Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 30 328,36 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є мешканцем квартири [ADDRESS] , у якій позивачем надіються послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач з липня 2014 року не вносив плату за отримані послуги з гарячого водопостачання, розмір якої станом на 01 жовтня 2023 року складає 12 286,64 грн. У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання позивач на підставі положень статті 625 ЦК України просить стягнути також 13 916,11 грн інфляційної складової боргу та 4 125,61 грн трьох процентів річних. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 листопада 2023 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. 16 листопада 2023 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року залишено позовну заяву без руху. 26 липня 2024 року від представника позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху разом з уточненою позовною заявою, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка почала формуватися з липня 2014 року. Ухвалою суду від 29 липня 2024 року відкрито провадження у справі № 753/20270/23, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Адресована відповідачу поштова кореспонденція повернута з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористалася своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до таких висновків. Як слідує з матеріалів справи, згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» ТОВ «Євро-реконструкція» з 01.07.2014 є постачальником теплової енергії та гарячої води в будинку [ADDRESS] на підставі ліцензії № 198 від 01.06.2012. Відповідач [PERSON] є зареєстрованим мешканцем квартири [ADDRESS] та отримує послугу з постачання гарячої води. 23.07.2014 у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-реконструкція». Проект договору про надання ТОВ «Євро - реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111(4511). Матеріали справи свідчать, що між сторонами не укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц та від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Виходячи з заявленого позивачем періоду стягнення заборгованості, до правовідносин сторін застосуванню підлягають норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV в редакції, чинній на грудень 2015 року (період, з якого розпочалося нарахування боргу, та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII, чинній на час розгляду справи. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абз. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону). Згідно з п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII визначено, що до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, врегульовані також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила). За змістом Правил централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо-будинкових систем холодного та гарячого водопостачання; централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо-будинкових систем теплопостачання. Як визначено ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частинами 1 - 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як свідчать матеріали справи та не заперечують сторони, відповідач користується послугами гарячого водопостачання у квартирі [ADDRESS] , а отже на неї покладено обов`язок оплачувати надані послуги. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної оплати комунальних послуг належним чином не виконує, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість за послуги з гарячого водопостачання за період з липня 2014 року по вересень 2023 року в сумі 12 286,64 грн, що підтверджується долученими позивачем розрахунком заборгованості за вказаний період. Судом встановлено, що нарахування за вказані послуги здійснювалися позивачем відповідно до пунктів 11, 12 Правил. Доказів про те, що у період з грудня 2021 року по вересень 2023 року у вищезазначену квартиру не надавалися послуги централізованого опалення та постачання гарячої води відповідач не надала та на такі обставини не посилалася. Відповідачем також не надано доказів оплати наданих позивачем послуг, розрахунок заборгованості, складений позивачем, відповідач не спростувала та свого контррозрахунку не надала. Згідно з вимогами ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 статті 625 ЦК України перебачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за послугу з гарячого водопостачання в сумі 12 286,64 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 13 916,11 грн, 3% річних у розмірі 4 125,61 грн. Водночас 08 грудня 2025 року позивач подав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що після подання позовної заяви до суду та відкриття провадження по справі відповідач [PERSON] сплатила заборгованість за надані послуги з постачання гарячої води, яка існувала на момент подання позовної заяви до суду та є предметом судового розгляду справи. Як зазначив позивач, станом на 05 грудня 2025 року, залишок заборгованості відповідача становить 20 725,72 грн., а саме: інфляційна складова боргу в розмірі 13 916,11 грн.; 3% річних в розмірі 4 125,61 грн.; сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 684,00 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню частково, а саме: інфляційна складова боргу в розмірі 13 916,11 грн.; 3% річних в розмірі 4 125,61 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Позивач просив покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial