Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "УКРГЛОБАЛ ФІНАНС" звернулось в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат у вигляді судового збору. В обгрунтування позовних вимог вказав, що 04.09.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № Z62.19690.004296294, за яким АТ «Ідея Банк» надало відповідачу кредит у розмірі 55909,00 грн строком до 04.09.2020, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого право вимоги за Кредитним договором перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». 26.07.2023 між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФНАНС» (Клієнт) та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (Фактор), укладено Договір факторингу № 01.02-38/23 від 26.07.2023 (надалі Договір факторингу), відповідно до умов якого право вимоги за Кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Проте, відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором № Z62.19690.004296294, а тому на час переходу права вимоги до нового кредитора (позивача) по договору виникла заборгованість у розмірі 84477,38 грн, яка складається з 31673,28 грн сума основного боргу та 14748,65 грн сума боргу за процентами. За таких обставин, позивач ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором, а також понесені витрати на правову допомогу у сумі 10000 грн та судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп. Ухвалою суду від 30.09.2025 відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в позовній заяві просив про розгляд справи без участі сторони позивача, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлено, що 04.09.2018 [PERSON] уклав в письмовій формі кредитний договір № Z62.19690.004296294 з АТ «Ідея банк». Згідно з умовами цього договору розмір кредиту 55909,00 грн, кредит було надано строком на 24 місяців, розмір процентної ставки 15 % річних. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, згідно з яким останнє отримало право вимоги за кредитним договором № Z62.19690.004296294. 26.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-38/23, згідно з яким останнє отримало право вимоги за договором позики № 62.19690.004296294. Сума заборгованості, відповідача за кредитним договором відповідно до Реєстру боржників №1 від 26.07.2023 до Договору факторингу № 01.02-38/23 від 26.07.2023 становить 84477,38 грн. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості, яка заявлена позивачем, суд зазначає наступне. У ч. 1 ст. 510 ЦК України, передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514 ЦК України, передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України). Відповідно до ст. 519 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 року у справі № 761/33403/17). З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Саме на первісного кредитора покладено обов`язок представити новому кредитору всі документі, які слугували підставою виникнення боргового зобов`язання у боржника, оскільки правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 77, 78 ЦПК України, визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У договорах факторингу не зазначені договора по яких відбулося відступлення права вимоги. Крім того, Додаток № 3 до договору факторингу від 25.07.2023№01.02-31/23 Реєстр Боржників не містить будь-якої інформацію щодо відповідача. Суд звертає увагу, наданий позивачем реєстр боржників № 3 є неповним, містить перелік боржників за порядковими номерами з 1 по 20 та 4220 по 4243. Прізвище відповідача за № 1959, який міститься на окремому аркуші з порушенням порядкового номеру, що позбавляє суд можливості достовірно встановити, відступлення права вимоги до відповідача саме на підставі реєстру № 3. Отже, позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 62.19690.004296294 від первісного кредитора до позивача». З огляду на викладене, недоведеною є вимога про стягнення з боржника на користь "Факторингова компанія "УКРГЛОБАЛ ФІНАНС" заборгованості за кредитним договором в № 62.19690.004296294. Отже, ураховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає до задоволення, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено. На підставі викладеного, ст.ст. 207,526,546,626,628,634,638,1048,1050,1054,1055ЦК України та

Outcome: dismissed