Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

\~\~ В серпні 2025 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 9086 грн та судових витрат у розмірі 2422,4 грн. Свої вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що 01.02.2021\~року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1524007 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатору. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту складає 4000 грн., дата надання кредиту 01.02.2021 року; строк кредиту 30 днів; цільове призначення на споживчі потреби; стандартна процентна ставка 1,9% в день. Згідно виписки\~з особового\~рахунку за\~кредитним договором,\~станом на\~12.06.2025\~року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 9086 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 4000 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі - 5086 грн. Згідно умов кредитного договору, позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний клієнтом. На підтвердження видачі, Товариством, кредитних коштів, позивач надає інформаційну довідку, відповідно до якої 01.02.2021 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 4000 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що в свою чергу являється доказом видачі кредитних коштів. На адресу відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором №1524007 від 01.02.2021 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання. 07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-07092021, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором №1524007 від 01.02.2021 року, укладеним з [PERSON] 07.09.2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення прав вимоги №2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №1524007 від 01.02.2021 року до ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» у зв`язку з чим останній набув право грошової вимоги до відповідача. Оскільки відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань, позивач просить стягнути вказану суму заборгованості із відповідача на свою користь. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2025 року по справі відкрито провадження та визначено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачу [PERSON] , відповідно до вимог ЦПК України, за відомим місцем реєстрації останнього, направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень від відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надійшло. 01 жовтня 2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Поперечного О.О. до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з ТОВ «ФК Айкон дебт Коллекшн» понесені судові витрати на користь [PERSON] . Представник відповідача у відзиві зазначив, що сума кредиту\~у розмірі\~4000,00\~гривень з\~урахуванням зниженої\~процентної ставки\~у розмірі\~12,00\~гривень,\~була сплачена\~відповідачем 16.04.2021 року ТОВ «Лінеура Україна». Відповідач зазначає, що вже через декілька днів після отримання кредиту, він звертався до ТОВ «Лінеура Україна» задля погашення заборгованості. Однак, як йому було повідомлено, сплата грошових коштів можлива лише через Особистий кабінет. Однак, протягом всього наступного місяця можливість погашення боргу була недоступною у зв`язку з технічним збоєм роботи кабінету. Відповідач неодноразово телефонував на гарячу лінію для вирішення цього питання, однак воно врегульовано не було. Лише після 03.03.2021 року, після завершення 30-денного строку кредиту, з ним самостійно почали зв`язуватися для погашення заборгованості. Під час спілкування, відповідач повідомляв, що він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій області під час дії особливого періоду та протягом останнього місяця (лютий 2021 року) бажає сплатити борг за кредитом, однак через технічний збій роботи особистого кабінету не має змоги цього зробити. У свою чергу, технічний збір роботи Особистого кабінету підтверджувався оператором. Після чого, відповідач повторно, в усному порядку, уточнив суму заборгованості, належної до сплати. У відповідь, йому було повідомлено, що сума до сплати за Кредитним договором становить 4012,00 грн (сума кредиту + знижена процентна ставка) та роз`яснено спосіб погашення заборгованості не через Особистий кабінет. Після чого, кредит буде погашеним. Відповідно, відповідачем були сплачені грошові кошти у розмірі 4014,00 грн, що підтверджується випискою про рух коштів по картці від 25.09.2025 року та платіжною інструкцією № T76T-20X0-17CK-1HT9 від 16.04.2021 року. Отже, відповідач 16.04.2021 року сплатив заборгованість за сумою кредиту з урахуванням зниженої процентної ставки у розмірі 4012 грн, як це визначено графіком платежів, на розрахунковий рахунок ТОВ «Лінеура Україна». За наданою відповідачу інформацією, інші проценти за Кредитним договором не нараховувались, кредит вважається погашеним. Після сплати кредиту (квітень 2021 року) і по дату відкриття провадження у справі, відповідач не отримував ні вимог, ні телефонних дзвінків стосовно даного питання. Враховуючи вищевикладене, заборгованість за сумою кредиту у розмірі 4000,00 гривень з урахуванням зниженої процентної ставки у розмірі 12,00 гривень, була сплачена відповідачем ТОВ «Лінеура Україна» 16.04.2021 року, тобто, ще до укладення договору факторингу №1-07092021 від 07.09.2021 року та до укладення договору відступлення права вимоги №2- 07/09/2021 від 07.09.2021 року, що підтверджується відповідними документами, які додаються. На думку представника відповідача, вимоги позивача щодо стягнення нібито наявної заборгованості за Кредитним договором