Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, послуги постачання гарячої води, послуги з теплової енергії та абонентське обслуговування. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що з 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Надання послуг відповідачу здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами 630, опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» та в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Факт відсутності письмового договору про надання таких послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. В подальшому надання послуг відповідачу здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який був опублікований у газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Крім того, позивач на підставі договору про відступлення права вимог (цесії) від 10.11.2018 №602-18, укладеного з ПАТ «Київенерго», набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення в розмірі 16978,41 грн. Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Від послуг, які надаються підприємством, у встановленому чинним законодавством порядку відповідач не відмовився (не відключався). Загальний розмір заборгованості відповідача становить: за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення в розмірі 16978,41 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 678,21 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2801,44 грн.; за спожиті за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення в розмірі 25915,51 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 1035,20 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4276,06 грн.; за період з 01.11.2021 за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 34416,86 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 1084,43 грн., пеня у розмірі 1319,40 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4562,55 грн.; зі сплати за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1437,35 грн.; зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення в розмірі 314,72 грн. Загальний розмір заборгованості становить 94820,14 грн. Просив стягнути солідарно з відповідачки, що є власником/зареєстрована/проживає за адресою: [ADDRESS] , на свою користь на конкретний розрахунковий рахунок зазначену заборгованість та судові витрати. 10.07.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 04.08.2025 відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оскільки справа є складною та потребує детального дослідження доказів, необхідно заслухати пояснення сторін щодо технічних аспектів надання послуг, потрібно дослідити документи про влаштування індивідуального опалення, сума позову становить 94 820,14 грн. Проти всіх позовних вимог заперечувала у зв`язку з тим, що не користується централізованими послугами опалення та гарячого водопостачання, оскільки вона влаштувала індивідуальне автономне опалення у своїй квартирі. Оскільки відповідач не користується централізованими послугами опалення та гарячого водопостачання, підстави для стягнення заборгованості за ці послуги відсутні. Заперечувала проти позовних вимог у зв`язку із спливом строку позовної давності. Відповідно до п. 1 постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені). Нарахування інфляційних втрат та 3% річних на заборгованість за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги не підлягає стягненню. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог КП «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у повному обсязі, застосувати строк позовної давності на всю заборгованість, розглядати справу з обов`язковим викликом сторін замість спрощеного провадження, відкласти розгляд справи для надання можливості подати додаткові докази. З клопотаннями про розгляд справи викликом сторін, оскільки розмір грошової суми заявленої позивачем до стягнення перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, неодноразово звертався представник відповідачки. Суд з урахуванням приписів ст. 274 ЦПК України залишає без задоволення зазначені клопотання відповідачки та її представника про розгляд справи з обов`язковим викликом сторін, оскільки керується міркуваннями ефективності й економії, з огляду на те, що питання права не становлять особливої складності, суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до Статуту, затвердженого рішенням Київської міської ради від 09.11.2023 №7340/7381, предметом діяльності КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», крім іншого, є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії (п. 2.2). Позивач з 01.05.2018 по 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01.11.2021 у зв`язку зі зміною законодавства позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Надання послуг позивачем здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року (4511). КП «Київтеплоенерго» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення і постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). На підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11.10.2018 ПАТ «Київенерго» передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані ПАТ «Київенерго» за період з 01.08.2018 до дати укладання цього договору - Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго». Згідно з додатком №1 до договору відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 позивач набув право вимоги до [PERSON] ( [ADDRESS]) за послуги з централізованого опалення в розмірі 16978,41 грн. Відповідно до п. 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загального боргу. [PERSON] з 05.07.2011 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відомості про те, що зазначена квартира перебуває у власності відповідачки суду не надані. Згідно з розрахунком за адресою: [ADDRESS] , позивачем обліковується заборгованість за: за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення в розмірі 16978,41 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 678,21 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2801,44 грн.; за спожиті за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення в розмірі 25915,51 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 1035,20 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4276,06 грн.; за спожиті за період з 01.11.2021 за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 34416,86 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 1084,43 грн., пеня у розмірі 1319,40 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4562,55 грн.; зі сплати за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1437,35 грн.; зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення в розмірі 314,72 грн. Загальний розмір заборгованості становить 94820,14 грн. 25.10.2007 постійна міжвідомча комісія для розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води прийняла рішення, оформлене протоколом №5, про надання дозволу на отримання технічних умов у відповідних організаціях для розробки проєкту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП, [PERSON] власнику квартири [ADDRESS] . 20.12.2007 ТОВ «Теплокиїв» склало робочий проект газопостачання квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 ч.2 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. На виконання вказаних вимог позивачем на своєму веб-сайті https://kte.kmda.gov.ua/ був опублікований текст Договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Згідно з ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов вказаних договорів є факт отримання послуг споживачем. З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідача, як боржника у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги. Також суд враховує, що позивач на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11.10.2018 ПАТ «Київенерго» набув право вимоги до відповідачки щодо виконання нею грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення. Відповідач повідомила, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] , встановлено індивідуальне автономне опалювання. Суд відзначає, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання має відбуватись відповідно до порядку, встановленого чинним законодавством. З огляду на час отримання відповідачкою дозволу на отримання технічних умов у відповідних організаціях для розробки проєкту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП процедура відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг регулювалась Порядком, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 №4 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Так, п.2.1. Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (далі Порядок №4) передбачалось, що для вирішення питання відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого опалення власник, наймач (орендар) приміщення повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. (п. 2.2.1 Порядку №4). Відповідно до п. 2.5 Порядку №4 відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення виконуються у міжопалювальний період. Пунктом 2.6 Порядку №4 передбачалось, що по закінченні робіт складається акт про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. За приписами п. 2.7 Порядку №4 після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач звернувшись до міжвідомчої комісії з письмовою заявою про відключення її квартири від мереж ЦО і ГВП отримала позитивне рішення від комісії, яка надала їй перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проєкту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП, що підтверджується протоколом №5 від 25.10.2007. Після того, відповідач розробила проєкт щодо газопостачання квартири, яким передбачалось встановлення газової плити та опалювального котла Vailant. При цьому відповідач не надала суду акту про відключення квартири від мереж ЦО і ГВП, складеного відповідно до додатку №4 до Порядку №4, який би затверджений міжвідомчою комісією, а також докази перегляду умов договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Наведене свідчить про те, що відповідачка не дотрималась вимог Порядку №4 щодо відключення квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, підстави для зняття її з обліку та припинення відповідних нарахувань відсутні. Іншого порядку та підстав для такого відключення від мереж централізованого опалення не передбачалось. Зазначене дає підстави для висновку, що відключення від мереж централізованого опалення було проведене з порушенням Порядку №4, тобто було самовільним, яке не є підставою для звільнення відповідачки від оплати за послуги теплопостачання. Акт обстеження від 11.08.2025 №2227, складений уповноваженими працівниками СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго», яким засвідчено відсутність централізованого теплопостачання в квартирі за адресою: [ADDRESS] , також не підставою для звільнення відповідачки від оплати за послуги теплопостачання. Таким чином, відповідач зобов`язана здійснити оплату послуг з теплопостачання виходячи з такого. Отже, суд з урахуванням наданого розрахунку, дати реєстрації відповідача у спірній квартирі, приходить до висновку, що з останньої підлягає стягненню заборгованість за надані послуги. Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3% річних та пені, нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Оскільки відповідач несвоєчасно здійснювала платежі за надані комунальні послуги, то вона зобов`язана сплатити пеню на користь виконавця цих послуг. Також відповідач має сплатити на користь позивача 3% річних, інфляційні втрати, оскільки допустила прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому для неї наступає цивільно-правова відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Суд відхиляє доводи відповідачки щодо того, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат є неправомірним. Суд вважає, що ці суми нараховані правильно з урахуванням вимог постанови КМУ від 05.03.2022 №206, яка забороняла здійснювати такі нарахування на заборгованість з комунальних послуг в період з 24.01.2022 по 30.12.2023, що підтверджується розрахунком позивача. Оскільки відповідач не сплачувала послуги, які надавались позивачем, то за приписами абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вона повинна сплатити пеню на користь виконавця послуг. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних, пені та інфляційних втрат від суми заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню, оскільки нараховані правильно з урахуванням вимог постанови КМУ від 05.03.2022 №206. Підсумовуючи викладене, суд вважає, з відповідача підлягає стягненню заборгованість: за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення в розмірі 16978,41 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 678,21 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2801,44 грн.; за спожиті за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення в розмірі 25915,51 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 1035,20 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4276,06 грн.; за спожиті за період з 01.11.2021 за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 34416,86 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 1084,43 грн., пеня у розмірі 1319,40 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4562,55 грн.; зі сплати за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1437,35 грн.; зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення в розмірі 314,72 грн. Загальний розмір заборгованості становить 94820,14 грн. При цьому підстави для солідарного стягнення з відповідачки заборгованості відсутні, оскільки позов заявлений лише до одного відповідача. За приписами ст. 265 ЦПК України в резолютивній частині рішення не зазначаються розрахункові рахунки для зарахування стягнутих грошових коштів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо доводів відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідним зазначити наступне. В силу частин 1, 5 ст. 261, частин 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину. Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину. 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню COVID-19, скасований відповідно до постанови КМУ від 27.06.2023 № 651. Слід врахувати, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 04.09.2025 набрав чинності Закон України від 14 травня 2025 року № 4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності". Цим Законом виключено з ЦК України п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення", а отже поновлено перебіг позовної давності. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а з 03.01.2024 до 04.09.2025. Наведене свідчить, що у разі якщо позовна давність до вимог КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду було продовжено до 04.09.2025. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості 02.07.2025. Враховуючи вищевикладене, а також те, що про наявність порушення своїх прав та необхідність їх захисту в судовому порядку КП «Київтеплоенерго» стало відомо після укладення договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018, суд відхиляє посилання відповідача щодо спливу позовної давності. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн., оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволені в повному обсязі.

Outcome: partial