Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Представник позивача за допомогою підсистеми ЄСКІС «Електронний суд» звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.12.2019 у розмірі 65\~508,13 грн, що складається із: 50 665,33 грн заборгованість за тілом кредита, 14\~842,80 грн заборгованість за простроченими відсотками; судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Обґрунтування позиції позивача Представник позивача в обґрунтування позовної заяви зазначає, що 26.12.2019 відповідач ознайомився з умовами кредитування, підписав паспорт кредиту та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії - 07/23, тип Універсальна. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 р., Відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. 26.12.2024 Відповідач підписав у системі самообслуговування «Приват24» за допомогою OTP пароля Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Додаткову угоду №SAMDNWFC00056998746_01 до Кредитного договору. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 17.09.2025 має заборгованість 65\~508,13 грн, яка складається з наступного: 50 665,33 грн заборгованість за тілом кредита, 14\~842,80 грн заборгованість за простроченими відсотками. У відповідності до ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву. Процесуальній дії у справі 01.10.2025 судом, з відділу реєстрації місця проживання управління «ЦНАП» виконкому Таращанської міської ради, на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. Ухвалою суду від 01.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідно до наказу №25-В від 07.11.2025 року головуючий по справі суддя Зінкін В.І. з 24.11.2025 по 10.12.2025 перебував у щорічній відпустці. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлений. 17.12.2025 за допомогою підсистеми ЄСКІС «Електронний суд» направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду. Відповідач двічі в судові засідання 31.10.2025, 17.12.2025 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно: рекомендовані поштові відправлення повернулися на адресу суду з відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою місцезнаходження, а також за закінченням терміну зберігання. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавала. З гідно з положеннями п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. Отже, листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 (провадження №61-11723св22). Стаття 280 ЦПК України\~визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач в судове засідання двічі не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення заочного розгляду даної справи. Ухвалою суду від 17.12.2025, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень\~статті 281 ЦПК України\~вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з ненаданням відповідачем у встановлений судом строк без поважних причин відзиву на позовну заяву, суд вирішує справу за наявним матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої\~статті 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що 26.12.2019 відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послу, у зв`язку з чим ознайомилася з умовами кредитування, підписала паспорт кредиту та Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг № б/н від 26.12.2019. Відповідач 26.12.2019 підписавши вище вказану заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія (п.1.2. Договору); тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; строк кредитування: 20 років (п.1.2 Договору); процентна ставка, відсотків річних: 43,2% для карт Універсальна 42,0% для карт Універсальна GOLD (п.1.3 Договору); кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочення з 31-го дня 10% від заборгованості, у разі прострочення з 181го дня 100% від заборгованості (п.1.4. Договору); Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86.4% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 07/23, тип - Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку. 26.12.2024 відповідач підписав у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Додаткову угоду №SAMDNWFC00056998746_01 до Кредитного договору.(а.с.37-63) Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 17.09.2025 має заборгованість 65\~508,13 грн, яка складається з наступного: 50 665,33 грн заборгованість за тілом кредита, 14\~842,80 грн заборгованість за простроченими відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 грудня 2019 року по справі № 467/555/19, враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами\~ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів\~ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами був укладений договір надання банківських послуг, матеріали справи містять виписки по рахунках, які є первинними банківськими документами, які свідчать, що позивачем надавались, а відповідачем використовувались кредитні кошти. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 сформульований висновок, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) базується на римській правовій максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань. Суд також враховує, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~жодного належного та допустимого доказу на спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до\~відповідача про стягнення заборгованості є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1\~статті 131 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved