Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого зазначає, що 13 лютого 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Львівської області, про що зроблено актовий запис № 17. В шлюбі у Позивача та Відповідача народилась донька: [PERSON] , [INFO] , про що 17 березня 2014 року роблено актовий запис № 02, Свідоцтво про народження, видане Підгородненською сільською радою Золочівського району Львівської області. Поступово стосунки між Позивачем і Відповідачем почали погіршуватись, виникали суперечки та непорозуміння щодо ведення спільного побуту, виховання спільної дитини, бачення подальшого розвитку сім?ї, здійснення прав та виконання обов?язків подружжя. Вказані обставини призвели до неможливості збереження сімейних стосунків. У зв?язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України Позивач разом із донькою виїхала за межі України і на теперішній момент проживає на території Ірландії, Відповідач за інформацією, відомою Позивачеві, проживає у місті Києві. Фактичне спільне проживання і ведення побуту, шлюбні стосунки між сторонами по справі припинені. Сторони по справі вживали усіх можливих заходів для примирення та намагалися зберегти сім?ю. Проте усі спроби виявились марними, оскільки призвели лише до нових непорозумінь та суперечок. На даний час офіційно заресстрований шлюб між Позивачем та Відповідачем має формальний характер. Сімейні стосунки у Позивача та Відповідача не склалися через суттєві розбіжності в характерах, різні погляди на розвиток сім`ї, які не дають можливість зберегти сім?ю. Позивач не має бажання продовжувати подальше подружнє життя. 3 весни 2022 року Позивач і Відповідач не мають спільного бюджету, не ведуть спільного побуту, не пов?язані взаємними правами та обов?язками по відношенню один до одного, як подружжя, фактичні шлюбно-сімейні відносини припинились. В судове засідання позивачка не з`явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. 04 грудня до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач також в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. В матеріалах справи наявна заява про визнання позовних вимог та про розгляд справи у відсутності відповідача. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши заяву відповідача про визнання позову, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що з 13 лютого 2010 сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб\~серії [NUMBER] , виданим повторно 02 грудня 2023 року. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Підгородненською сільською радою Золочівського району Львівської області 17 січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] є батьками. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст. 104 СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні. За проханням позивача витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved