Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Позивач 23 грудня 2024 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив скасувати державну реєстрацію речового права (права комунальної власності) Коблівської сільської ради на земельну ділянку з кадастровим номером 4820982200:06:000:0311 площею 1,77 га з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки та визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером №4820982200:06:000:0124, площею 1,77 га, для ведення особистого селянського господарства в межах території Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №001159 від 24.03.2004 року, виданого на підставі розпорядження Березанської РДА від 25.12.2003 року №1178 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №123 від 24.03.2004 року, батькові позивача [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером №4820982200:06:000:0124, площею 1,77 га для ведення особистого селянського господарства в межах території Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Відомості про вказану земельну ділянку не були перенесені з Державного реєстру земель до державного земельного кадастру в автоматичному порядку після 01.01.2013 року. [INFO] батько позивача помер. Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить вказана земельна ділянка, і позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька. Однак здійснити реєстрацію спадкового майна не можливо, так як на місці фактичного розміщення земельної ділянки кадастровий номер 4820982200:06:000:0311, належної батьку позивача на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №001159 від 24.03.2004 року, помилково розміщена земельна ділянка з кадастровим номером 4820982200:06:000:0311, у зв"язку з чим позивач не може зареєструвати земельну ділянку, отриману в спадщину після смерті батька, в ДЗК. Відповідач відмовився самостійно прийняти рішення про скасування реєстрації земельної ділянки комунальної власності, так як це суперечить приписам Закону України Про Державний земельний кадастр. Ухвалою суду від 27 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (а.с.35). Ухвалою суду від 27 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.67). Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи за їх відсутності за наявними в справі матеріалами; просила не розглядати вимогу про стягнення судових витрат з відповідача (а.с.122-123). Представник відповідача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що відповідно до ч.1 ст.29 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 01.01.2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі, однак при формуванні відомостей з ДЗК встановлено, що такі відомості щодо земельної ділянки кадастровий номер 4820982200:06:000:0124 площею 1,77 га для ведення особистого селянського господарства, яка належала на праві приватної власності громадянину України [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 001159 від 24.03.2004, в Державному земельному кадастрі відсутні. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Довідка Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області за вих.№ 81зем від 24.10.2024 року про те, що земельна ділянка, загальною площею 1,77 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0124, належна [PERSON] , співпадає та/або перетинається з іншою земельною ділянкою площею 1,77 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0311, комунальної власності, містить лише інформаційний характер, що підтверджує місце розташування земельної ділянки на території Коблівської сільської ради та її цільове призначення. Оскільки відомості про вказану земельну ділянку, загальною площею 1,77 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0124, не були перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру в автоматичному порядку після 01.01.2013 року, відповідно вказана земельна ділянка вважається такою, що не була сформованою. Згідно п. 29 Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року за № 1051, кадастровий номер 4820982200:06:000:0311 присвоєно земельній ділянці за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку під час здійснення державної реєстрації земельної ділянки. Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України №60-р від 31.01.2018 Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 01.02.2018 зокрема вказано забезпечити формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із статтею 117 Земельного кодексу України (передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності територіальним громадам можлива тільки після їх формування (внесення до ДЗК), зокрема шляхом проведення інвентаризації земель.) Тобто, всі несформовані земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі в тому числі і спірна земельна ділянка площею 1,77 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0311, комунальної власності, з цільовим призначенням - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, були сформовані та інвентаризовані а також ті, які розташовані за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, в автоматичному порядку переходять до комунальної власності за адміністративно-територіальним принципом. Держгеокадастром України було прийнято наказ №45 від 15.03.2018 «Про проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності». У подальшому, наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області №8259/0/14-18-СГ від 23.11.2018 «Про затвердження документації із землеустрою» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Березанського району Миколаївської області. Відповідно до ст.ст.15-1, 117, 122 Земельного кодексу України, на виконання Розпорядженням Кабінету Міністрів України №60-р від 31.01.2018 Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 01.02.2018, наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №9143/0/14-18-СГ від 20.12.2018 Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність за актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 22.12.2018 року вказані у додатку земельні ділянки сільськогосподарського призначення, в тому числі і спірна земельна ділянка, площею 1,77 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0311, комунальної власності, з цільовим призначенням - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, були сформовані та інвентаризовані на підставі землевпорядної документації, розробленої відповідно до чинного законодавства та за участі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області передані із державної власності у комунальну власність Коблівської сільської об`єднаної територіальної громади. Оспорювані дії щодо формування земельної ділянки були здійснені ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, яке відповідало за проведення інвентаризації земель та формування земельних ділянок на підставі відповідних нормативних актів і документів. Після завершення процесу формування земельних ділянок, відповідно до наказу №9143/0/14-18-СГ від 20.12.2018, земельні ділянки були передані у комунальну власність Коблівській сільській раді. Оскільки, відповідно до частини 1 статті 9 Закону №3613-VІ, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених цим Законом (ч.ч. 1, 7 ст. 9 Закону «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI). Коблівська сільська рада, в свою чергу, здійснювала реєстрацію переданих земельних ділянок, однак не була ініціатором їх формування або інвентаризації. Передача земельних ділянок здійснювалася на виконання Указу Президента України від 15 жовтня 2020 р. № 449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» у межах реалізації земельної реформи Президента України Володимира Зеленського в частині земельної децентралізації. Для виконання зазначеного Указу було прийнято постанову КМУ від 16.11.20 р. №1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», яка визначила низку завдань для окремих міністерств і відомств із метою запуску механізму повноцінного передання з державної в комунальну власність земель сільськогосподарського призначення всім без винятку територіальним громадам. Вищенаведене лише підтверджує правомірність та правильність процедури формування та передачі земельних ділянок в комунальну власність Коблівської сільської ради, в тому числі і спірної земельної ділянки площею 1,77 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0311, комунальної власності, з цільовим призначенням - 01.03 для ведення особистого селянського господарства. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 13.04.2020 проведено державну реєстрацію права комунальної власності Коблівської сільської ради на земельну ділянку площею 1,77 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0311, комунальної власності, з цільовим призначенням - 01.03 для ведення особистого селянського господарства. Згідно п. 29 Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051, кадастровий номер 4820982200:06:000:0311 присвоєно земельній ділянці за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку під час здійснення державної реєстрації земельної ділянки. За результатами дослідження наданих позивачем документів відсутня можливість остаточно встановити чи є земельна ділянка 1,77 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0311, державної власності, з цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства, яка відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області №9143/0/14-18-СГ від 20.12.2018 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», додатків до цього наказу та Акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 22.12.2018 була передана Коблівській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність, саме тією земельною ділянкою, загальною площею 1,77 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0124, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка належала на праві приватної власності громадянину України [PERSON] , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №001159 від 24.03.2004, виданого на підставі розпорядження Березанської районної державної адміністрації від 25.12.2003 № 1178 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 123. З приводу відшкодування витрат на сплату судового збору Коблівська сільська рада не повинна сплачувати судовий збір, оскільки її дії спрямовані на отримання земельних ділянок є виключно адміністративними; сільська рада не була ініціатором процесу формування чи інвентаризації земельних ділянок, а лише виконувала функцію реєстрації земель після їх передачі відповідно до актів, наданими компетентними державними органами, зокрема ГУ Держгеокадастр (а.с.93-96). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі розпорядження Березанської райдержадміністрації від 25 грудня 2003 року № 1178 [PERSON] Березанською райдержадміністрацією 24 березня 2004 року видано державний акт серії МК № 001159 на право власності на земельну ділянку площею 1,77 га кадастровий номер №4820982200:06:000:0124, для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (на час розгляду справи відноситься до території Коблівської об"єднаної територіальної громади) (а.с.15). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 березня 1966 року, позивач є сином [PERSON] (а.с.14). [INFO] батько позивача [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина (а.с.13). На випадок своєї смерті батько позивача [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області Талохою С.А. 13 серпня 2018 року та зареєстрований в реєстрі за №107, яким, зокрема, земельну ділянку площею 1,77 га, кадастровий номер 4820982200:06:000:0124, що розташована в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, належну йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №001159, виданого 24 березня 2004 року Березанською райдержадміністрацією, заповів позивачу (а.с.31). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №91/2021 до майна померлого [PERSON] та довідки Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 14.01.2022 року, позивач, відповідно до ч.1 ст.1235, ст.1268-1269 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] на спадкове майно, у тому числі на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства площею 1,77 га, кадастровий номер №4820982200:06:000:0124, місце розташувння: Миколаївська область, Миколаївський район, Коблівська ОТГ (а.с.32, 44-65). Разом з тим, як зазначає позивач, здійснити реєстрацію спадкової земельної ділянки не можливо, так як на місці фактичного розміщення земельної ділянки кадастровий номер 4820982200:06:000:0311, належної батьку позивача на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №001159 від 24.03.2004 року, помилково розміщена земельна ділянка з кадастровим номером 4820982200:06:000:0311, у зв"язку з чим позивач не може зареєструвати земельну ділянку, отриману в спадщину після смерті батька, в ДЗК. З довідки Коблівської сільської ради вбачається, що земельна ділянка загальною площею 1,77 га кадастровий номер 4820982200:06:000:0124 для ведення особистого селянського господарства, яка належала на праві власності [PERSON] згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 001159, виданим 24 березня 2004 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №123, яка розташована в межах території Коблівської сільської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області, співпадає та/або перетинається з земельною ділянкою комунальної власності Коблівської сільської ради площею 1,77 га кадастровий номер 4820982200:06:000:0311, з цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства (а.с.23). З інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16 грудня 2024 року та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 грудня 2024 року на земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 4820982200:06:000:0311 площею 1,77 га для ведення особистого селянського господарства на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 01 жовтня 2018 року відноситься до комунальної власності Коблівської сільської ради (землі сільськогосподарського призначення) та 13 квітня 2020 року Коблівською сільською радою здійснено державну реєстрацію права постійного користування цією земельною ділянкою за [PERSON] , номер запису про право в державному реєстрі прав 36289947 (а.с.16-22). Як вбачається з копії рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №1 від 15 січня 2019 року про прийняття у комунальну власність Коблівської сільської ради з державної власності земельних ділянок сільськогосподарського призначення (а.с.29) та наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 9143/0/14-18-СГ від 20 грудня 2018 року про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність (а.с.24-26) та відповідного акта приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 22 грудня 2018 року (а.с.27-28), Головним управлінням Держгеокадастру передано у комунальну власність Коблівської об"єднаної територіальної громади земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 5606,3836 га, розташовані в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, у тому числі у додатку до акта приймання-передачі зазначена земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,77 га, належна [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК № 000670 від 01.03.1994 року, тобто документа, який посвідчував право позивача на користування вказаною земельною ділянкою. Будь-яких доказів припинення права власності [PERSON] на належну йому земельну ділянку відповідачем не надано. Тому суд приходить до висновку про доведеність того, що право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1,77 га кадастровий номер №4820982200:06:000:0124, для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Коблевської сільської ради Березанського району Миколаївської області, посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 001159 від 24 березня 2004 року, порушене подальшою реєстрацією з присвоєнням іншого кадастрового номеру права власності на цю ділянку відповідача, якому земельна ділянка передана з державної власності у комунальну власність у 2018 році, про що здійснено запис у Державному земельному кадастрі. Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем [PERSON] і прийняв спадщину після його смерті за заповітом (а.с.44-65). Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст.41 Конституції України, статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною п`ятою статті 116 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Згідно із статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіти земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення права; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів. Пунктами 2 та 10 Розділу VIІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Відповідно до cт. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону. Отже, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. Зазначене узгоджується з висновками Верховного суду України від 16 вересня 2020 року у справі № 352/1021/19. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадкову земельну ділянку, суд вважає, що відповідно до ст.16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Заперечення відповідача Коблівської сільської ради проти позову суд не враховує при ухваленні рішення по суті спору, оскільки вони не спростовують встановлені судом обставини у спірних правовідносинах та необхідність поновлення прав позивача. За клопотанням позивача, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved