Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 83\~025,90 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 серпня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» і [PERSON] укладено електронний кредитний договір №26498-08/2024, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти. На підставі договору факторингу від 27 листопада 2024 року позивач набув право вимоги до відповідача за цим договором в сумі 29\~760,00 грн. 19 вересня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» і [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір №18506-09/2024, відповідно до якого відповідачу надано кредит. На підставі договору факторингу від 24 грудня 2024 року позивач набув право вимоги до відповідача за цим кредитним договором на суму 8\~108,40 грн. 22 серпня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] укладено договір позики №73534692, відповідно до якого відповідачу надані грошові кошти. На підставі договору факторингу від 14 червня 2021 року та Реєстру боржників №42 від 24 січня 2025 року позивач набув право вимоги до відповідача за цим договором позики в сумі 18 925,50 грн. Крім того, 22 серпня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] укладено договір позики №2155362, відповідно до якого відповідачу надані грошові кошти. На підставі договору факторингу від 14 червня 2021 року та Реєстру боржників №41 від 24 січня 2025 року позивач набув право вимоги до відповідача за цим договором в сумі 26\~232,00 грн. Відповідач умови кредитних договорів та договорів позики не виконує, має непогашену заборгованість перед позивачем. Просить стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеними договорами у загальному розмірі 83\~025,90 грн, а також понесені судові витрати. Сторони у судове засідання не з`явилися. У позовній заяві позивач зазначив, що просить розглядати справу за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань не направив. Відзив на позов до суду не надходив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 25 червня 2025 року позовна заява надійшла до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, ухвалою якого від 22 липня 2025 року справу передано для розгляду за підсудністю. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 вересня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30\~жовтня 2025\~року позовну\~заяву залишено\~без руху. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 22 серпня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» і [PERSON] укладено електронний договір про надання фінансового кредиту № 26498-08/2024. Відповідно до п.1.1, 1.2 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит на власні потреби в розмірі 12 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 120 днів. Клієнт зобов`язаний погасити кредит відповідно до графіку платежів. Дата погашення кредиту 19 грудня 2024 року. Денна процентна ставка 1%, застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2. цього договору. Згідно з п.3.1. сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться за графіком платежів, який є невід`ємною частиною договору. Кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Пунктом 5.3 договору передбачено сплату неустойки у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості за прострочення сплати клієнтом платежів відповідно до термінів, встановлених у графіку платежів, що нараховується на наступний день після терміну сплати, встановленого в графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством України. Як видно із графіку платежів, реальна річна процентна ставка за кредитом становить 2442,06 грн. До договору додано паспорт споживчого кредиту, який визначає основні умови кредитування, в тому числі загальні витрати за кредитом 12240,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 24\~240,00 грн. Договір, додаток до договору, що містить графік платежів, паспорт споживчого кредиту, підписані позичальником електронним підписом [NUMBER] . Листом від 07 травня 2025 року ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» повідомлено про успішність перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 22 серпня 2024 року о 10:55:09 на суму 12 000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 487869880, призначення платежу: зарахування 12\~000,00 грн. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 26498-08/2024 за період з 22 серпня 2024 року по 27 листопада 2024 року, складеного ТОВ «Стар Файненс Груп», видно, що [PERSON] оплату за отриманим кредитом не здійснював, має заборгованість: 12\~000,00 грн тіло кредиту, 960,00 грн відсотки, 10 800,00 грн прострочені відсотки, 6\~000,00 грн штраф. 27 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» укладено договір факторингу №27112024/2, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі до відповідача [PERSON] за зазначеним вище кредитним договором на загальну суму заборгованості 29\~760 грн. Розмір заборгованості відповідачем не спростовано. Після набуття права вимоги позивачем не здійснювалося нарахування процентів. 22\~серпня 2024\~року між\~ ТОВ\~«1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»\~та [PERSON] \~ за\~допомогою інформаційно-телекомунікаційної\~системи кредитодавця\~укладено договір\~позики (з\~комісією за\~надання позики\~на умовах\~повернення позики\~в кінці\~строку позики)\~№ 73534692,\~згідно з\~яким позикодавець\~передав позичальнику\~у власність\~грошові кошти\~у сумі\~5\~500,00\~грн шляхом\~перерахування на\~банківський рахунок\~з використанням\~реквізитів електронного\~платіжного засобустроком на 30 днів, зі сплатою комісії за надання кредиту одноразово в дату надання позики у розмірі 15% від суми кредиту, що становить 825,00 грн. процентна ставка 0,3% в день, денна процентна ставка 0,8% в день, проценти за понадстрокове користування кредитом 2,7% в день, пеня 2,7% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1399,08%, орієнтовна загальна вартість кредиту 6820,00 грн. Згідно з п. 4 договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором. Комісія за надання позики нараховується одноразово в дату надання позики. Пунктом 18 договору передбачено, якщо сума позики не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк позикодавець має право у випадку невиконання позичальником умов договору, нараховувати пеню у розмірі, визначеному п. 2 договору, за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Згідно з підпунктами 5.1.- 5.3. договору, з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг позичальник ознайомився на сайті товариства, вивчив договір та правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Договір та додаток № 1 до нього, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 22117. Відповідно до п. 6 договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати позики, установлених цим договором (пролонгація), на підставі поданого до позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Підписавши договір, відповідач погодився з його умовами. У таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що є додатком № 1 до договору №73534692, зазначено розмір процентів за користування позикою, що має сплатити позичальник 495,00 грн. Відповідач умови договору з повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконав. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», заборгованість за договором становить 18 925,50 грн, з яких: 5\~500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 1 611,50 грн заборгованість за відсотками, 10 989,00 грн заборгованість за пенею, 825,00 грн комісія. 22 серпня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2155362, згідно з яким позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти у сумі 8 000,00 грн шляхом перерахування на банківський рахунок з використанням реквізитів електронного платіжного засобу строком на 30 днів зі сплатою комісії за надання кредиту одноразово в дату надання позики у розмірі 27,61% від суми кредиту, що становить 2 208,80 грн. Процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення 0,01 %, денна процентна ставка 0,93% в день, проценти за понадстрокове користування кредитом 5% в день, пеня 5% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2113,58%, орієнтовна загальна вартість кредиту 10 232,00 грн. Згідно з п. 4 договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з другого дня користування позикою до дати повернення позики (включно), на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором. Проценти не нараховуються за перший день користування позикою. Комісія за надання позики нараховується одноразово в дату надання позики. Пунктом 18 договору передбачено, якщо сума позики перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за ставкою, визначеною п. 2 договору, за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Згідно з підпунктами 5.1.- 5.3. договору, з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг позичальник ознайомився на сайті товариства, вивчив договір та правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Договір та додаток № 1 до нього, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 048025. Відповідно до п. 6 договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати позики, установлених цим договором (пролонгація), на підставі поданого до позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Підписавши договір, відповідач погодився з його умовами. У таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що є додатком № 1 до договору №2155362, зазначено розмір процентів за користування позикою, що має сплатити позичальник 23,20 грн. Відповідач умови договору з повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконав. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», заборгованість за договором становить 26 232,00 грн, з яких: 8\~000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 23,20 грн заборгованість за відсотками, 16\~000,00 грн заборгованість за пенею, 2 208,80 грн комісія. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу №14/06/21, на підставі якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників Згідно з п. 1.2. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників. До зазначеного договору факторингу неодноразово укладалися додаткові угоди, зокрема №47 від 24 січня 2025 року, якою узгоджена загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно з реєстрами боржників № 41 та № 42 від 24 січня 2025 року. 24 січня 2025 року клієнтом та фактором за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року підписано акти прийому-передачі реєстрів боржників № 41 та № 42 від 24 січня 2025 року. З витягу з реєстру боржників № 41 від 24 січня 2025 року видно, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за договором позики №2155362 на загальну суму 26 232,00 грн. З витягу з реєстру боржників № 42 від 24 січня 2025 року видно, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за договором позики №73534692 на загальну суму 18 925,50 грн. 19 вересня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №18506-09/2024, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн строком на 120 днів. Дата погашення кредиту 16 січня 2025. Денна процентна ставка 0,99%. Кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта з використанням реквізитів платіжної картки [NUMBER] . Відповідно до п.5.3 договору у випадку прострочення клієнтом чергового платежу, визначеного у графіку, або його сплати не у повному обсязі, товариство у перший день прострочення нараховує клієнту штраф у розмірі 100% від суми несплаченого у встановлені графіком платежів строки платежу. При цьому загальний розмір штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені законодавством про споживче кредитування. Паспорт споживчого кредиту містить аналогічні умови отримання коштів та зазначено: загальні витрати за кредитом 3564,00 грн, орієнтовна вартість кредиту 6564,00 грн, реальна річна процентна ставка 2545,31%. За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором передбачено сплату штрафу. Як видно із графіку платежів реальна річна процентна ставка за кредитом становить 2545,31 грн. Договір, а також додаток до договору, що містить графік платежів, і паспорт споживчого кредиту підписані позичальником електронним підписом [NUMBER] . Підписавши договір, відповідач погодився з його умовами. Листом від 23 квітня 2025 року ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» повідомлено про успішність перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 19 вересня 2024 року о 09:25:00 на суму 3 000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 514014716, призначення платежу: зарахування 3 000,00 грн. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором за період з 19 вересня 2024 року по 24 грудня 2024 року, складеного ТОВ «Аванс Кредит», видно, що [PERSON] оплату за отриманим кредитом не здійснював, має заборгованість: 3 000,00 грн тіло кредиту, 653,00 грн відсотки, 2 227,50 грн прострочені відсотки, 2 228,00 грн штраф. 24 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Аванс кредит» укладено договір факторингу №24122024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №18506-09/2024. Розмір загальної заборгованості відповідача перед первісним кредитором на момент передачі права вимоги становить 8 108,40 грн. Розмір заборгованості відповідачем не спростовано. Після набуття права вимоги позивачем не здійснювалося нарахування процентів. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628,\~629\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено, що сторонами кредитних договорів та договорів позики визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредитування/користування позикою, розмір відсотків та порядок їх нарахування, розмір штрафів за договорами кредиту та розмір комісії і пені за договорами позики, реальна річна процентна ставка у відповідності до розміру застосованих відсотків, загальна вартість кредитів. Також встановлено, що договори про надання фінансового кредиту № 26498-08/2024 від 22 серпня 2024 року, №18506-09/2024 від 19 вересня 2024 року, договори позики №73534692 від 22 серпня 2024 року та №2155362 від 22 серпня 2024 року укладені між [PERSON] і первісними кредиторами у формі електронних документів та підписані відповідачем електронним підписом. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електронну комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19\~ зазначив, що якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація\~цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи\~(вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, кредитні договори між кредиторами і відповідачем не були б укладені. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 28 квітня 2021 року у справі\~№234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), від 18 червня 2021 у справі №234/8079/20 (провадження №61-2904св21). Також слід зазначити, що особливістю укладення договорів про отримання кредиту в електронній формі, тобто з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем є те, що при цьому виключається прямий контакт позичальника з кредитором та можливість останнього спонукати позичальника до укладення договору на несправедливих для нього умовах, а також можливість застосування до нього психологічного чи фізичного тиску. Отже укладення договору на визначених у ньому умовах є результатом вільного волевиявлення позивача, з врахуванням, що останній розумів, що дані умови договору є зручними для нього на ринку фінансових послуг в мережі Інтернет. Аналогічна правова позиція викладені в Постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19. Згідно з абзацом 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України \~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ \~ Згідно\~зі ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII законодавець залишив за кредитодавцем можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. Враховуючи викладені положення закону, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вищезазначені договори укладені з відповідачем у спосіб, визначений чинним законодавством України, а отже у відповідача виникли обов`язки з належного виконання умов договорів щодо повернення суми кредиту та сплати процентів, штрафних санкцій, встановлених відповідними договорами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 ст. 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Встановлено, що [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання за кредитними договорами та договорами позики, вчасно отримані кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами та комісію не сплатив, заборгованість погашена не була. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3\~ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2\~ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. На підставі\~договорів факторингу\~від 27 листопада 2024 року та від 24 грудня 2024 року позивач набув права вимоги до відповідача за договорами про надання фінансового кредиту №26498-08/2024, укладеного між відповідачем і ТОВ «Стар Файненс Груп» та №18506-09/2024, укладеного між відповідачем і ТОВ «Аванс Кредит». Судом встановлено, що 14 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклало з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників. Таким чином, відступлення позивачу права вимоги до відповідача [PERSON] за договорами позики №73534692 та №2155362 підтверджується актами прийому-передачі Реєстру боржників №42 та №41 від 24 січня 2025 року. Позивачем доведено укладення відповідачем кредитних договорів та договорів позики з первісними кредиторами, порушення ним зобов`язань за цими договорами, набуття позивачем прав вимоги до відповідача. Відповідачем наявність заборгованості не спростовано, виписки з особового рахунку та свого контрозрахунку не надано. При визначенні розміру заборгованості суд бере до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості первісних кредиторів, які містять відомості про щоденні нарахування, складові заборгованості та їхній розмір. Судом встановлено, що проценти за договорами №26498-08/2024, №18506-09/2024, №№2155362 нараховано у межах строку кредитування/користування позикою, тому вимоги про стягнення суми основного боргу та процентів за цими договорами, а також вимоги про стягнення основного боргу та комісії за договором №73534692 та комісії за договором № 2155362 підлягають задоволенню. При цьому суд зазначає, що згідно з розрахунком заборгованості первісного кредитора за договором №18506-09/2024 сума нарахованих процентів становить 2\~880,50 грн, а не 2\~880,90 грн, як зазначено у реєстрі боржників до договору факторингу. Тому суд сприймає суму в 2 880,90 грн як помилкову зазначену у реєстрі та не підтверджену належними доказами. Отже, стягненню підлягають проценти за договором №18506-09/2024 в сумі 2 880,50 грн. При вирішенні питання про доцільність стягнення заборгованості за процентами за договором №73534692 суд враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту, кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що підхід, за якого проценти за "користування кредитом" могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Під час розгляду справи встановлено, що строк користування позикою, передбачений договором № 73534692 30 днів. Згідно з п. 6 договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати позики, установлених цим договором (пролонгація), таке продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди. Доказів укладення додаткової угоди до договору та продовження строку користування позикою позивачем не надано. Первісним кредитором проценти нараховані за період з 22 серпня 2024 року по 19 жовтня 2024 року, тобто поза межами визначеного сторонами договору строку користування позикою в 30 днів. Умови п. 4 договору, згідно з якими проценти нараховуються, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, суд вважає неправомірними з огляду на те, що сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини, виходячи з правової природи останніх. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України. Викладене узгоджується з висновками, викладеними у постанові в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Тому суд вважає, що нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку дії договору є безпідставним. Після спливу визначеного договором строку кредитування права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивачем позовні вимоги в порядку ст. 625 ЦК України не заявлено. Тому проценти, нараховані поза строком кредитування, не підлягають стягненню. Отже, підлягають стягненню проценти за договором №73534692 у розмірі 495,00 грн (5\~500,00 грн х 0,3% х 30). Саме такий розмір зазначений і в таблиці обчислення вартості кредиту, що є додатком до договору. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. З огляду на те, що стягнення неустойки у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позовні підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача заборгованості за кредитними договорами та договорами позики у загальному розмірі 46\~692,50 грн, з яких: за договором № 26498-08/2024 від 22 серпня 2024 року 23\~760,00 грн (12 000,00 грн тіло кредиту, 960,00 грн відсотки, 10 800,00 грн прострочені відсотки); за договором № 73534692 від 22 серпня 2024 року 6\~820,00 грн (5 500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 495,00 грн заборгованість за відсотками, 825,00 грн комісія); за договором № 2155362 від 22 серпня 2024 року 10\~232,00 грн (8 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 23,20 грн заборгованість за відсотками, 2 208,80 грн комісія); за договором № №18506-09/2024 від 19 вересня 2024 року 5\~880,50 грн (3 000,00 грн тіло кредиту, 653,00 грн відсотки, 2 227,50 грн прострочені відсотки). В стягненні решти нарахованої заборгованості за кредитними договорами позивачу слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 702,95 грн (56,24%).

Outcome: partial