у розмірі 9086.00 грн (заборгованість за сумою кредиту в розмірі 4000.00 гривень, заборгованість за комісіями і відсотками в розмірі 5086.00 грн) є протиправними. Крім того, представник відповідача звертає увагу суду, що позивачем не надано детальний розрахунок заборгованості, зокрема, в частині нарахованих процентів та не зазначено інформації про врахування оплати відповідачем 16.04.2021 року грошових коштів у розмірі 4014,00 грн на розрахунковий рахунок ТОВ «Лінеура Україна». Відповідач у встановленні чинним законодавством строки, не отримував жодного повідомлення про відступлення права вимоги за Кредитним договором Новому кредитору. Докази, які спростовували б дану інформацію відсутні в матеріалах справи. У той же час, позивач до позовної заяви долучає вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, надіслану відповідачу 13.06.2025 року. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач дану вимогу не отримував. Доказів направлення вимог про виконання зобов`язань за кредитним договором відповідачу у період з 07.09.2021 року по 13.06.2025 року позивач не надає. Представник відповідача акцентує увагу на тому, що після сплати кредиту, у період з 16.04.2021 року по сьогоднішній день, відповідач не отримував жодних вимог стосовно погашення нібито наявної заборгованості за Кредитним договором. Однак, наразі, вимогами позивача є стягнення заборгованості з відповідача за Кредитним договором № 1524007 від 01.02.2021 року, в сумі 9086.00 грн. На думку представника відповідача, розмір заборгованості та порядок нарахування відсотків за Кредитним договором є необґрунтованим з огляду на відсутність детального розрахунку заборгованості, а також всіх інших платежів по кожному платіжному періоду, інформації щодо застосованої процентної ставки, тощо. Представник відповідача зазначає, що відповідач повідомляв, що він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій області під час дії особливого періоду. Так, 28.01.2015 року відповідач, [PERSON] , був призваний у Збройні Сили України згідно Указу Президента №15 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», що підтверджується записами у військовому квитку відповідача. Як вбачається з військового квитка відповідача, з початку повномасштабного вторгнення він також неодноразово брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), що підтверджується записами у військовому квитку. Враховуючи те, що [PERSON] у період з квітня 2015 року по квітень 2016 року приймав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, він підпадає під перелік визначених категорій військовослужбовців, які відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають пільги на звільнення від нарахування відсотків за користування кредитом. У зв`язку з цим, представник відповідача вважає, що підстави для стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитом відсутні. Крім того, представник відповідача вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10500 грн є завищеними та неспівмірними зі складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. На виконання пункту 8 частини 3 статті 178 ЦПК України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи становить 10 000,00 грн. Докази понесених судових витрат, а також кінцевий їх розрахунок буде надано суду у строки визначені частиною 8 статті 141 ЦПК України. 06 жовтня 2025 року від ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначив, що відзив вважає безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Позивач зазначає, що відповідач, укладаючи кредитний договір з ТОВ «Лінеура Україна», погодився на наступні умови, передбачені кредитним договором. Відповідно до п.4.2.1. Договору сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З метою надання суду вичерпної інформації у справі, а також у зв`язку з отриманням заперечень відповідача щодо розміру нарахованих відсотків, позивач звернувся до Первісного кредитора з відповідним запитом про надання додаткового доказу детального розрахунку заборгованості за укладеним кредитним договором. З аналізу детального розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається факт часткового погашення боргу, що свідчить про належне укладення кредитного договору, фактичне отримання позичальником кредитних коштів та його згоду з умовами зазначеного договору. Оскільки, позичальник погодився на умови, визначені Договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, представник позивача вважає, що твердження відповідача щодо списання нарахованих процентів є необгрунтованим. Також, представник позивача звертає увагу суду, що заборгованість була нарахована не позивачем, а Первісним кредитором за укладеним договором та з моменту отримання права вимоги до відповідача за Договором факторингу, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач посилається на те, що він є військовослужбовцем та відповідні відсотки за кредитом не підлягають нарахуванню, однак вказані доводи, на думку представника позивача, є безпідставними, оскільки саме у разі надання вищезазначених документів, відповідач має право на пільги, тобто в даному випадку відповідач мав повідомити первісного кредитора, що він є військовослужбовцем та надати відповідні документи щодо застосування відповідної пільги. Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Отже, позивач вважає, що в даному випадку відсутні підстави про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відповідач не надав первісному кредитору вищезазначені документи. Крім того, позивач зазначає, що при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунок Первісного кредитора, який вказаний в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Однак, відповідач не надав доказів, що він сплатив заборгованість в повному розмірі за кредитним договором первісному чи новому кредитору. Позивач вважає, що у зв`язку з вищевикладеним, доводи відповідача стосовно неналежного повідомлення про зміну кредитора за Кредитним договором до ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» є безпідставними та необґрунтованими. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, позивач зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У даній справі заявлена вартість виконаних робіт є явно завищеною та не узгоджується ані з критеріями малозначності спору, ані з рівнем його фактичної складності. Беручи до уваги наведені обставини, позивач вважає відсутніми правові підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідача у заявленому розмірі 10 000,00 грн. 13 жовтня 2025 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. Відповідач у запереченнях зазначає про те, що вже через декілька днів після отримання кредиту, він звертався до ТОВ «Лінеура Україна» задля погашення заборгованості. Однак, як йому було повідомлено, сплата грошових коштів можлива лише через Особистий кабінет. Однак, протягом всього наступного місяця можливість погашення боргу була недоступною у зв`язку з технічним збоєм роботи кабінету. Відповідач неодноразово телефонував на гарячу лінію для вирішення цього питання, однак воно врегульовано не було. Лише після 03.03.2021 року, після завершення 30-денного строку кредиту, з ним самостійно почали зв`язуватися для погашення заборгованості. Під час спілкування, відповідач повідомляв Первісного кредитора, що він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій області під час дії особливого періоду та протягом останнього місяця (лютий 2021 року) бажає сплатити борг за кредитом, однак через технічний збій роботи особистого кабінету не має змоги цього зробити. У свою чергу, технічний збій роботи Особистого кабінету підтверджувався оператором. Після чого, відповідач повторно, в усному порядку, уточнив суму заборгованості, належної до сплати. У відповідь, йому було повідомлено, що сума до сплати за Кредитним договором становить 4012,00 грн (сума кредиту + знижена процентна ставка) та роз`яснено спосіб погашення заборгованості не через Особистий кабінет. Після чого, кредит буде погашеним. За наданою Первісним кредитором інформацією відповідачу, інші проценти за Кредитним договором не нараховувались, кредит вважався погашеним. Тому, на думку представника відповідача, поданий наразі розрахунок заборгованості є протиправним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки фактична сплата 16.04.2021 року відповідачем 4014 грн повністю покрила тіло кредиту та нараховані проценти, про що первісно було повідомлено самим кредитором. Відповідач не погоджується з наданим розрахунком, оскільки вважає, що він сплатив заборгованість Первісному кредитору в повному обсязі, зокрема, враховуючи його право на пільги відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Представник відповідача акцентує увагу суду на тому, що позивач не надає детальний розрахунок нарахованих 07.03.2021 року процентів за користування кредитом у розмірі 2572 грн. Вважає, що дана сума не відповідає умовам Кредитного договору, не зрозумілим є порядок розрахунку та складові даного донарахування 07.03.2021 року процентів за користування кредитом у розмірі 2 572 грн. У той же час, у зв`язку з протиправним нарахуванням 07.03.2021 року процентів за користування кредитом у розмірі 2572 грн, з розрахунку заборгованості вбачається, що, наприклад, станом на 15.04.2021 року проценти за користуванням кредитом до сплати становлять 5548 грн, що також є необґрунтованим, оскільки: Тіло кредиту - 4 000 грн. Відсотки: 30 днів * 0,4 грн = 12 грн. Відсотки за прострочення: 39 днів * 76 грн = 2964 грн. Отже, ймовірна сума відсотків мала б становити 2976 грн. Так, 5548 грн (фактично нарахована сума) - 2976 грн (сума, яка могла бути нарахована відповідно до умов договору) = 2572 грн (різниця, кошти нараховані протиправно). Таким чином, на думку представника відповідача, розрахунок є повністю необґрунтованим. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.02.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора було укладено Договір №1524007 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.23-28). Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 4000 грн, строк кредиту 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом; знижена процентна ставка 0,01 %; стандартна процентна ставка складає 1,9%. Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було відправлено йому на номер мобільного телефону 01.02.2021 року, що підтверджується Довідкою про ідентифікацію ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.33). Крім того, вищезазначені умови кредитування були доведені до відома відповідача перед укладенням договору, про що свідчить паспорт споживчого кредиту від 01.02.2021 року, який підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.21-22). ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало [PERSON] кредит в зазначеній сумі, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача [NUMBER] (а.с.37). 07.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» було укладено договір факторингу № 1-07092021, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами (а.с.13-17). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №1-07092021 від 07.09.2021 року, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №1524007 на суму заборгованості 986 грн (4000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5086 грн сума заборгованості за відсотками) (а.с.32). 07.09.2021 між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» було укладено договір факторингу № 2-07/09/2021, згідно з умовами якого кредитор відступає новому кредитору права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону кредитора у Кредитному договорі (а.с.9-10). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №2-07/09/2021 від 07.09.2021 року, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №1524007 на суму заборгованості 9086 грн (4000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5086 грн сума заборгованості за відсотками) (а.с.31). Відповідно до Виписки з особового рахунку за Кредитним договором №1524007 від 01.02.2021 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» станом на 12.06.2025 року складає 9086 грн, яка складається з простроченої заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 4000 грн та простроченої заборгованості за процентами у розмірі 5086 грн (а.с.30). Листом від 13.06.2025 року позивач звернувся до відповідача [PERSON] з вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором №1524007 від 01.02.2021 року в розмірі 9086 грн (а.с.29). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно ст.ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги",\~за умови\~використання засобу\~електронного підпису\~усіма сторонами\~електронного правочину; електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторонами не оспорюється факт укладення Договору №1524007 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.02.2021 року. Відповідачем [PERSON] на підтвердження виконання зобов`язань за кредитним договором №1524007 була надана квитанція від 16.04.2021 року про сплату ним заборгованості в розмірі 4014 грн на користь ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.82). Крім того, відповідач не погоджуючись із нарахуванням відсотків по кредитному договору стверджує, що звільнений від сплати цього платежу на підставі ч.15\~ст.14\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до\~п.15 ст.14 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року № 1357-IX, Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Частиною 9\~статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»\~визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року, особливий період - особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні діє з 17 березня 2014 року по теперішній час. Статтею 3\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~унормовано, що дія цього\~Закону\~поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією з 28.01.2015 року (військовий квиток серії [NUMBER] ) та станом на сьогоднішній день є діючим військовослужбовцем, що підтверджується Довідкою №2486/10153 від 26.09.2025 року, то на нього поширюється дія\~п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З огляду на викладене, доводи позивача про нарахування відсотків відповідно до чинного законодавства, не заслуговують на увагу суду. З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 1524007 від 01.02.2021 року загальною сумою 9086 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 4000 грн, заборгованості за відсотками - 5086 грн (а.с.92-94). Разом з тим, в розрахунку зазначено, що відповідачем 16.04.2021 року дійсно було сплачено тіло кредиту в розмірі 4014 грн. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за Договором № 1524007 від 01.02.2021 року не підлягають задоволенню, оскільки заборгованість за тілом кредиту була сплачена відповідачем, а від сплати відсотків відповідач як військовослужбовець звільнений на підставі ч.15\~ст.14\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи викладене, те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. Представник відповідача просив стягнути з відповідача понесені судові витрати на користь [PERSON] . Відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. \~Верховний Суд у постанові від 28.09.2023 у справі № 686/31892/19 зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для підтвердження понесених стороною витрат на правову допомогу, така особа повинна надати до суду, зокрема, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. На підставі викладеного вище, враховуючи, що представник відповідача надав суду лише Ордер про надання правничої допомоги від 1.09.2025 року, та всупереч положенням\~статей 137-138 ЦПК України не\~надав, зокрема, детальний розрахунок витрат на правову допомогу в межах цієї справи та документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, які б свідчили про фактично понесені витрати на правничу допомогу, суд вважає зазначені витрати документально непідтвердженими та недоведеними. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 15.11.2023 по справі № 519/24/20 (провадження № 61-7804св23), від 08.11.2023 по справі № 539/2673/21 (провадження № 61-9750св 23), від 01.11.2023 по справі № 202/3681/16 (провадження № 61-10719 св 23). Оскільки представником відповідача не надано вищевказаних доказів та документу, що свідчить про фактичну оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, у суду відсутня змога встановити дійсний розрахунок понесених відповідачем вказаних витрат, у зв`язку з чим підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу відсутні.

Outcome: dismissed