Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що, вони проживають в житловому будинку, що в [ADDRESS] . Разом з ними проживали [PERSON] (чоловік позивача [PERSON] ), який помер [INFO] . [PERSON] заповіт не складав. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли два спадкоємці: його дружина [PERSON] та його син [PERSON] (помер [INFO] ). До складу спадкового майна увійшла 1/3 частина житлового будинку за вищезазначеною адресою. [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/6 частині житлового будинку після смерті [PERSON] кожний, але не оформили своїх спадкових прав на частину будинку. Крім того, [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті постійно проживав та був прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою. Спадщину, у відповідності до свідоцтв про право на спадщину за законом (на земельні ділянки), виданими 20.09.2012 року та 12.07.2018 року приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу Чернігівської області Винниченко А.М. (сп.справа № 37/2011) після смерті [PERSON] прийняли дружина та діти, а мати відмовилася від прийняття спадщини після смерті сина. До складу спадкового майна увійшла 1/2 частина житлового будинку за зазначеною адресою: право на 1/3 частину будинку належало [PERSON] , як члену двору, який до 15.04.1991 року не втратив право на частку в його майні, а також він успадкував 1/6 частину будинку після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Отже, позивачі - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , мають право на частину будинку (по 1/6 частині кожен), по праву спадкування за законом після смерті [PERSON] . Окрім того, [PERSON] має право на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за вищезазначеною адресою, як член двору, який до 15.04.1991 р. не втратив права на частку в його майні. У своєму позові позивачі бажають оформити право власності на житловий будинок. Однак отримати в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на частини будинку, право на які мали [PERSON] та [PERSON] є неможливим у зв`язку з відмовами у реєстрації права власності. Позивачі в судове засідання не з`явилися через канцелярію суду подали заяву, в якій просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити (а.с.55). Відповідач в судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності його представника, позовні вимоги визнає (а.с. 54). Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що в домогосподарстві, розташованому в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 р. мешкали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.32). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 24). [PERSON] заповіт не складав. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли два спадкоємці: його дружина [PERSON] та його син [PERSON] (помер [INFO] ). Факт спільного проживання зі спадкодавцем, підтверджується довідкою № 3796, виданою 20.02.2025р. відділом «ЦНАП» Бобровицької міської ради Чернігівської області та інформацією, що міститься в постанові державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, виданої 23.09.2025 року (а.с.33, 42). Крім того, як вбачається з зазначеної постанови, у Бобровицькій державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] №668/2007. До складу спадкового майна увійшла 1/3 частина житлового будинку за вищезазначеною адресою. [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/6 частині житлового будинку після смерті [PERSON] кожний, але не оформили своїх спадкових прав на частину будинку. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 25). [PERSON] заповіт також не складав. У відповідності до свідоцтв про право на спадщину за законом (на земельні ділянки) від 20.09.2012р. та від 12.07.2018р., виданих приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу Чернігівської області Винниченко А.М. (сп.справа № 37/2011), після смерті [PERSON] спадщину прийняли три спадкоємці: дружина [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] (а.с. 30-31). Мати спадкодавця [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті сина. Згідно довідки № 430, виданої 20.08.2025 року КП «Ніжинське МБТІ» право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] головою колгоспного двору, згідно свідоцтва про право власності, виданого 25.02.1991 р. виконавчим комітетом Бобровицької районної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Бобровицької ради народних депутатів №132 від 29.09.1990 року (станом на 31.12.2012 рік) (а.с.36). Як свідчить, виписка з погосподарської книги № 3778 від 20.02.2025 року, виданої відділом «ЦПАП» Бобровицької міської ради, за 1991- 1995 роки станом на 15.04.1991 року в домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , проживали 3 особи: -[PERSON] (голова домогосподарства); -[PERSON] (чоловік, помер [INFO] ); -[PERSON] (син, помер [INFO] ) (а.с. 37). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулася до Бобровицької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку у праві власності на житловий будинок під номером [ADDRESS] .Але, постановою державного нотаріуса від 23.09.2025р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва, так-як нею не було надано необхідних документів для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину. Окрім того, постановою від 25.09.2025р. виданої приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Винниченко А.М., спадкоємцям [PERSON] також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину зазначеного будинку, оскільки житловий будинок зареєстрований за матір`ю спадкодавця [PERSON] як головою колгоспного двору, а частки кожного члена колгоспного двору не виділені та не зареєстровані за спадкодавцем [PERSON] , що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Державний реєстратор речових прав згідно рішення № 80794838 від 11.09.2025р. також видав рішення про відмову у реєстрації права власності на житловий будинок з зазначених підстав (а.с. 41-44). Тому в позасудовому порядку визнати право власності неможливо(а.с.28). Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) вирішується в судовому порядку. В силу ст. 127 ЦК УРСР зі змінами, внесеними 20.05.1985 р. до відносин сумісної власності господарств громадян, які займалися індивідуальною трудовою діяльністю у сільському господарстві застосовуються правила ст. 121-126 ЦК УРСР (що регулюють відносини колгоспного двору). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно роз`яснень, викладених в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачів про визнання права на нерухоме майно є обґрунтованими і відповідають вимогам Закону.

Outcome: approved