Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Галушка Оксана Володимирівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, у якому просила витребувати із чужого незаконного володіння від [PERSON] , земельну ділянку із кадастровим номером 8000000000:82:248:0120, площею 0,0649 га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка знаходиться у [ADDRESS] , та витребувати із чужого незаконного володіння від [PERSON] , житловий будинок [ADDRESS] , та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що житловий будинок [ADDRESS] разом із земельною ділянкою, на якій він побудований, були набуті нею у власність у порядку спадкування за заповітом від її батька, [PERSON] , після його смерті [INFO] . Зі слів її знайомих їй стало відомо, що житловий будинок наразі пропонується для продажу, інформацію про що вони побачили 24 липня 2024 року на сайті ОЛХ ([INFO]). У зв`язку з цим, 26 липня 2024 року вона звернулась до ЦНАП Печерської районної в місті Києві державної адміністрації щодо отримання інформації з державного реєстру речових прав, та дізналась, що невідомими їй особами без її волі та відому було вчинено відчуження належного їй майна. Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 388521573 від 26 липня 2024 року, їй стало відомо, що 11 лютого 2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушкою Оксаною Володимирівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63410215, право власності на земельну ділянку було зареєстровано за невідомою їй особою - [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 366 від 11 лютого 2022 року. Крім того, в Інформації з реєстру речових прав містяться відомості про те, що 18 січня 2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександрою Михайлівною було внесено запис про обтяження земельної ділянки на підставі Договору іпотеки № 96 від 18 січня 2022 року, номер запису про обтяження 46212369, обтяжувач - невідома їй особа [PERSON] ; номер запису про іпотеку 46212868, іпотекодержатель - [PERSON] , розмір основного зобов`язання - 855 000, 00 грн., строк виконання - 21 січня 2022 року. Із Інформації з реєстру речових прав, вона також з`ясувала, що власником земельної ділянки вказано невідому їй особу - [PERSON] . Жодних правочинів щодо належних їй земельної ділянки та житлового будинку вона не вчиняла, наміру відчужувати належне їй нерухоме майно не мала і не має. Зазначені вище договори вона вважає підробленими. Проживаючи у місті Києві за вказаною вище адресою, та і враховуючи такі обставини, як її поважний вік та воєнний стан в Україні, вона ніколи не зверталась до нотаріусів Дніпровського міського нотаріального округу міста Дніпро і не має жодного уявлення про те, ким є вказані вище громадяни [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, із незалежних від неї причин житловий будинок та земельна ділянка, на якій він знаходиться, у незаконний спосіб, всупереч її волі та без її відома вибули з її володіння. Ухвалою судді від 5 серпня 2024 року відкрито провадження в указаній справі для розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 5 серпня 2024 року накладено арешт на земельну ділянку із кадастровим номером 8000000000:82:248:0120, площею 0,0649 га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку i господарських будівель, яка знаходиться у [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2562614980000, та житловий будинок [ADDRESS] . Заборонено будь-яким третім особам вчиняти будь-які дії щодо переоформлення права власності та / або передачі права користування, здачі у оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладання договорів застави (іпотеки) або передавання третім особам у платне або безоплатне користування у будь-який інший спосіб земельної ділянки із кадастровим номером 8000000000:82:248:0120, площею 0,0649 гa, цільове призначення - обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка знаходиться у [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2562614980000, та житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою суду від 9 вересня 2024 року витребувано у [PERSON] ( [ADDRESS] ) оригінал договору іпотеки № 96 від 18 січня 2022 року, укладеного з [PERSON] , а також оригінали та належним чином засвідчені копії документів, які подавалися ним приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександрі Михайлівні (номер свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 7168) для державної реєстрації обтяження та його подальшого припинення, а також зобов`язання згідно Договору іпотеки № 96 від 18 січня 2022 року, розмір основного зобов`язання - 855 000, 00 грн., строк виконання - 21 січня 2022 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Витребувано в [PERSON] ( [ADDRESS] ) оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки № 366 від 11 лютого 2022 року, укладеного з [PERSON] , а також оригінали та належним чином засвідчені копії документів, які подавалися ним приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Галушкі Оксані Володимирівні для державної реєстрації права власності на земельну ділянку із кадастровим номером 8000000000:82:248:0120, площею 0,0649 га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка знаходиться у [ADDRESS] . Витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Галушки Оксани Володимирівни (просп. Дмитра Яворницького, буд. 77, м. Дніпро, 49000) належним чином засвідчену копію нотаріальної справи щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку із кадастровим номером 8000000000:82:248:0120, площею 0,0649 га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка знаходиться у [ADDRESS] , та оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки із кадастровим номером 8000000000:82:248:0120, площею 0,0649 га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка знаходиться у [ADDRESS] від 11 лютого 2022 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександри Михайлівни (просп. Гагаріна, буд. 63, оф. 3, м. Дніпро, 49005) належним чином засвідчену копію нотаріальної справи щодо державної реєстрації обтяження та його подальшого припинення, а також зобов`язання згідно Договору іпотеки № 96 від 18 січня 2022 року, розмір основного зобов`язання - 855 000, 00 грн., строк виконання - 21 січня 2022 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , та оригінал Договору іпотеки № 96 від 18 січня 2022 року. Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шофаренко Оксани Орестівни (номер свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 1292) належним чином засвідчену копію довіреності, посвідченої 23 жовтня 2021 року за реєстрованим номером 100, виданої гр. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на ім`я гр. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та інших документів, які подавалися під час посвідчення цієї довіреності, зокрема, документа, який посвідчує особу гр. [PERSON] . Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу міста Дніпро Шофаренко Оксану Орестівну. 3 грудня 2024 року від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександри Михайлівни надійшли витребувані ухвалою суду докази. Ухвалою суду від 16 грудня 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шофаренко Оксани Орестівни (номер свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 1292) оригінал довіреності, посвідченої 23 жовтня 2021 року за реєстрованим номером 100, виданої гр. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на ім`я гр. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та копії інших документів, які подавалися під час посвідчення цієї довіреності, зокрема, документа, який посвідчує особу гр. [PERSON] . Ухвалою суду від 16 грудня 2024 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ). 18 грудня 2024 року від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шофаренко Оксани Орестівни надійшли витребувані ухвалою суду докази. 22 січня 2025 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку на подання відзиву. 13 травня 2025 року від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шофаренко Оксани Орестівни надійшли витребувані ухвалою суду докази. Ухвалою суду від 27 травня 2025 року провадження у даній справі зупинено у зв`язку із призначеним у справі судової почеркознавчої експертизи, проведення якої долучено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Ухвалою суду від 24 червня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 29 липня 2025 року продовжено проведення призначеної у справі судової почеркознавчої експертизи. 24 жовтня 2025 року від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов висновок експерта від 24.09.2025 № 5456/25-32 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи. 24 жовтня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. 28 жовтня 2025 року від представника позивача [PERSON] надійшли письмові пояснення, у яких останній вказує, що інформація, яка міститься у копіях документів, отриманих на виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року, а саме - копії паспорта гр. [PERSON] та копії довідки про присвоєння їй ІПН, суттєво відрізняється від копій паспорта та картки платника податків, наданих суду позивачкою. Враховуючи те, що дійсність документів, які були пред`явлені нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Шофаренко О.О. з метою встановлення особи позивачки викликає сумніви, з метою з`ясування обставин, які мають значення для встановлення дійсних обставин справи ним було направлено адвокатські запити до Центральної державної податкова інспекція Головного управління ДПС у м. Києві, Державної міграційної служби України та Міністерства внутрішніх справ України. Згідно з відповіддю на адвокатський запит від Державної міграційної служби України № 6.1-6390/2-25 від 16 червня 2025 року: паспорт громадянина України серії [NUMBER] було видано на ім`я [PERSON] , [INFO] . Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві 25 грудня 1998 року; з питанням оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] не зверталася. Міністерство внутрішніх справ України у своїй відповіді на адвокатський запит № 1706/36-2025 від 13 червня 2025 року підтвердило, що Державна міграційна служба України була утворена відповідно до Указу Президента України від 9 грудня 2010 року № 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади». Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 17 липня 2012 року № 626 «Про функціонування Державної міграційної служби», територіальні підрозділи Державної міграційної служби здійснюють виконання покладених завдань з 1 серпня 2012 року (серед іншого - оформлення, обмін і видачу громадянам України документів, що посвідчують особу). Заяви на видачу паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року були передані ДДГІРФО разом із іншими документами Державній міграційній службі України відповідно до спільного наказу від 27 грудня 2012 року № 1132/89. Із відповіді на адвокатський запит, отриманої від Головного управління ДПС у місті Києві № 59453/6/26-15-50-02-03 від 13 червня 2025 року вбачається, що згідно з відомостями з Державного реєстру Державної податкової служби України, реєстрація в Державному реєстрі [PERSON] відбулась 31 липня 1996 року, видача картки платника податків [PERSON] , реєстраційний номер [NUMBER] здійснювалася 10 грудня 1999 року та [INFO] . Відповідно до баз даних Державного реєстру [PERSON] 25 лютого 2000 року довідка про присвоєння ідентифікаційного номера [NUMBER] в ЖПІ у Печерському районі м Києва не видавалась. Станом на 11 червня 2025 року відповідно до баз даних Державного реєстру [PERSON] , [INFO] , з питань отримання реєстраційного номера 1831401042 до Центрального ДПІ Головного управління ДПС у с. Києві не зверталась. Отже, відповіді на вказані вище адвокатські запити та надані позивачкою копії документів, які посвідчують її особу, є достатніми та належними доказами того, що копії документів, які знаходяться у матеріалах нотаріальної справи приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шофаренко О. О. є підробленими. Ухвалою суду від 11 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відступіть. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Галушко Оксана Володимирівна в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі та треті особи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Відзиву, заяв або клопотань від відповідачів не надходило. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суд установив, що житловий будинок [ADDRESS] разом із земельною ділянкою, на якій він побудований, були набуті [PERSON] у власність у порядку спадкування за заповітом від її батька, [PERSON] , після його смерті [INFO] . Відповідно до заповіту [PERSON] від 14 грудня 1978 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської нотаріальної контори, Капелька Н.М, та зареєстрований за № 4-1765, зазначено, що він мешкає у [ADDRESS] , та що усе належне йому майно, включно із будинком, який знаходить за адресою [ADDRESS] після його смерті заповідається його доньці, [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 січня 1990 року, виданого державним нотаріусом Першої нотаріальної контори м. Києва Кушніренко Л.А., зареєстрованого у реєстрі за № 7Н-68, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його донька [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . У свідоцтві про право на спадщину також міститься інформація про підстави набуття права власності на будинок [ADDRESS] батьком позивача, [PERSON] , а саме, договору на право будівництва будинку, посвідченого Другою Київською державною нотаріальною конторою 17 липня 1954 року за № 2025, зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації 15 листопада 1957 року за № 13165. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , з якого прослідковується інформація про власників домоволодіння за вище вказаною адресою, а саме: [PERSON] , на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Другою Київською державною нотаріальною конторою 17 липня 1954 року, та [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 12 січня 1990 року, зареєстрованого у реєстрі за № 7Н-68. Згідно державного акту серії КВ № 139149 від 31 жовтня 2000 року на право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 8000000000:82:248:0120, площею 0, 0649 га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку і господарських будівель, виданого [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] , згідно рішення Київської міської ради від 27 квітня 2000 року № 106/827. Акт зазначений вище зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02-7-01097. Так, 23 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шофаренко Оксаною Орестівною посвідчено, за реєстрованим № 100 довіреність, якою [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , уповноважує громадянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , бути її представником, зокрема з усіх без винятку питань, пов`язаних з продажем за ціну та на умовах на його розсуд належних її житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, та земельною ділянкою (земельних ділянок), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (том 2, а.с. 9). 10 листопада 2021 року між [PERSON] , від імені якої на підставі довіреності, посвідченої 23 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шофаренко Оксаною Орестівною, за реєстровим № 100 діє [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександрою Михайлівною, зареєстрований за № 1880 (том 2 а.с.115-117). Крім цього, 18 січня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] , від імені якої на підставі довіреності, посвідченої 23 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шофаренко Оксаною Орестівною, за реєстрованим № 100 діє [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 855 000,00 грн. (том 1 а.с. 193). В забезпечення виконання зобов`язання за договором позики, 18 січня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] , від імені якої на підставі довіреності, посвідченої 23 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шофаренко Оксаною Орестівною, за реєстрованим № 100 діє [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є іпотека земельної ділянки, загальною площею 0, 0649 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; кадастровий номер 8000000000:82:248:0120, цільове призначення земельної ділянки - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександрою Михайлівною, за реєстровим № 97 (том 1 а.с. 187-192). Відповідно до заяви [PERSON] , яка посвідчена 19 січня 2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександрою Михайлівною, за реєстровим № 100 вбачається, що [PERSON] не має можливості виконати зобов`язання, що виникло у неї на підставі договору позики від 18 січня 2022 року та [PERSON] не заперечує проти переходу права власності на належну їй земельну ділянку площею 0, 0649 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:248:0120 до [PERSON] , згідно умов договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександрою Михайлівною 21.01.2022 за реєстровим № 96 (том 1 а.с. 184). 21 січня 2022 року [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександри Михайлівни, у якій просить зареєструвати за ним право власності на земельну ділянку площею 0, 0649 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:248:0120, цільове призначення земельної ділянки - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка посвідчена нотаріально за реєстровим № 112. (том 1, а.с. 183). 11 лютого 2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушко Оксаною Володимирівною, за реєстровим № 366, відповідно до умов якого, останній прийняв у власність земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0, 0649 га, яка належить продавцю, [PERSON] , на підставі Договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександрою Михайлівною 21.01.2022 за реєстровим № 96 (том 1 а.с. 117-120). Відповідно до висновку експерта № 5456/25-32 від 24.09.2025 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, складеної судовим експертом Вікторією Чепак встановлено, що підпис від імені [PERSON] , що міститься в графі «підпис» на зворотній стороні довіреності від 23.10.20231, складеної від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шофаренко О.О. та зареєстрованої в реєстрі за № 100, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Крім того, згідно відповіді на адвокатський запит від Державної міграційної служби України № 6.1-6390/2-25 від 16 червня 2025 року: паспорт громадянина України серії [NUMBER] було видано на ім`я [PERSON] , [INFO] . Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві 25 грудня 1998 року; з питанням оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] не зверталася. Із відповіді на адвокатський запит, отриманої від Головного управління ДПС у місті Києві № 59453/6/26-15-50-02-03 від 13 червня 2025 року вбачається, що згідно з відомостями з Державного реєстру Державної податкової служби України, реєстрація в Державному реєстрі [PERSON] відбулась 31 липня 1996 року, видача картки платника податків [PERSON] , реєстраційний номер [NUMBER] здійснювалася 10 грудня 1999 року та [INFO] . Відповідно до баз даних Державного реєстру [PERSON] 25 лютого 2000 року довідка про присвоєння ідентифікаційного номера [NUMBER] в ЖПІ у Печерському районі м Києва не видавалась. Статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Як визначено у ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Частиною 16 статті 120 ЗК України встановлено, що предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об`єкт), який розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), що перебуває у власності відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, повинна бути також така земельна ділянка (або частка у праві спільної власності на неї). Істотною умовою договору, який передбачає такий перехід права власності, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача до набувача такого об`єкта (частки у праві спільної власності на неї). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України). Як визначено у ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Як визначено у п. п. 21, 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 2 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 Цивільного кодексу України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (ст. ст. 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені ст. ст. 387, 388 ЦК України. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладені у постанові Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 754/12170/16-ц. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що дійсний власник майна рішення про відчуження спірного нерухомого майна не приймала, а відповідачі у встановленому чинним законодавством порядку право власності на вказане майно не набули, відтак майно вибуло поза волею дійсного власника, що є підставою для його витребування відповідно до ст. 388 ЦК України. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених ст. ст. 387, 388 ЦК України. Вказане підтверджується правовим висновком Верховного суду України від 17.12.2014 по справі № 6-140цс14. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що житловий будинок [ADDRESS] разом із земельною ділянкою, на якій він побудований, вибуло з володіння позивача на законних підставах. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 наведено правовий висновок, що власник з дотриманням вимог ст. 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна. У пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 звернуто увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 у справі № 522/2202/15-ц вказувала, що віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником правочину. Виникнення права на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Положення частини першої статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Аналізуючи викладене, оскільки спірне нерухоме майно вибуло поза волею його власника, а в інший спосіб порушене право позивача не може бути задоволено, суд дійшов висновку про витребування з чужого незаконного володіння від [PERSON] , земельної ділянки із кадастровим номером 8000000000:82:248:0120, площею 0,0649 га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка знаходиться у [ADDRESS] , та витребувати із чужого незаконного володіння від [PERSON] , житлового будиноку [ADDRESS] . За таких обставин, позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 16 351,20 грн. (15 140,00 грн. за подання позову, 605,60 грн. та 605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову). Враховуючи викладене,

Outcome: approved