Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» далі (ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до Пересипського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 29.12.2023 року між первісним кредитором ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 46199-12/2023. Щодо звернення позивача з позовом представник зазначив, що 24.05.2024 року між первісним кредитором та позивачем було укладено договір факторингу №24052024, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги на суму - 16\~250 гривень. В подальшому, 15.01.2024 року між первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір № 7479545. Щодо звернення позивача з позовом представник зазначив, що 27.09.2024 року між первісним кредитором та позивачем було укладено договір факторингу № 27092024, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача на суму: 16\~380 гривень. Також, 24.12.2023 року між первісним кредитором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1354864. Щодо звернення позивача з позовом представник зазначив, що 14.10.2024 року між первісним кредитором та позивачем було укладено договір Факторингу № 14102024, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги на суму: 37\~090, 76 гривень. Також, 30.01.2024 року між первісним кредитором ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем було укладено кредитний договір № 27971-01/2024. Щодо звернення позивача з позовом представник зазначив, що 24.06.2024 року між первісним кредитором та позивачем було укладено договір факторингу № 24062024, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги в сумі: 10\~500 гривень. Також, 07.02.2024 року між первісним кредитором ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та відповідачем було укладено кредитний договір № 52546201. Щодо звернення позивача з позовом представник зазначив, що 30.05.2024 року між первісним кредитором та позивачем було укладено договір факторингу № 300524, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги на суму: 5\~911,50 гривень. На підставі викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі: 86\~132,26 гривень. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду та роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Представник позивача до суду не з`явився, при цьому позовна заява містить в собі пункт 4 щодо можливості розгляду справи за відсутності сторони позивача та можливості ухвалення заочного рішення суду (а.с.8-9). Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явилась,\~про дату,\~час та\~місце слухання\~справи повідомлявся\~у встановленому\~законом порядку,\~шляхом направлення\~судової повістки\~за останнім\~місцем реєстрації\~(а.с.130-131), а також, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Таким чином,\~судом встановлено,\~що відповідач\~про час\~та місце\~слухання справи\~повідомлявся,\~про причини\~не явки\~суду не\~повідомив. Відзиву на позовну заяву не надав, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до положення ст. 223 ЦПК України. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2025 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між первісним кредитором ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем у справі 29.12.2023 року було укладено кредитний договір № 46199-12/2023. 24.05.2024 року між первісним кредитором та позивачем у справі було укладено кредитний договір за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру боржників від 24.05.2024 року до Договору факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача на грошову суму: 16\~250 гривень, з яких: 5\~000 гривень сума заборгованості за основним боргом; 11\~250 гривень сума заборгованості за відсотками. Також, 15 січня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 7479545. 27.09.2024 року між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу № 27092024. Відповідно до реєстру боржників від 27.09.2024 року до Договору факторингу позивач набув право вимоги за кредитним договором у сумі: 16\~380 гривень, що складається з: 4\~500 грн заборгованість за основною сумою боргу; 11\~880 грн сума заборгованості за відсотками. Також, 24.12.2023 року між первісним кредитором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1354864. 14.10.2024 року між первісним кредитором та позивачем у справі укладено договір Факторингу № 14102024. Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» Додатку № 1 до Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму: 37\~090, 76 гривень, з яких: 4\~995, 40 гривень заборгованість за основою сумою боргу; 32\~095, 36 гривень заборгованість за відсотками. Також, 30.01.2024 року між первісним кредитором ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем було укладено кредитний договір 27971-01/2024. 24.06.2024 року між первісним кредитором та позивачем у справі було укладено Договір факторингу № 24062024 за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу до позивача перейшло право вимоги на суму: 10\~500 гривень, з яких: 3000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 7\~500 грн заборгованість за відсотками. Також, 07.02.2024 року між первісним кредитором ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та відповідачем було укладено кредитний договір № 52546201. 30.05.2024 року між первісним кредитором та позивачем у справі було укладено Договір факторингу № 300524, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників від 30.05.2024 року до Договору позивач набув право вимоги до відповідача на суму: 5\~911, 50 гривень, з яких: 3\~000грн сума заборгованості за боргом, 2\~911, 50 грн заборгованість за відсотками. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач у справі є належним кредитором за договорами позики, також матеріалами справи встановлено, що відповідач допустив порушення умов договорів, отриману суму кредиту не повернув, не сплатив проценти. Відповідач, обставини зазначені у позові не спростував, не надав доказів на підтвердження відсутності заборгованості, або її погашення, не надала жодних заяв клопотань щодо спростування позовних вимог тощо. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості, суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відтак, після підписання кредитних договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів. Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Так, відповідно порядку зазначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.\~625\~ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. " Судом, при розгляді справи також, приймаються до уваги висновки зроблені Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року (справа № 6-979цс15), згідно яких боржник, що отримав повідомлення про передачу прав вимоги за договором не звільняється обов`язку погашення заборгованості, повідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє останнього від обов`язку щодо погашення заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що позивач є кредитором за договором кредиту, відповідач порушив умови Договору, не повернув отримані кошти у строки передбачені договором, не відреагував на повідомлення щодо погашення заборгованості. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 3 028, 00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved