Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Описова частина Стислий виклад позиції позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (далі - ТОВ «Іннова Фінанс») звернулося з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 37940 грн, а також судових витрат, посилаючись на те, що 29 березня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 3502600324, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 5000 грн, шляхом перерахування коштів на рахунок позичальниці, зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 2,2 % в день, строком на 360 днів. Позивач свої зобов`язання відповідно умов договору позики виконав та надав відповідачці грошові кошти в розмірі 5000 грн, а відповідачка всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за договором позики у загальному розмірі 37940 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідачки, оскільки відповідачка ухиляється від добровільного погашення заборгованості. Процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим у справі визначено суддю Варгаракі С.М. Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Короткий зміст відзиву на позов 26 лютого 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким представниця відповідачки просила відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти позовних вимог, представниця відповідачки зазначила, що надана копія договору не містить підпису відповідачки та позивачем не надано доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідачки. Матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором. Розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, сума заборгованості заявлена позивачем до стягнення у сім разів перевищує тіло наданого кредиту. Відсутні підстави вважати, що при укладанні договору з відповідачкою, ТОВ «Іннова Фінанс» дотримало вимоги про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодженні зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Короткий зміст відповіді на відзив 04 березня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просив позовну заяву про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що кредитний договір між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачкою було підписано одноразовим ідентифікатором yteac63i5 для кредитного договору та sbgu47v5y для паспорта кредиту. Факт видачі кредитних коштів у розмірі 5000 грн підтверджується квитанцією платіжного сервісу EasyPay до платіжної інструкції № 19811-135496899894 (ID платежу: 1386279643) про перерахування коштів від 29 березня 2024 року через технологічного партнера ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ». Номер картки, на яку було здійснено перерахування коштів за договором, в особистому кабінеті відповідачка самостійно додала як таку, на яку бажає отримати кредитні кошти, і саме на цю картку № [NUMBER] відповідачкою було отримано суму позики у розмірі 5000 грн. Сповіщення сторін Представник позивача про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, у разу повторної неявки в судове засідання відповідачки не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка та її представниця про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з`явилися, але від представниці відповідачки до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідачки, у задоволенні позовних вимог просила відмовити. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Мотивувальна частина Позиція суду Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 29 березня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у позику № 3502600324, який підписаний останньою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором yteac63i5, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати позичальниці кредит у гривні, а позичальниця зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 12-22). Відповідно до пунктів 2.3-2.5 договору сума кредиту (загальний розмір) 5000 грн, тип кредиту - кредит, строк кредиту (строк дії договору) 360 днів. Пунктом 2.6.1 договору визначено, що стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в пункті 2.5 договору. Згідно з пунктом 3.1 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . Згідно з графіком платежів, який є додатком до договору позики, сума платежів за розрахунковий період складає 44600 грн (а.с. 22 зворот - 23). Також, відповідачкою [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (а.с. 8-10). Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Іннова Фінанс» (а.с. 29-35). Приймаючи умови договору, позичальниця підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Відповідно до даних, які містяться у анкеті клієнта, [PERSON] зазначено номер банківської карти для перерахунку коштів: [NUMBER] (а.с. 37). З листа АТ «Сенс Банк» слідує, що 29 березня 2024 року на картку № [NUMBER] зараховано переказ у розмірі 5000 грн (а.с. 87, 88, 90, 91). 16 травня 2023 року між ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та ТОВ «Іннова Фінанс» укладено договір № 160523/1, за умовами якого клієнт доручає ТОВ «ФК «Контрактовий дім» за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням Реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send (а.с. 24-28). Як вбачається із квитанції до платіжної інструкції № 19811-1354-96899894 від 29 березня 2024 року, від ТОВ «Іннова Фінанс» здійснено переказ в розмірі 5000 грн, призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» поповнення картки MasterCard [NUMBER] (а.с. 7). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість станом на 27 січня 2025 року у загальному розмірі 37940 грн, яка складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 5000 грн; за процентами 33440 грн (а.с. 39 зворот, 61-63). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20, які, відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У справі судом встановлено, що 29 березня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 3502600324, який підписаний останньою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором yteac63i5, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору в електронній формі. Отже договір про надання грошових коштів у позику укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених статями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Факт ідентифікації [PERSON] підтверджується анкетою клієнта, наявною в матеріалах справи. Матеріали справи не містять заперечень відповідачки та її представника щодо відомостей, вказаних в анкеті клієнта, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, сума бажаного кредиту, електронна адреса позичальниці, фінансовий номер телефону, номер банківського рахунку/банківської картки для перерахування коштів. Відповідно до пункту 2.2. договору про надання грошових коштів у позику на умовах, встановлених договором, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Сума кредиту складає 5000 грн (пункт 2.3. договору); тип кредиту кредит (пункт 2.4.); строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, осатаній платіж за періодом внесення 30 днів (пункт 2.5.); дата надання кредиту: 29 березня 2024 року або наступний за ним календарний день (пункт 3.2.); стандартна процентна ставка становить 2.2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 2.5. цього Договору (пункт 2.6.1.). Додатком 1 до вищевказаного договору сторони узгодили графік погашення заборгованості. У розділі 11 «Реквізити сторін» відповідачкою [PERSON] зазначено електронний платіжний засіб № [NUMBER] . Ці ж реквізити платіжної картки зазначено у пункті 3.1. договору та в анкеті клієнта. Пунктом 3.1. договору про надання грошових коштів у позику передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . На підставі укладеного позивачем з ТОВ «ФК «Контрактовий дім» договору № 160523/1 від 16 травня 2023 року про надання послуг з приймання та переказу платежів, ТОВ «ФК «Контрактовий дім» здійснило 29 березня 2024 року об 11:19:41 від ТОВ «Іннова Фінанс» переказ коштів у сумі 5000 грн на платіжну картку [NUMBER] (фінансовий номер мобільного телефону [NUMBER] ), що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 19811-1354-96899894. Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідачки, вказаними у анкеті клієнта [PERSON] та договорі про надання грошових коштів у позику № 3502600324. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» доведено факт укладення 29 березня 2024 року між ТОВ «Іннова ФІінанс» та [PERSON] договору надання грошових коштів у позику № 3502600324 в електронній формі, який підписаний останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором та отримання відповідачкою кредитних коштів у сумі 5000 грн за укладеним з позивачем договором. Доводи представниці відповідачки, викладені у відзиві про те, що відповідачка не підписувала даного договору та коштів не отримувала спростовуються матеріалами справи. Разом з тим, суд бере до уваги, що відзив відповідачки не містить заперечень з приводу не належності [PERSON] платіжного засобу/поточного рахунку № [NUMBER] та не надходження на вказаний рахунок 29 березня 2024 року коштів за договором про надання грошових коштів у позику № 3502600324. Заперечуючи проти позовних вимог, представниця відповідачки зазначила, що позивачем не долучено до позову розрахунку заборгованості, однак матеріали справи містять розрахунок заборгованості відповідачки, а представницею відповідачки не надано жодних доказів щодо неналежності відповідачці банківської картки, зазначеної у договорі, або виписки з рахунку, з якого б вбачалось не отримання коштів тощо. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачкою суду не надано. У постанові від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 Верховний Суд зазначив, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо. Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Квитанція до платіжної інструкції № 19811-1354-96899894 від 29 березня 2024 року, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який є доказом перерахування коштів. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц. Щодо доводів представниці відповідачки про те, що розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом суд зазначає наступне. ТОВ «Іннова Фінанс» надано суду розрахунок заборгованості за договором позики від 29 березня 2024 року, згідно з яким нараховано проценти з застосуванням процентної ставки 2,2 % на день від суми позики за кожен день користування позикою в сумі 32940 грн. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до частини 1, 2 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, тоді як частина 2 статті 625 ЦК України встановлено наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відповідно до пункту 2.5. договору про надання грошових коштів у позику № 3502600324 від 29 березня 2024 року строк позики становить 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 дні(в). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Згідно з пунктом 2.6.1 договору за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка становить 2.2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 2.5. цього Договору. Умови договору про сплату відсотків за користування позикою є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договору про розміри відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін (договір укладено в електронній формі. Про умови договору позивач був ознайомлений попередньо, а відтак вільно та свідомо погодився виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами). Договір позики укладений на визначений термін, за якими відповідач повинен сплатити проценти, що є платою за користування кредитом. Штрафні санкції за договором позивачем не нараховувались. Вказані висновки суду узгоджуються із постановою Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22, в якій предметом позову, зокрема, було визнання пунктів договорів позики щодо нарахування відсотків недійсними. Отже ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачка погодили відповідальність позичальниці в якості процентів за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами 2, 3 статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до статті 217 ЦК Українинедійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Проте, [PERSON] позовних вимог про визнання договору між ТОВ «Іннова Фінанс» та нею про надання грошових коштів у позику від 29 березня 2024 року недійсним в частині встановлення відсотків не заявляла. З урахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки матеріали справи не міститься доказів повернення відповідачкою коштів ТОВ «Іннова Фінанс» отриманих у позику за вказаним договором у розмірі 5000 грн та сплати відсотків за користування позикою, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту та відсотками у загальному розмірі 37940 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2422,40 грн, сплаченого позивачем при звернені з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджена платіжною інструкцією (а.с. 1). На підставі статей 11, 207, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 612, 626, 627, 628, 1049, 1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України,

Outcome: approved