Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вони перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який заочним рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 жовтня 2010 року розірвано. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 01 вересня 2025 року син сторін [PERSON] , вступив на навчання до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, є студентом 1 курсу денної форми навчання, на факультет бойового застосування військ. Термін навчання з 01.09.2025 по 30.06.2029. У зв`язку тим, що син навчається на денній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, а знаходиться на утриманні матері, він потребує матеріальної допомоги. Враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, він зобов`язаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 22.10.2025 та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. 27 листопада 2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Кононець Людмили Анатоліївни до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання зазначила, що позовні вимоги влни визнають частково виходячи з наступного. Так, позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано та від якого, станом на даний час, мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач в поданій позовній заяві стверджує, що відповідач [PERSON] не має нікого на утриманні, а тому може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) протягом періоду навчання сина, тобто до червня 2029 року. При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів в підтвердження того факту, що навчання сина завершиться саме у червні 2029 року, а не раніше. Крім того, 03.03.2025 між відповідачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ ), про що зроблено актовий запис № 1388. Дружина відповідача з 2022 року не працює та повністю перебуває на його утриманні, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України за формою ОК-5. Також, дружина відповідача має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відомості про батька якого до актового запису про народження внесено згідно ст. 135 СК України, тобто зі слів матері, будь-яким чоловіком аліменти на його утримання не сплачуються, і він також повністю перебуває на утриманні вітчима [PERSON] . Відповідач [PERSON] має хронічне захворювання: хронічний бактеріальний кістозно- поліпозний пансинусит, у зв`язку з яким потребує постійного приймання ліків та хірургічного втручання, яке на даний час позбавлений можливості провести у зв`язку із проходженням військової служби. Згідно довідки, виданої ВЧ [NUMBER] від 25.12.2024 року № 8582, [PERSON] перебуває на військовій службі з 09.12.2024. Згідно довідки, виданої ВЧ [NUMBER] від 20.07.2025 № 577УБД, [PERSON] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією рф проти України у період з 25.06.2025 по 14.07.2025. Загальновідомим являється той факт, що держава, нажаль, не в змозі в повному обсязі, належним чином забезпечити кожного військовослужбовця всім необхідним спорядження, а тому доволі значна частина грошового забезпечення відповідача витрачається саме на нього. Звернула увагу суду на той факт, що посилання позивачки у позові на норми СК України в тій частині, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бутим меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є нерелевантними, оскільки згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Норма права, на яку посилається позивач, регулює правовідносини, пов`язані із стягненням аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а тому у даному випадку не підлягає застосуванню. Враховуючи все вище зазначене, той факт, що відповідач утримує власну дружину, яка на даний час не працює, її сина, відомості про батька якого до актового запису про його народження внесені зі слів матері, згідно ст. 135 СК України, сам потребує постійного лікування та хірургічного втручання, як військовослужбовець, частково спорядженням вимушений сам себе забезпечувати, за відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження понесених витрат самої позивачки на утримання сина, який продовжує навчання, за відсутності доказів платності/безоплатності навчання, його вартості, вважають, що аліменти в розмірі 1/8 частини доходів ( заробітку ) відповідача, відповідатимуть як інтересам сина, так і можливостям батька, такий розмір аліментів є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав відповідача. Саме такий розмір аліментів відповідатиме реаліям сьогодення є доцільним для стягнення, що відповідає інтересам сторін у справі та законодавству. Просить позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, який продовжує навчання задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини від доходу (заробітку) платника аліментів щомісячно, до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним (сином) 23-ьох років. Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник на адресу суду надіслав лист про розгляд справи у його та довірителя відсутність. Просять суд сменшити розмір стягуваних аліментів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, уважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 жовтня 2010 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). З 01 вересня 2025 року [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання, на факультеті бойового застосування військ Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (а.с. 9). [PERSON] та її син зареєстровані та проживають у [ADDRESS] (а.с. 3, 8). Син сторін [PERSON] перебуває на повному утриманні матері. У зв`язку з витратами, пов`язаними з проїздом сина до навчального закладу, організацією його життєдіяльності, син потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання не надає, хоча має таку можливість. Необхідно вказати, що Верховний Суд України вже неодноразово досліджував зазначане питання, зокрема у постанові від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 вказав наступне. Відповідно до статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою третьою статті 181\~СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199\~СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст.\~199\~СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч. 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачен Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Статтею ст.\~141\~СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~від 15\~травня 2006\~року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185\~СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. Разом з цим необхідно пам`ятати, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом при\~вирішенні даного\~спору враховано\~всі особливості\~конкретної життєвої\~ситуації та\~оцінено характер\~і розмір\~необхідних витрат.\~Судом також\~установлено,\~що [PERSON] \~є працездатним,\~проходить службу\~у ЗСУ,\~має повнолітнього\~сина [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвами про\~народження,\~який на\~даний час\~є студентом\~1\~курсу денної\~форми навчання\~на факультеті\~бойового застосування\~військ Національної\~академії сухопутних\~військ імені\~гетьмана Петра\~Сагайдачного та перебуває на повному утриманні позивачки. При таких обставинах справи, коли відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину який продовжує навчання, а останній потребує такої матеріальної допомоги, у суду є підстави для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. Позивачка також є працездатною, отримує дохід, про що свідчить інформація з Державного реєстру фізичних осіб платників податків (а.с. 16). Проте, середньомісячний дохід позивача складає менше ніж відповідача, що підтверджується відповіддю (а.с. 14-15). Тому, з врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення і тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову 22.10.2025 і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років. Стаття 191\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у 1211,20 грн.

Outcome: approved