Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 15.08.2025 року орган опіки та піклування Виконавчого комітету Степанківської сільської ради в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Степанківської сільської ради звернувся до суду в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальний заклад «Центр надання соціальних послуг» Степанківської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [PERSON] є матір`ю двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , є їхнім єдиним представником, так як батько записаний відповідно до ст.. 135 ч.1 СК України. З 2023 року родина отримує соціальну послугу «соціальний супровід». Після виявлення неналежного стан дітей та їхніх у мови проживання 10.01.2025 року діти взяті на облік, як такі, що опинилися в складних життєвих умовах. Неодноразово [PERSON] затримувалася працівниками поліції в стані алкогольного сп`яніння, поводилася агресивно. 09.08.2025 року малолітніх [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] було знайдено голодними в кущах, діти були доставлені до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Стан виконання свої батьківських обов`язків [PERSON] неодноразову розглядався на засіданнях виконавчого комітету. [PERSON] жодного разу на них не з`являлася. Відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Наразі відповідач офіційно не працює, за місцем реєстрації не проживає, дітьми не цікавиться. Пояснення сторін: У судове засіданні представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву у якій підтримала позов і просила його задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце їх проведень повідомлялась в порядку п. 1 ч. 4 ст. 128 ЦПК України,18.11.2025 року до канцелярії суду надала заяву, в якій зазначила, що вимоги визнає та покладається на рішення суду. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 26.08.2025 року позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження. 18.11.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті. Встановлені судом обставини: Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Так, судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , є їхнім єдиним представником, так як батько записаний відповідно до ст.. 135 ч.1 СК України. Згідно довідки-характеристики, виданої старостою с.Хацьки Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області відносно [PERSON] , остання зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Веде антисоціальний спосіб життя. Неодноразово надходили звернення, щодо неналежного виховання дітей. Зловживає алкогольними напоями. З подань ЧРУП від 11.08.2025 року, 13.08.2025 року слідує, що від начальника управління надходили звернення до Служби у справах дітей виконавчого комітету Степанківської сільської ради з пропозицією вжити заходів відносно [PERSON] , оскільки, працівниками поліції під час патрулювання виявлялася [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння з своїми малолітніми дітьми, які мали тілесні ушкодження, повідомляли, що вони не їли. 06.10.2023 року, 29.04.2024 року на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Степанківської сільської ради приймалися рішення про, щодо попередження [PERSON] про необхідність належного виконання нею батьківських обов`язків, щодо [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідної реакції з боку [PERSON] не було. Рішенням Служби у справах дітей виконавчого комітету Степанківської сільської ради №02 від 10.01.2025 року [PERSON] , після знайдення його працівниками поліції в ситуації, яка могла бути небезпечна для його життя, взято на облік, як дитину, яка перебуває в складних життєвих умовах. Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги\~ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~Відповідно до ч.1\~ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.\~В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня\~\~\~\~ 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Згідно ч. 1 ст. 3\~Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року,\~в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9\~Конвенції передбачено,\~що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Як передбачено\~ст.\~27\~Конвенції,\~держава визнає\~право кожної\~дитини на\~рівень життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку\~дитини.\~Батьки або\~інші особи,\~які виховують\~дитину,\~несуть основну\~відповідальність за\~забезпечення в\~межах своїх\~здібностей і\~фінансових можливостей\~умов життя,\~необхідних для\~розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Згідно частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. ст. ст. 8, 12 Закону України "Про охорону дитинства"\~передбачено,\~що кожна\~дитина має\~право на\~рівень життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку.Батьки\~або особи,\~які їх\~заміняють,\~несуть відповідальність\~за створення\~необхідних для\~всебічного розвитку\~дитини відповідно\~до законів\~України.\~Виховання в\~сім`ї\~є першоосновою\~розвитку особистості\~дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Відповідно до ч. 1- 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; повинні поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п.\~1,\~п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~164\~СК України\~мати,\~батько можуть\~бути позбавлені\~судом батьківських\~прав,\~якщо вона,\~він:не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 15, п. 16, п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків\~від виконання\~своїх обов`язків\~має місце,\~коли вони\~не піклуються\~про фізичний\~і духовний\~розвиток дитини,\~її навчання,\~підготовку до\~самостійного життя,\~зокрема:\~не забезпечують\~необхідного харчування,\~медичного догляду,\~лікування дитини,\~що негативно\~впливає на\~її фізичний\~розвиток як\~складову виховання;\~не спілкуються\~з дитиною\~в обсязі,\~необхідному для\~її нормального\~самоусвідомлення;\~не надають\~дитині доступу\~до культурних\~та інших\~духовних цінностей;\~не сприяють\~засвоєнню нею\~загальновизнаних норм\~моралі;\~не виявляють\~інтересу до\~її внутрішнього\~світу;\~не створюють\~умов для\~отримання нею\~освіти.\~Зазначені фактори,\~як кожен\~окремо,\~так і\~в сукупності,\~можна розцінювати\~як ухилення\~від виховання\~дитини лише\~за умови\~винної поведінки\~батьків,\~свідомого нехтування\~ними своїми\~обов`язками.Одночасно з\~позбавленням батьківських\~прав суд\~може на\~вимогу позивача\~або з\~власної ініціативи\~вирішити питання\~про стягнення\~аліментів на\~дитину.Статтею 169 СК особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. ч.\~2\~ст.\~166\~СК України\~передбачено,\~що особа,\~позбавлена батьківських\~прав,\~не звільняється\~від обов`язку\~щодо утримання\~дитини.При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст.180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Отже в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір`ю двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , є їхнім єдиним представником, так як батько записаний відповідно до ст.. 135 ч.1 СК України. Веде антисоціальний спосіб життя. Зловживає алкогольними напоями. Суд вважає встановленим, що відповідач умисно не виявляє батьківського піклування щодо своїх малолітніх дітей, надала суду заяву про визнання позову, а тому, враховуючи всі встановлені обставини, суд вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] .\~ \~ \~ \~ У зв`язку з позбавленням батьківських прав, відповідач не звільняється від обов`язку утримання дитини, у зв`язку з чим з [PERSON] \~необхідно стягнути аліменти на користь дітей [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів їх заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати: Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України. Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 3028 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. \~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved