Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Кошман К.М., звернулась до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що подружні відносини позивачки та відповідача фактично припинилися у 2023 році, сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, сім`я розпалась остаточно, відновлення сімейних стосунків та примирення неможливе, відтак, позивачка просить розірвати шлюб. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 21.10.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду на 09:00 год 20.11.2025. 31.10.2025 до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] , в якій він просить суд провести розгляд справи у його відсутності,задовольнити позов та розірвати шлюб. 05.11.2025 представниця позивачки [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивачки, в якій підтримала позовні вимоги. До зазначеної заяви долучено оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У судове засідання, призначене на 20.11.2025, сторони не прибули. У зв`язку з відсутністю електропостачання судове засідання відкладено на 17.12.2025. У судове засідання 17.12.2025 сторони повторно не з`явилися. Із урахуванням поданих заяв позивачки та відповідача про розгляд справи у відсутності сторін, суд вважає за можливе розглянути справу 17.12.2025 за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позовної заяви та наявні у справі докази у сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] ) 03 березня 2007 року укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис за № 184 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Спільних дітей у сторін немає. У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть і за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін, а вжиття судом заходів щодо примирення подружжя суперечитиме умовам ст. 111 СК України. Також суд бере до уваги те, що позивачка та відповідач категорично заперечують проти збереження шлюбу та наполягають на його розірванні, в той час як норми чинного сімейного законодавства України визначають однією з засад шлюбу саме його добровільність. Відтак, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача. При вирішенні спору суд враховує, що право на повагу до приватного і сімейного життя гарантується статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і органи державної влади не можуть втручатися у здійснення особою цього права. Змушувати позивачку та відповідача у такій чутливій сфері життя, як подружні відносини, до збереження шлюбу за умови прямого категоричного заперечення проти цього у поданих ними заявах та при відсутності реальної ініціативи щодо примирення було би втручанням у визначене законом право, яке не передбачене законом, не має легітимної мети та не є необхідним у демократичному суспільстві. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача. Розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду позивачки відповідно до поданої копії квитанції № 4670-5779-9180-9205 від 09.10.2025 становить 968,96 грн, відтак, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. Ураховуючи наведене,

Outcome: approved