Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Представник позивачів, адвокат Семченко Г.С., звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що батьками позивачів [PERSON] і [PERSON] у 1963 році було побудовано будинок за адресою: [ADDRESS] . Сімейне життя у батьків позивачів не склалось і вони розлучились. Рішенням Сквирського районного народного суду Київської області від 21.05.1985 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, було вирішено: "Виділити у власність і користування [PERSON] 1/3 частину житлового будинку розташованого в [ADDRESS] , та визначити право власності за [PERSON] на 2/3 частини житлового розташованого в [ADDRESS] ". За життя матір позивачів [PERSON] зареєструвала право власності на належну їй 2/3 частини вказаного житлового будинку, а батько позивачів [PERSON] не оформив право власності та не виготовив правовстановлюючих документів на свою 1/3 частину вказаного житлового будинку. [PERSON] (батько позивачів) помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] від 17.11.2009 р. До кола спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] входили його діти: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . До складу спадкового майна віднесено 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька позивачів належна йому 1/3 частини будинку перейшла у порядку спадкування за законом до його дітей. Позивачка [PERSON] звернулась із заявою до Сквирської державної нотаріальної контори для оформлення права власності та видачу свідоцтва про право на спадщину на майно [PERSON] , який помер [INFO] .. Державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори Савченко М.А. видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.03.2025 р., оскільки не надано правовстановлюючих документів на підтвердження належності нерухомого майна спадкодавцеві. Після смерті батька, позивачі залишились проживати в даному будинку, однак правовстановлюючі документи на даний будинок відсутні, так як не були виготовлені за життя спадкодавцем та право власності на 1/3 частини житлового будинку не було зареєстроване у Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що позбавляє позивачів можливості оформити право власності на спадкове майно в позасудовому порядку. На підставі викладеного просила визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/6 частину (за кожним) житлового будинку [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами. Ухвалою суду від 08.07.2025 р. провадження у вказаній справі відкрито та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.09.2025 р. постановлено витребувати у державного нотаріуса Сквирської державної нотаріальної контори, [PERSON] , належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .. 03.10.2025 р. на адресу суду надійшла витребувана копія спадкової справи. Ухвалою суду від 05.11.2025 р. клопотання представник позивача про витребування доказів задоволено та постановлено витребувати у Сквирського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відомості щодо реєстрації шлюбу та смерті [PERSON] . 28.11.2025 р. від Сквирського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла витребувана інформація. Ухвалою суду від 02.12.2025 р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.16 зворот). Відповідно до копій Свідоцтва про народження серії [NUMBER] та Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). За життя [PERSON] на праві приватної власності належала 1/3 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з відповідною частиною господарських будівель та споруд (а.с. 15, 17-19). За життя [PERSON] заповіту не складав (а.с. 44). Станом на день смерті [PERSON] [INFO] разом із ним за адресою: [ADDRESS] проживали [PERSON] та [PERSON] (а.с. 45 зворот). Відповідно до матеріалів спадкової справи №130/2010, заведеної після смерті [PERSON] , вказана спадкова справа відкрита на підставі заяви [PERSON] , [INFO] , яка являлася дружиною померлого (а.с. 43). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2001 р. по 21.09.2004 р. (а.с. 68). [PERSON] , [INFO] відповідно до актового запису про смерть № 195 складеного 29.04.2025 Жашківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України померла [INFO] (а.с. 68 зворот). Постановою державного нотаріуса Сквирської державної нотаріальної контори, [PERSON] [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку, у зв?язку з тим, що не надано жодного документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с. 47 зворот - 48, 14). Вищевказана 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд належала [PERSON] на підставі рішення Сквирського райнарсуду від 21.05.1985 р. (а.с. 15). За вищевикладених обставин судом встановлено неможливість оформлення [PERSON] та [PERSON] своїх спадкових прав та отримання в нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину за законом на частину житлового будинку. Інших спадкоємців, які б претендували на майно після смерті спадкодавця, в тому числі осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні не має. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 року у справі № 227/3750/19. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в наслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину ( частина 3 ст. 1296 ЦК України). Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Вирішуючи спірні правовідносини судом враховано, що в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Як встановлено судом, і це підтверджується наявними доказами, а також матеріалами спадкової справи, померлому [PERSON] відповідно до рішення Сквирського райнарсуду від 21.05.1985 р., належала 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Позивачі є спадкоємцями за законом, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину шляхом постійно проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, позивачі на даний час позбавлені можливості отримати відповідні свідоцтва та зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на нерухоме майно, оскільки правовстановлюючі документи на спірну частину житлового будинку відсутні, а отримати їх дублікат неможливо, чим порушується її право на спадкування, а тому їх порушені права підлягають захисту в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачами [PERSON] та [PERSON] було сплачено судовий збір в загальному розмірі 6 507,50 гривень. Представник позивачів у поданій до суду позовній заяві просив судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачами. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи з наведеного, враховуючи, що представник позивачів просив судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачами, суд не проводить розподіл судових витрат.

Outcome: approved