Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 02.09.2013 року сторони перебувають у шлюбі, під час якого в них народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причинами для розірвання шлюбу позивачка вважає те, що сторони виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, втратили почуття любові один до одного та припинили шлюбні відносини. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, вони не можуть підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї та піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї та не ведуть спільний побут. Тому їх шлюб носить формальний характер. У зв`язку із цим позивачка просить розірвати вказаний шлюб, залишити вказаних малолітніх дітей проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору. Позивачка в судове засідання не з`явилася, 09.12. та 10.12. 2025 року її представник, адвокат Марціновська Дарина Мечиславівна подала через підсистему «Електронний Суд» заяви, в яких просить розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Також вказала, що місце проживання зазначених малолітніх дітей зареєстроване із позивачкою та вони фактично проживають разом з нею. 08.12.2025 року його представник подав заяву, якій просить розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин своїх неявок він суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача не вказала, що заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії « [NUMBER] , виданого 02.03.2013 року виконавчим комітетом Пилипівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, сторони зареєстрували шлюб 02.03.2013 року. Шлюб зареєстровано вказаним органом (актовий запис № 1 від 02.03.2013 року). У зв`язку з укладенням шлюбу позивачка змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] » (а. с. 9). Згідно з даними свідоцтв про народження серії « [NUMBER] (актовий запис № 22 від 03.09.2013 року), виданого Спаською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 03.09.2013 року, серії « [NUMBER] (актовий запис № 23 від 03.09.2013 року), виданого вказаною сільською радою 03.09.2013 року, серії «І-НМ»» № 284485 (актовий запис № 16 від 08.06.2015 року), виданого зазначеною сільською радою 08.06.2015 року, народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 11, 13, 15). Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини та позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Тому вказаний шлюб слід розірвати. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на вказані положення та позицію позивачки, після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище « [PERSON] ». Питання про залишення на проживанні вказаних малолітніх дітей з позивачкою суд не вирішує, оскільки представник позивачки вказала, що такі малолітні діти станом на день ухвалення цього рішення (10.12.2025 року) проживають разом з позивачкою. Тому суд не вважає це позовною вимогою та не вирішує її. Судом встановлено, що позивачкою за звернення з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1\~211 грн. 20 коп., що стверджується квитанцією з «ID»: 3982-6161-7457-6825 выд 15.09.2025 року (а. с. 6). Отже, дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивачки на підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі статтей 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved