Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Представник позивача у вересні 2025 р. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. Позов мотивовано, тим, що сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу у позивача та відповідача народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Наразі сторони розлучені, шлюб між ними розірвано 30.09.2013 року рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона. Рішенням цього ж суду від 03.04.2014 року, вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно починаючи з 07.06.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням суду від 15.04.2020 року змінено призначений розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 3000 грн. починаючи з 12.02.2020 року та за досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення даного рішення розмір витрат на утримання дочки значно зросли. Вказує, що вона з дочкою є внутрішньо переміщені особи. Позивач на харчування доньки, придбання одягу, медичні витрати, засоби особистої гігієни, шкільний інвентар та на інші базові потреби позивач витрачає приблизно 35 000 грн. Окрім того, позивач несе додаткові витрати на репетиторів з математики, хімії, української мови, історії. Зазначає, що відповідач є молодою, працездатною особою та має офіційний заробіток, як відомо позивачу, останнє місце роботи відповідача MARLOW NAVIGATION, отже відповідач спроможний сплачувати належні аліменти на дитину. Просить, збільшити розмір аліментів які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 03.11.2025 року представник відповідача адвокат Токаленко В.М. подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, позивачкою не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують зміну її матеріального становища або збільшення витрат на дитину, що свідчить про відсутність збільшення постійних витрат, які могли б обґрунтовувати підвищення розміру аліментів. Водночас, відповідач сумлінно виконує свій обов`язок зі сплати аліментів, не має заборгованості, та регулярно надає додаткову фінансову допомогу на потреби дитини. Крім того, відповідач має на утриманні дружину, яка перебуває у декретній відпустці, та ще трьох малолітніх дітей, що безумовно свідчить про значне фінансове навантаження і погіршення матеріального становища. У таких обставинах підстави для збільшення розміру аліментів відсутні, натомість наявні всі ознаки погіршення матеріального стану відповідача. Таким чином, [PERSON] не доведено належними і допустимими доказами наявність обставин, передбачених ст. 192 СК України, які б давали суду підстави для збільшення розміру аліментів, запропонований нею розмір аліментів є необґрунтовано завищеним і не відповідає реальним можливостям відповідача, а тому підстав для задоволення позову її немає. 17.11.2025 року представник позивача адвокат Пинчук Н.В. подала до суду відповідь на відзив, у якому вказала, що сума аліментів в розмірі 3000 грн., які сплачує відповідач, є недостатньою для забезпечення мінімальних потреб дитини. 08.12.2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому представник просить позов задовольнити частково, збільшивши розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] , визначивши розмір аліментів у сумі 5 000 грн. щомісячно. 16.12.2025 року представником позивача подано заперечення, в якому просить позовну заяву задовольнити повністю. 17.12.2025 року представник відповідача надала додаткові пояснення, в яких просила критично оцінити твердження позивача, які не підтверджені належними та допустимими доказами, врахували наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей та принцип рівності їхніх прав. Представник відповідача у судовому засіданні повідомила, що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме в частині визначення розміру аліментів у сумі 5000 грн. щомісячно. Також зазначила, що відповідач постійно проживає у Норвегії та не має постійного місця роботи. Сторона позивача вказала, що визначений рішенням суду розмір аліментів у сумі 3000 грн. є недостатнім для належного утримання дитини, оскільки з часу ухвалення такого рішення істотно зросли витрати на забезпечення її потреб. Дитина має вади зору, що обумовлює необхідність додаткових витрат на лікування та догляд, навчається у 10 класі та відвідує репетиторів. Також представник зазначає, що позивач орендує житло, сплачуючи орендну плату у розмірі 10 000 грн. та комунальні послуги щомісячно. Просили позов задоволити. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Сторони перебували у шлюбі, за час якого у них, [INFO] народилась донька, [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 30.09.2013 року (справа №666/5465/13-ц) шлюб розірвано. Згідно рішення цього ж суду від 03.04.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи х 07.06.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15.04.2020 року (справа №766/2380/20) змінено призначений рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 03.04.2014 року розмір аліментів та присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 3000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 12.02.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум становить для дітей віком дітей віком до 6 років - 2563 гривні; від 6 до 18 років - 3196 гривні. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачем не долучено до матеріалів справи жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили її витрати на утримання доньки в заявленому пропорційному розмірі та те, що дитина відвідує репетиторів. Також позивачем не надано доказів здійснення оплати за відповідні заняття, зокрема не долучено жодних підтверджень витрат на одяг, медикаменти та лікування дитини. Щодо тверджень представника відповідача про те, що відповідач не працює та не має доходів, слід зазначити, що належні й допустимі докази на підтвердження зазначених обставин відсутні та стороною відповідача до матеріалів справи не долучені. Водночас судом враховано, що відповідач неодноразово здійснював грошові перекази на власний рахунок позивача із зазначенням призначення платежів, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про здійснення відповідних переказів, та свідчить про наявність у відповідача доходів. Натомість, судом приймається часткове визнання відповідачем позову та згода на стягнення з нього аліментів на користь спільної дитини, у розмірі 5000 гривень щомісячно. Так, як визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та наявність підстав для збільшення розміру аліментів, визначеного рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15.04.2020 року, у справі та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі по 7000 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. При цьому, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по належному утриманню дитини. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів, в даному випадку, забезпечить дитині належний рівень її матеріального утримання. Вказане відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача та сприятиме забезпеченню кращих інтересів дитини. Стягнення аліментів проводити з дня набрання рішенням законної сили, оскільки відбувається зміна розміру аліментів, котрі вже були рішенням суду присуджені. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн., від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial