Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

у жовтні 2025 року [PERSON] звернувся до Хорольського районного суду з позовом про встановлення факту належності спадкодавцю нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. На обґрунтування позову зазначає, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] в селі Ковалі Хорольського району Полтавської області. Після смерті останнього відкрилася спадщина на його спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (шість), що належав останньому згідно з випискою з погосподарської книги №5 Ковалівська сільська рада за 2011-2015 роки, номер об`єкта по господарського обліку 0310, посвідченою старостою Новоаврамівського старостинського округу О. А. Романовим. Позивач прийняв спадщину після смерті свого батька та набув права на оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно та майнові права, що належало [PERSON] . Оскільки правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок у позивача відсутні, йому роз`яснено нотаріусом, що для отримання цієї спадщини позивачу необхідно звернутися до суду з відповідною заявою. За викладених обставин позивач просить суд встановити факт належності померлому [INFO] [PERSON] об`єкта нерухомого майна житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та складається з: житлового будинку літ.А-1, загальною площею 52, 7 кв.м, житловою площею 25, 4 кв.м, погребу літ.Б, сараю-літньої кухні літ. В, сараю літ. Г, колодязя № 1 та визнати за ним, як спадкоємцем померлого [PERSON] , право власності на вищевказане нерухоме майно. 03.11.2025 ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 20.11.2025 підготовче засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Протягом строку, встановленого судом, подав до суду відзив на позовну заяву, за змістом якої не заперечує проти задоволення позову, просить розглянути справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З наданих до суду доказів встановлено, що [PERSON] , є сином [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] ( а. с. 9). Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 20.12.2011, засвідчується смерть [PERSON] (а. с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його спадкове нерухоме майно. Згідно з повідомленням завідувача Хорольської державної нотаріальної контори Решти С. М. за вих. № 393/02-14 від 12.09.2025 встановлено, що 24 січня 2012 року у даній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу №13/2012 до майна [PERSON] , 1957 року народження, дата смерті [INFO] (а. с. 12). У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на частину спадкового нерухомого майна позивачу роз`яснено державним нотаріусом Рештою С. М., що для отримання спадщини необхідно звернутись до суду з відповідною заявою (а. с. 14). З повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна, складеного 29.08.2025 експертом, інженером з інвентаризації нерухомого майна, ФОП [PERSON] , слідує, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , голова господарства до дня смерті [PERSON] , складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 52, 7 кв. м, житловою площею 25, 4 кв. м, погребу літ. Б, сараю-літньої кухні літ. В, сараю літ. Г, колодязя № 1. Фактів самочинного будівництва та переобладнання не виявлено (а. с. 13). З технічного паспорта № 129/2025 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого експертом, інженером з інвентаризації нерухомого майна, ФОП [PERSON] , адреса об`єкта: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що станом на 25 вересня 2025 року вказана будівля перебуває у задовільному технічному стані та придатна до подальшої експлуатації (а. с. 14-16). Відповідно до «Звіту про оцінку майна», складеного ТОВ «Альбатрос» від 11.10.2025, ринкова вартість житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , станом на 11 жовтня 2025 року становить 117\~600, 00 грн (а. с. 29-39). Факт належності будинку [PERSON] , що розташований за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією виписки з погосподарської книги № 5 Ковалівської сільської ради за 2011-2015 роки, номер об`єкта по господарського обліку 0310, посвідченою старостою Новоаврамівського старостинського округу О. А. Романовим, копією виписки з погосподарської книги № 3 Ковалівської сільської ради за 2006-2010 роки, номер об`єкта по господарського обліку 0310, посвідченою старостою Новоаврамівського старостинського округу О. А. Романовим; копією повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна, складеного 29.08.2025 року експертом, інженером з інвентаризації нерухомого майна, ФОП [PERSON] (а. с. 21-28). Згідно із довідкою, виданою виконавчим комітетом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 16.09.2025, [PERSON] був зареєстрований до дня смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [INFO] за даною адресою був зареєстрований один (а. с.11). Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з вимогами частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (стаття 1299 ЦК України). Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно із частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону України права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві Юстиції України від 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У вказаних роз`ясненнях зазначається, що спадкоємець повинен звернутися до суду у порядку позовного провадження з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Відповідно до пункту 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При цьому виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Судом встановлено, житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрований в КП «Лубенське МБТІ», лише у погосподарскій книзі зазначається, що [PERSON] є головою домогосподарства. Отже, за наведених вище обставин, суд вважає підтвердженим право власності спадкодавця на спірний будинок. Оскільки іншим чином, ніж в судовому порядку, визнати право власності на спадкове нерухоме майно позивач не може в зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні вказаної нотаріальної дії, визнання права власності на спадкове майно є законним та справедливим інтересом позивача. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved