Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» в особі представника через систему «Електронний суд» звернулося до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якої просили стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість загальною сумою 79\~575,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 8\~000,00 грн., суми заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором 40\~175,00 грн., суми заборгованості нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 157 календарних днів 31\~400,00 грн., сплачений судовий збір 2\~422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000,00 грн. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 05.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4272390 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі кредитний договір), відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, умов кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим на ним утворилась заборгованість в сумі 48\~175,00 грн., з яких: 8\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 40\~175,00 грн. заборгованість за процентами. 26.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу №\~26/07/2025, за умовами якого ТОВ «Українські фінансові операції» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 4272390 від 05.01.2024 року. Після отримання права грошової вимоги позивачем, в межах строку дії кредитного договору, за 157 календарних днів нараховані відсотки за користування кредитними коштами в сумі 31\~400,00 грн., із розрахунку 8\~000,00 грн. * 2,00 % = 200,00 грн. * 157 календарних дні = 31\~400,00 грн. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 4272390 від 05.01.2024 року на загальну суму 79\~575,00 грн., яка складається з: 8\~000,00 гривень - сума заборгованості з тіла кредиту; 40\~175,00 гривень проценти, нараховані первісним кредитором; 31\~400,00 грн. - відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції», що стало підставою для звернення ТОВ «Українські фінансові операції» до суду із вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2025 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Колесніченко О.В., ухвалою якої від 28 квітня 2025 року зазначена позовна заява залишалася без руху, на виконання вимог якої представником позивача 06 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подано заяву про усунення недоліків з долученням доказів на підтвердження відправлення відповідачу копій поданих до суду документів. Ухвалою судді Центрального районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості\~передано за підсудністю на розгляд до Індустріального районного суду міста Дніпра. Справа надійшла до Індустріального районного суду міста Дніпра 23 травня 2025 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Індустріального районного суду міста Дніпра від 23 травня 2025 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 28 травня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 17 липня 2025 року витребувано в АТ «Універсал Банк» інформацію, що містить банківську таємницю (інформацію щодо банківської картки [PERSON] №\~ [NUMBER] ). 11 серпня 2025 року на адресу Індустріального районного суду міста Дніпра від АТ «Універсал Банк» надійшла відповідь на запит суду, якою зокрема повідомлено, що на ім`я [PERSON] емітовано платіжну картку №\~ [NUMBER] та надано рух коштів за картковим рахунком платіжної картки №\~ [NUMBER] за період з 05.01.2024 року по 16.01.2024 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача за наявними у матеріалах доказами. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем реєстрації, яка повернена з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України особа вважається повідомленою.\~Причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.\~280-282\~ЦПК\~України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4272390 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Кредитний договір), який містить анкетні та паспортні дані відповідача. Пунктом 1.1. Кредитного договору визначено, що його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний застосунок «Сredit7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІКС Товариства. На офіційному веб-сайті ТОВ «Лінеура Україна», у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «Лінеура Україна» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: текстом кредитного договору, Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом, тощо Відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Лінеура Україна» та в Особистому кабінеті прийняв умови та, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «96997», підписав електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. Згідно з умовами Кредитного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 3 000,00 гривень (п. 1.2. Кредитного договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 12 днів (п. 1.3. Кредитного договору). Тип процентної ставки фіксована (п. 1.4 Кредитного договору). Стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.3 цього Договору (п. 1.4.1. Кредитного договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 342\~157,79% річних (п. 1.5.1. Кредитного договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 30 000,00 грн. (п. 1.6.1. Кредитного договору). Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) №\~ [NUMBER] . Згідно з п. 3.1. Кредитного договору проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. 09 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Додатковий договір до Договору № 4272390 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, яким внесено зміни до кредитного договору, та відповідно до умов якого сума кредиту, яка надається складає 5\~000,00 грн. Сума кредиту (загальний розмір) складає 8 000,00 гривень Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 12 днів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Додаткового договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 322\~239,00 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Додаткового договору складає: за стандартною ставкою 79 375,00 грн. Також [PERSON] електронним підписом 05 січня 2024 року та 09 січня 2024 року підписав Паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Згідно з листами ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 26.07.2025 року, між ТОВ «Універсальні платіжні рішення», який надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, та ТОВ «Лінеура Україна» укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року. Відповідно до умов даного Договору, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна»: 05.01.2024 11:44:10 на суму 3\~000,00 грн. на карту №\~ [NUMBER] та 09.01.2024 10:43:25 на суму 5\~000,00 грн. на карту №\~ [NUMBER] , що також підтверджується наданою емітентом картки АТ «Універсал Банк» інформацією по картковому рахунку №\~ [NUMBER] за період з 05.01.2024 року по 16.01.2024 року, яка містить відповідні зарахування. Отже, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 8 000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, яку останнім вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та в кредитному договорі В свою чергу, відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти, що свідчить про визнання [PERSON] правовідносин між ним та ТОВ «Лінеура Україна». Разом з тим, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення суми кредиту та нарахованих процентів не виконував належним чином та відповідно до Розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Лінеура Україна станом на 26.07.2024 року мав заборгованість в сумі 48\~175,00 грн., з яких: 8\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 40\~175,00 грн. заборгованість за процентами. Щодо наявності у ТОВ «Українські фінансові операції» права вимоги до відповідача за №\~4272390 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05.01.2024 року, суд зазначає наступне. 26 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу № 26/07/2024, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Українські фінансові операції» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними в Реєстрі боржників. Згідно з Реєстром боржників до Договору факторингу № 26/07/2024 від 26 липня 2024 року ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором №\~4272390 від 05.01.2024 року, загальна сума заборгованості за яким складає 48\~175,00 грн., з яких: 8\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 40\~175,00 грн. заборгованість за процентами. Після отримання позивачем права вимоги, відповідач продовжив не виконувати покладені на нього кредитним договором обов`язки, а тому в межах строку дії кредитного договору за 157 календарних днів (з 27.07.2024 року по 30.12.2024 року) позивачем нараховані відсотки за стандартною процентною ставкою 2,50% в сумі 31\~400,00 грн., розрахунок яких наведено безпосередньо у позовній заяві (8\~000,00 грн. * 2,50 % = 200,00 грн. * 157 календарних дні = 31\~400,00 грн.). Отже, відповідно до наданих та наведених представником позивача розрахунків, заборгованість [PERSON] за Договором №\~4272390 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05.01.2024 року, складає 79\~575,00 грн., з яких: 8\~000,00 грн. - тіло кредиту; 71\~575,00 грн. відсотки за користування кредитом. Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі, регулюються наступними нормами права. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 626 ч.1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049\~ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою статті 1050\~ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача та суми заборгованості відповідач суду не надав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором №\~4272390 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05.01.2024 року, яка станом на 30 грудня 2024 року склала 79\~575 (сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) грн. 00 (нуль) коп., з яких: 8\~000,00 грн. - тіло кредиту; 71\~575,00 грн. відсотки за користування кредитом. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати зазначеної суми судом не встановлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем заявлено вимоги по стягнення судових витрат по справі, а саме витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., які згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на його користь з відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. Так, згідно Договору №\~01/08/2024-А про надання юридичних послуг, Детального опису робіт (наданих послуг) № 4272390 від 11.12.2024 року, розмір послуг за надання професійної правничої допомоги становить 10\~000,00 грн., які згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України підлягають стягнення з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved