Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

05.11.2025 представник позивача подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області цивільну справу, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 25900 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог покладається на те, що 09.08.2024 між ТОВ «Процент» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №16704, за яким остання отримала кредитні кошти в розмірі 4\~000 грн., строком на 365 днів (тобто 09.08.2025) шляхом переказу на її платіжну карту [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування. Відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилась заборгованість, що становить 25900,00 грн. Відтак, для захисту своїх прав, позивач ТОВ «Процент» змушений звернутись з даними позовними вимогами відносно відповідача [PERSON] до суду, які просить задоволити. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого протоколом від 05.11.2025 для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Котормус Т.І. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10.11.2025 заяву прийнято у провадження суду та відкрито провадження по справі. Визначено, що розгляд справи буде здійснюватись в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача ТОВ «Процент» у визначену дату судового засідання на розгляд справи не з`явився, однак при через підсистему «Електронний суд» подав заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду на розгляд справи не з`явилась, причини неявки суд не повідомила. Відзиву на позовну заяву відповідачем скеровано не було та клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило. За вище вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Водночас, судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд встановив, що 09.08.2024 між ТОВ «Процент» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №16704, за яким остання отримала кредитні кошти в розмірі 4\~000 грн., строком на 365 днів (тобто 09.08.2025) шляхом переказу на її платіжну карту [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування. Відповідно до п.1.2-1.3 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить - 1.5% від суми Кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 547.50%) користування Кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою, а строк надання кредиту та строк дії договору становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку №1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є додатком №1 до цього договору. Згідно п.1.7 кредитного договору - товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. Даний Договір укладається в інформаційно-комунікаційній системі на Сайті https://procent.com.ua відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Підписуючи даний Договір, Позичальник засвідчує, до укладення Договору уважно ознайомився з текстом Паспорту споживчого кредиту, Договору та Правилами, а також отримав від Товариства інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті Товариства, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання; Позичальник з повним усвідомленням наслідків однозначно надає згоду на передачу інформації про укладення цього договору, умови договору та стан його виконання позичальником, про наявність у позичальника простроченої заборгованості, умови погашення заборгованості, умови сплати процентів за користування Кредитом, про розмір процентів, що підлягатимуть сплаті, та на передачу інших інформаційних повідомлень за адресом його реєстрації, фактичного місця проживання, на адресу електронної пошти, яка зазначена ним під час укладення цього Договору, номери телефонів, які зазначені Позичальником під час укладення цього Договору. З метою отримання Кредиту, Позичальник проходить реєстрацію в ІКС, шляхом заповнення всіх необхідних полів (в тому числі ПІБ, РНОКПП, номер телефону, номер електронного платіжного засобу), підтверджує номер телефону за яким буде здійснюватися подальша ідентифікація Позичальника в ІКС, ознайомлюється з Правилами, надає згоду на обробку персональних даних та згоду на отримання та передачу інформації з Бюро кредитних історій шляхом проставлення відповідних відміток. Після проведення реєстрації в ІКС, Позичальнику створюється Особистий кабінет в якому відображаються всі його анкетні дані. Ідентифікація/верифікація Позичальника здійснюється у спосіб передбачений нормативно-правовими актами Національного банку України та залежно від технічних особливостей, результатів належної перевірки, умов фінансової послуги використовується один (або декілька) способів ідентифікації та верифікації Позичальника: - отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; - отримання копії ідентифікаційного документа та довідки про присвоєння PHOKПП (якщо немає необхідної інформації в ідентифікаційному документі), засвідченої KEП власника ідентифікаційного документа; - отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, одноразовим ідентифікатором (оtр-пароля), надісланого Товариством на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи власним ідентифікаційними документами, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням KEП печатки уповноваженим працівником Товариства та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото Вищевказаний кредитний договір 09.08.2024 відповідачем був підписний шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 721640, шляхом відправлення повідомлення на його мобільний номер [NUMBER] , який зазначений у кредитному договорі. ТОВ «Процент» свої зобов`язання про виконання умов договору виконав належним чином, перерахувавши кредитні кошти відповідачу на платіжну карту № [NUMBER] емітовану в АТ «Ощадбанк», що підтверджується квитанцією про успішний переказ. Однак, відповідач [PERSON] всупереч взятих на себе зобов`язань згідно укладеного кредитного договору належним чином не виконувала, що призвело до утворення заборгованості перед позивачем, що підтверджується доданим до матеріалів справи детальним розрахунком заборгованості. Так, згідно детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за Кредитним договором № 16704 від 09.08.2024 станом на 09.08.2025 року загальна сума заборгованості [PERSON] за договором становить 25900 гривень 00 коп., в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4000,00 грн.; - прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом становить 21900,00 грн. Звертаючись до суду представник ТОВ «Процент» зазначає, що позивач належно виконав свої зобов`язання надавши відповідачу кредит у встановленому у договрі розмірі та на узгоджених між ними умова, однак відповідач [PERSON] в односторонньому порядку відмовилась від належного виконання взятих на себе зобов`язань внаслідок чого остання допустила спірну заборгованість. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. В ході судового розгляду судом встановлений факт укладення кредитного договору, де однією із сторін був відповідач [PERSON] , що підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема копією договору. Вищевказаний договір містять інформацію про позичальника прізвище, ім`я та по-батькові, його паспортні дані, індивідуальний ідентифікаційний номер, місце проживання, СМС код, а також зазначені електронні підписи. Враховуючи доведеність наявними в справі належними та допустимими доказами факту укладення із відповідачем договору, згідно яких відповідач [PERSON] отримала грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності та беручи до уваги факт невиконання останньою обов`язків по поверненню суми, так, як в ході судового розгляду не встановлено правових аргументів, які б доводили, що на час вирішення спору в суді, відповідачка зобов`язання перед кредитодавцем виконала та перерахувала у повному обсязі кошти чи виконала інші дії, а відтак судом вважається підтверджений факт неповернення відповідачем грошових коштів у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами. Суд дійшов висновку, про доведеність факту наявності заборгованості відповідача [PERSON] за кредитами та підставність позову в частині стягнення основної суми заборгованості та процентів за користування кредитом, адже підписавши кредитні договори, відповідач зобов`язався не тільки повернути кредит, але й сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Долучені позивачем до матеріалів справи розрахунки заборгованості за кредитним договором, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідачем не спростовані іншими розрахунками, а зазначена у них інформація щодо розміру заборгованості також не спростована належними та допустимими доказами. Відтак, суд приходить до висновку, що нарахування фінансовою установою відсотків за користування кредитом здійснювалося у межах строку та у розмірі встановленим договорами. Таким чином, враховуючи, той факт, що відповідачем не надано суду жодного доказу того, що вона належним чином виконала зобов`язання з повернення кредитних коштів кредитору, тому враховуючи, те, що відповідачем не повернуто своєчасно суму кредиту та не сплачено нараховані відсотки, в порушення умов договорів, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, то вона є такою, що зобов`язання за вказаним договором не виконала, то позов ТОВ «Процент» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договром підлягає до задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині витрат на правничу допомогу суд виходив з наступних норм та мотивів. Згідно ч. 4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 у по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Відтак, вирішуючи таку вимогу позивача, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами, зокрема договором про надання правової допомоги №03/06/2024 від 03.06.2024 та актом №73 виеонаних робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а й самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, що включає в себе надання консультації з вивченням документів для подання та складення позовної заяви, яка подана до суду через систему "Електронний Суд", в сумі 10 000 грн. є завищеним, враховуючи категорію та складність справи. А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 3 000 грн. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. за подання позовної заяви.

Outcome: approved