Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача ТОВ «Сучасний Факторинг» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №10190581028 від 12.10.2019 у розмірі 22 578,52 грн, а також понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.10.2019 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] укладено Кредитний договір №10190581028, за умовами якого кредит надається на придбання товарів/послуг, що визначаються клієнтом у заяві на отримання кредиту в сумі 11 399 грн на строк користування 24 календарних місяців зі сплатою процентів у сумі 0,01% річних від загальної суми позики за календарний місяць та комісії за управління (обслуговування) позики на рівні 4,5 % від загальної суми позики за календарний місяць. Щомісячний платіж складає 987,96 грн. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, заборгованість перед ТОВ «Сучасний Факторинг» за Кредитним договором №10190581028 від 12.10.2019 станом на 19.08.2025 становить 22 578,52 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 380,98 грн, заборгованість за сумою комісії 11 285,62 грн, заборгованість за сумою комісії за управління (обслуговування) кредиту 911,92 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28.08.2025 справу передано Новозаводському районному суду міста Чернігова за територіальною юрисдикцією. Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 18 вересня 2025 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. В позові позивач просив проводити розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, зокрема шляхом направлення повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням вищевикладеного, судом 11.12.2025 постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 12.10.2019 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] укладений Кредитний договір №10190581028, за умовами якого відповідачу наданий споживчий кредит на придбання товарів та послуг у розмірі 11399 грн, строк кредитування складає 24 календарні місяці (а.с. 14-15). Відповідно до п. 1.1 Договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит покупцю, а покупець зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі та на умовах визначених Договором. Пунктом 3.5 Договору передбачено, що перелік товарів та послуг, які придбаваються за рахунок кредитних коштів, визначено покупцем в заяві на отримання споживчого кредиту. Факт отримання товарів та послуг підтверджується особистим підписом покупця у видатковій накладній та/або відповідному правочині на отримання послуг. Відповідно до пунктів 3.8-3.10 Договору плата за користування кредитом складається з: - річних відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% від суми кредиту, реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 53,86% річних від загальної суми Кредиту; - щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 4,5 % від суми кредиту. Розмір щомісячного платежу на погашення тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 987,96 грн з моменту укладення кредитного договору і до 10.12.2021 включно. Щомісячний платіж повинен сплачуватись до 12 числа кожного місяця. У додатку № 1 до Кредитного договору №10190581028 від 10.12.2019 позичальником [PERSON] підписаний Графік платежів та основні умови кредитування, у якому визначено загальна вартість кредиту та суми щомісячних платежів на погашення кредитної заборгованості (а.с. 16). Підписанням паспорту споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с. 17 зворот-18). Згідно з листом від 12.10.2019 ТОВ «Сучасний Факторинг» повідомило про те, що прийнято рішення про надання споживчого кредиту громадянину [PERSON] який має на меті придбати за рахунок кредитних коштів товар зазначений у рахунку фактурі № СФСНG-0000104145 та зобов`язується надати кредит і забезпечити надходження на поточний рахунок торгової організації (продавця) ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» вартості товару без урахування початкового внеску, зазначеної у цьому листі, в якості виконання зобов`язань клієнта за рахунок зазначеного кредиту, а саме 11 399 грн (а.с. 18 зворот). Постачальником ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» відповідно до рахунку-фактури №СФСНG-0000104145 від 12.10.2019 та видаткової накладної №ЧСНG5-0069 від 12.10.2019 видано товар: планшет Apple iPad Pro 10.5 Cellular 64 GB MQEY2RK/A Space Grey на суму 17 399 грн (а.с. 19). Згідно із випискою з особового рахунку за Кредитним договором №10190581028 від 10.12.2019 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Сучасний Факторинг» станом на 10.08.2025 складає 22 578,52 грн, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 10 380,98 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків 11 285,62 грн, заборгованість за сумою комісії за обслуговування 911,92 грн (а.с. 22). Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором №10190581028 від 10.12.2019 на загальну суму 2500 грн. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч.1 ст.1049 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Приписами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України). За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що відповідач прийняв всі права та обов`язки, встановлені у Договорі та зобов`язався їх належним чином виконувати. Більше того, своїми діями, а саме: придбавши товар (товари) за кредитні кошти, він фактично підтвердив реальність цього кредитного договору та висловив свою згоду з його умовами. Однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, чим допустив заборгованість перед позивачем. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по комісії. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).зазначила, що "комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". У постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що "якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". У кредитному договорі, який укладений між сторонами, не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Отже, ураховуючи що банк (первісний кредиор) не зазначив та Позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, тому стосовно обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за управління кредитом є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини пятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". З цих підстав у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по комісії у загальному розмірі 12197,54 грн слід відмовити. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №10190581028 від 10.12.2019, а саме: заборгованості по тілу кредиту 10 380,98 грн. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача до суду не надав, як і не спростував. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача. V. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1113,75 грн (2422,40х10380,98/22578,52). Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу копію договору № 20/06-СФ про надання правничої допомоги від 20.06.2025, укладеного між ТОВ «Сучасний Факторинг» та Адвокатським бюро «ТАРАСА ОНИЩЕНКА», акт №516 прийому-передачу наданих послуг від 14.08.2025, відповідно до якого вартість послуг складає 6500 грн, копію платіжної інструкції в національній валюті від 25.08.2025 № 819073, відповідно до якої, ТОВ «Сучасний Факторинг» перерахувало на рахунок АБ «Тараса Онищенка» 6500 грн (а.с. 8-10, 12, 13). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23 січня 2023 року в справі № 755/2587/17 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial