Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

07 листопада 2025 року до Галицького районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна\~. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі по 5 000,00 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. \~\~\~\~\~\~ В\~\~обґрунтування позову позивачка зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем. На даний час шлюб розірвано. За період шлюбних відносин у них народилося четверо дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач дітей не утримує, тому просить з нього стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн на кожну дитину. Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково. Зазначив, що готовий сплачувати аліменти на утримання чотирьох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 3750 грн. на кожну дитину щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги частково, погодившись на стягнення з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей твердої грошової суми в розмірі по 3750 грн. на кожну дитину щомісячно. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 22 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області шлюб розірвано. Від шлюбу\~сторони мають\~спільних дітей:\~дочку \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~дочку [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~сина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~дочку \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~ свідоцтвами про народження дітей (а. с. 6-9). Діти після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю. Відповідно до частин 1-4 статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, Конвенцію про права дитини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої - другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Законом не передбачено звільнення платника аліментів від зобов`язання щомісячної сплати аліментів на утримання дитини в разі втрати роботи чи перебуванні в статусі безробітного. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд бере до уваги те, що відповідач, як батько дітей, має обов`язок забезпечити достатній рівень життя своїм дітям, а тому, розмір аліментів має бути відповідним для забезпечення достатнього рівня життя дітей. Суд насамперед діє в інтересах дітей, з огляду на обов`язок батьків забезпечувати своїх дітей та дбати про їх необхідний і достатній рівень життя. Водночас матеріальне забезпечення дитини є лише одним із обов`язків батьків, серед інших: виховання дитини, духовний, моральний та фізичний розвиток дитини, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя тощо. Оцінюючи подані докази, суд виходить з того, що обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги потреби дітей, матеріальне становище обох батьків, принцип справедливості та співмірності витрат на утримання дітей із доходами платника аліментів. З урахуванням наведеного вище, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище сторін, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 3750,00 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, враховуючи позицію сторін у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 191 СК України, стягнення аліментів присудити з 07 листопада 2025 року. Відповідно до пункту 1 частини 1статті 430 ЦПК України,суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивачка при поданні позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір». З огляду на це, суд вважає необхідним з відповідача на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять копійок) на користь держави. На підставі наведеного, та

Outcome: partial