить 169 днів з моменту укладення цієї додаткової угоди, та на умовах, викладених у договорі, з урахуванням положень цієї додаткової угоди, сплатити проценти за користування вказаними грошовими коштами у розмірі та на умовах, передбачених додатковою угодою, а також сплатити комісію за надання додаткової суми кредиту. Ця додаткова угода підписана [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2261. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надано візуальну форму послідовності дій клієнта щодо укладення електронної додаткової угоди №1 від 23.11.2024 до договору про надання кредиту №509145-КС-001 від 09.09.2024 в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на сайті www.my.bizpozyka.com, в якій конкретизовано час вчинення, опис дії та її виконавця. На підставі договору №ПГ-5 від 04.11.2020 про надання послуг з переказу грошових коштів, укладеного між ТОВ «ПрофітГід» та ТОВ «Бізпозика», на вказану [PERSON] картку 23.11.2024 перераховано грошові кошти в сумі 24 000 грн. Таким чином, у підписаних [PERSON] кредитному договорі та додатковій угоді чітко визначені сума кредиту, відсотки за користування кредитними коштами, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору та додаткової угоди, такі правочини, згідно з вимогами ст.204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочинів, у зв`язку з чим договір та додаткова угода, згідно зі ст.629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ними, відповідно до приписів ст.526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договорів. З розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, слідує, що станом на 04.09.2025 [PERSON] , з урахуванням часткового погашення кредиту в сумі 26 176 грн 36 коп, має заборгованість в сумі 97 336 грн 68 коп, яка складається з прострочених платежів по тілу кредиту в сумі 42 449 грн 16 коп, прострочених платежів по процентах в сумі 50 087 грн 52 коп та прострочених платежів за комісією в сумі 4 800 грн. Так, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Загальні правила щодо форми договору визначено у ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Кодексу). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються ін-шій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч.1 ст.3 Закону). За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 вказаного вище Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Оскільки [PERSON] , уклавши договір та додаткову угоду до нього в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, укладення кредитного договору та додаткової угоди до нього у запропонованій формі відповідало внутрішній волі [PERSON] , тому ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі. За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З аналізу наданих доказів слідує, що між [PERSON] з однієї сторони та ТОВ «Бізнес Позика» з іншої, склалися кредитні правовідносини на підставі укладених між ними договорів в електронній формі. ТОВ «Бізнес Позика» виконало свої зобов`язання за договорами та здійснило переказ кредитних коштів [PERSON] на загальну суму 50 000 грн. Даних про те, що позичальником в повному обсязі були повернуті кошти за вказаними договорами, матеріали справи не містять, Оскільки в порушення умов цих договорів [PERSON] не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту в розмірах та на умовах, визначених укладеними правочинами, презумпція правомірності яких не спростована, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні цього позову.

Outcome: approved