Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

03.09.2025 від представника ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" через систему "Електронний суд" до Індустріального районного суду міста Харкова надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3674804119/218792 від 24.01.2020 у загальному розмірі 8 125 грн 00 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту у розмірі 2 500 грн 00\~коп., заборгованість за відсотками та комісіями у розмірі 5 625 грн 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. На обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що 24.01.2020 між ТОВ "ГОУФІНГОУ" та [PERSON] укладено кредитний договір № 3674804119/218792, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в розмірі 2 500 грн 00 коп., на строк 30 днів зі сплатою процентів 1.85 % процентів на добу. Договір підписано електронним підписом відповідача. Того ж дня, відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірі 2 500 грн 00 коп. за реквізитами картки № 4149-62ХХ-ХХХХ-2524. 31.05.2021 між ТОВ "ГОУФІНГОУ" та ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором 3674804119/218792 від 24.01.2020 укладеним з [PERSON] 03.06.2021 ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП", як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором 3674804119/218792 від 24.01.2020 до ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до Відповідача. На цей день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, розмір якої складає 8 125 грн 75 коп, з яких: 2\~500 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 5 625 грн 75 коп. - прострочена заборгованість за процентами. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Індустріального районного суду міста Харкова від 10.09.2025 цивільну справу № 644/8064/25 передано за територіальною підсудністю до Зміївського районного суду Харківської області. 01.10.2025 матеріали цивільної справи надійшли до суду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.10.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" до [PERSON] про стягнення суми залишено без руху, у зв`язку з тим, що до позовної заяви не додано доказ надсилання відповідачу копій поданих до суду документів з урахуванням положень частини 7 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України. 09.10.2025 представник позивача Пархомчук С. В. надіслав заяву про усунення недоліків, в якій просив долучити до матеріалів справ доказ надсилання відповідачу копій поданих до суду документів. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.10.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 13.11.2025. 21.10.2025 від представника позивача Пархомчук С. В. надійшла заява, в якій останній просив здійснити розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 10 500 грн 00 коп. (а. с. 75-84). 13.11.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 15.12.2025. 15.12.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Пархомчук С. В. в позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував представник позивача і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №\~361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №\~3674804119/218792 від 24.10.2020, графіку розрахунків та орієнтовної вартості кредиту, довідки про ідентифікацію, листа директора ТОВ "ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН" № 2025-ПО/217 від 19.08.2025 з додатком, підтверджується, що 24.01.2020 між ТОВ\~"ГОУФІНГОУ" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №\~3674804119/218792 на суму 2 500 грн 00\~коп., на строк 30 днів до 22.02.2020, відсотки за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,85 відсотків на добу. Орієнтована загальна вартість кредиту складає: 3 749 грн 50\~коп., з яких 2 500 грн 00 коп - сума кредиту, 1 249 грн 50 коп. - відсотки за користування кредитом (а. с. 39, 44-47, 57-59). Право вимоги ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" до [PERSON] щодо повернення заборгованості за кредитним договором № 3674804119/218792 від 24.10.2020 підтверджується: договором факторингу № 1-31/05/21 укладеного 31.05.2021 між ТОВ\~"ГОУФІНГОУ" та ТОВ "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС ГРУП", платіжними дорученнями № 37 від 10.06.2021, № 36 від 04.06.2021, Витягом з реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021; договором відступлення права вимоги №\~1-03/06/2021 укладеного 03.06.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС ГРУП" та ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН", платіжними інструкціями кредитового переказу коштів №\~2 від 09.06.2021, №1 від 04.06.2021, Витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 1-03/06/21 від 03.06.2021 (а. с. 36-37, 40-41, 48-52). Згідно виписки за\~кредитним договором,\~розрахунку заборгованості\~за кредитним\~договором №\~3674804119/218792\~від 24.10.2020,\~за відповідачем\~ [PERSON] \~рахується заборгованість у розмірі 12 867 грн 42\~коп., а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2 500 грн 00 коп.; прострочена заборгованість за відсотками - 5 550 грн 75 коп. (а. с. 35). Відповідно до статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно статті 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням: 24.01.2020 між ТОВ "ГОУФІНГОУ" та [PERSON] договору про надання фінансового кредиту 3674804119, та подальшими укладеними договорів факторингу та відступлення права вимоги, за умовами яких позивач набув право вимоги у цій справі, і наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4)\~відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). За умовами договору про надання фінансового кредиту №\~3674804119/218792 від 24.01.2020 встановили строк кредитування до 30 днів, до 22.02.2020. На час закінчення строку кредитування (22.02.2020) розмір заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №\~3674804119/218792 від 24.01.2020 склав 3\~749 грн 50 коп., яка складається з: 2 500\~грн 00 коп. - тіла кредиту; 1 249 грн 50 коп. - процентів за користування кредитом. Таким чином, лише наведений розмір заборгованості по відсоткам може бути стягнутий з [PERSON] на користь ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН", оскільки після спливу строку кредитування, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, товариство не мало правових підстав нараховувати відсотки за кредитним договором. Доказів щодо укладених додаткових угод до вказаного договору суду не надано, у тому числі щодо пролонгації кредитного договору. За таких обставин, позовна заява ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №\~3674804119/218792 від 24.01.2020 в розмірі 3\~749 грн 50\~коп., з яких: 2 500\~грн 00 коп. - тіла кредиту; 1 249 грн 50 коп. - процентів за користування кредитом. У задоволенні решти позову належить відмовити. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору № 11/07/2025 про надання правової допомоги від 11.07.2025; акта про отримання правової допомоги від 20.10.2025, рахунку № 20.10.2025-31 від 20.10.2025, платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 9620 від 20.10.2025 (а. с. 42-43,79-80, 82). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial