Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 16 січня 2022 року між ним і відповідачем було укладено Заяву-Договір №S000400538 про акцепт публічної пропозиції на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування, за умовами якого відповідач акцептував публічну пропозицію банку та погодився на відкриття його поточного рахунку № [NUMBER] з видачею платіжної карти МС Wodld Debit у валюті гривня зі встановленням тарифного пакету «Банк Власний Рахунок», а також на здійснення розрахунково-касового обслуговування рахунку. Сторони договору погодили, що його невід`ємною частиною є Правила надання банківських продуктів та послуг фізичним особам в ПАТ «Банк Восток», розміщені для ознайомлення на сайті банку, Паспорт споживчого кредиту та тарифи банку, з якими відповідач попередньо перед підписанням договору був ознайомлений, повністю згоден. Згідно п.3 Договору відповідач погодився на укладення договору про споживчий кредит і погодився на встановлення, анулювання ліміту овердрафту на рахунку і просив встановити йому ліміт на умовах: продукт «Банк Власний Рахунок»/Програма кредитування «Кредитний ліміт до 100000 гривень»; сума кредитного ліміту 1,00 грн.; строк кредитного ліміту до 365 календарних днів; процентна ставка 36,00 % річних (фіксована); максимальний ліміт 100000,00 грн. Отже, при встановленні та зміні кредитного ліміту відповідачу банк керується п.3 Договору, на підставі якого відповідач при укладенні Договору надав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту до 100000,00 грн. та його зміну за ініціативою банку. Станом на 25 лютого 2025 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 24632,68 грн., яка складається простроченої заборгованості за овердрафтом в розмірі 20000,00 грн.; заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4079,72 грн.; заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість в розмірі 552,96 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача Олексюк М.М. в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала і надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча викликався через оголошення на сайті «Судова влада». Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням відсутності у представника позивача заперечень проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що 16 січня 2022 року між ним і відповідачем було укладено Заяву-Договір №S000400538 про акцепт публічної пропозиції на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування, за умовами якого відповідач акцептував публічну пропозицію банку та погодився на відкриття його поточного рахунку № [NUMBER] з видачею платіжної карти МС Wodld Debit у валюті гривня зі встановленням тарифного пакету «Банк Власний Рахунок», а також на здійснення розрахунково-касового обслуговування рахунку. Сторони договору погодили, що його невід`ємною частиною є Правила надання банківських продуктів та послуг фізичним особам в ПАТ «Банк Восток», розміщені для ознайомлення на сайті банку, Паспорт споживчого кредиту та тарифи банку, з якими відповідач попередньо перед підписанням договору був ознайомлений, повністю згоден. Згідно п.3 Договору відповідач погодився на укладення договору про споживчий кредит і погодився на встановлення, анулювання ліміту овердрафту на рахунку і просив встановити йому ліміт на умовах: продукт «Банк Власний Рахунок»/Програма кредитування «Кредитний ліміт до 100000 гривень»; сума кредитного ліміту 1,00 грн.; строк кредитного ліміту до 365 календарних днів; процентна ставка 36,00 % річних (фіксована); максимальний ліміт 100000,00 грн. Отже, при встановленні та зміні кредитного ліміту відповідачу банк керується п.3 Договору, на підставі якого відповідач при укладенні Договору надав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту до 100000,00 грн. та його зміну за ініціативою банку. З 16 вересня 2025 року назва позивача змінена з ПАТ «Банк Восток» на АТ «ВСТ Банк». Станом на 25 лютого 2025 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 24632,68 грн., яка складається простроченої заборгованості за овердрафтом в розмірі 20000,00 грн.; заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4079,72 грн.; заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість в розмірі 552,96 грн. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На момент звернення позивача до суду та розгляду справи по суті, відповідач грошові кошти за кредитним договором не повернув. Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором ґрунтуються на законі та умовах договору, а тому підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням основної вимоги, на підставі ст.141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved