Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

09 вересня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшла позовна заява АТ «Акцент Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 червня 2016 року відповідач [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А- Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг А- Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://а-bаnk.соm.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Представник позивача вказує, що А-Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі і на умовах, встановлених Договором. У порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. В зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 04 вересня 2025 року має заборгованість у розмірі 23505, 08 гривень, яка складається з: 13740, 91 гривень - заборгованість за кредитом; 9764, 17 гривень - заборгованість по відсоткам. Наразі відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, заборгованість за договором не погашає, що, на думку представника позивача, є порушенням законних прав АТ «Акцент-банк». Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з [PERSON] в свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 червня 2016 року у розмірі 23505, 08 гривень та судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 01 жовтня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Корольовського районного суду міста Житомира не надійшов. Представник позивача АТ «Акцент-Банк» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно з наявною в Єдиному державному демографічному реєстрі інформацією [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Матеріали справи містять відомості про те, що позивачем належно виконано вимоги ч. 7 ст. 43 ЦПК України та надіслано відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання копію позовної заяви з додатками. Крім того, відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, а також судова повістка надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Однак, відповідне поштове відправлення повернулось на адресу суду неврученим відповідачу з відміткою пошти про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». А тому, відповідно до змісту п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що отримав судову повістку. Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд установив, що 17 червня 2016 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку шляхом підписання відповідної анкети-заяви. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві не визначені зобов`язання позичальника щодо сплати відсотків за користування кредитом, процентна ставка, порядок нарахування та сплати таких процентів в анкеті-заяві не зазначено. АТ «Акцент-Банк» відкрив [PERSON] рахунок № [NUMBER] та видав такі картки: № 4323357025337367, строком дії до грудня місяця 2024 року, №4323355200565281, строком дії до січня місяця 2020 року, № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 17 червня 2016 року станом на 04 вересня 2025 року становить 23505, 08 гривень, яка складається з: 13740, 91 гривень - заборгованість за кредитом; 9764, 17 гривень - заборгованість по відсоткам. Згідно з відомостями виписки по картці відповідача [PERSON] за період з 16 червня 2016 року по 04 вересня 2025 року сума витрат складає 111942,68 гривень, сума зарахувань 89 914,16 гривень; сума комісій 1851,06 гривень; сума кешбеку 21,04 гривень. Суд ураховує, що відповідач відзиву на позовну заяву не подав, наявності заборгованості не спростував. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку умови договору приєднання розроблені позивачем по справі АТ «Акцент-Банк», тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. Щодо стягнення відсотків за користування кредитом. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Банк як доказ укладення кредитного договору з відповідачем надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Gold». Суд відхиляє відповідні аргументи позивача та зазначає, що подані позивачем документи не можна вважати складовою частиною кредитного договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці документи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися ним самим в період з часу виникнення спірних правовідносин, а саме з 17 червня 2016 року, до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17. Оскільки анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» від 17 червня 2016 року не містить даних про домовленість сторін договору щодо встановлення розміру та порядку сплати відсотків за користування кредитними коштами, то підстави для їх стягнення з відповідача на користь позивача відсутні. З наведених мотивів суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 9764, 17 гривень. Щодо стягнення суми (тіла) кредиту. Кредитний договір від 17 червня 2016 року, який укладений між сторонами у вигляді заяви-анкети, не передбачає строку повернення кредиту (строку користування ним). Однак, враховуючи, що відповідачем фактично отримані та використані ним кошти в добровільному порядку банку не повернув, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав банку, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. А тому, позов в частині вимог про стягнення кредиту в розмірі 13740, 91 гривень підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем у цій справі сплачено судовий збір в розмірі 2422,40гривень та заявлено позовні вимоги про стягнення 23505, 08 гривень Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості на загальну суму 13740, 91 гривень, що становить 58,50 % від ціни позову, отже судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача становить 1 417,10 гривень.

Outcome: partial