Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову . В обґрунтування вимог позивач вказала, що у них з відповідачем є спільна донька [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою. Донька продовжує навчання у Тернопільському національному технічному університеті ім. І. Пулюя на денній, платній формі навчання, закінчення навчання червень 2028 року. Стипендії донька не отримує та працювати, у зв`язку із навчанням, не має можливості. Вона не працює, перебуває на обліку в ПФУ в Тернопільській області, як особа з інвалідність та отримує пенсію 3323 грн. Донька проживає разом із нею та потребує утримання, яке відповідач може надавати. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 17.11.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано відомості про доходи відповідача за 2024-2025 роки. Відповідач відзив на позов не подав. В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що донька іноді неофіційно працює 3-4 год на день, один чи два рази на тиждень у вільний від навчання час. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що є військовослужбовцем. На даний час перебуває у відпусті та проходить реабілітацію. На утриманні також має непрацездатну матір. Судом встановлено, що у сторін спору є спільна донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №2704 від 14 грудня 2006 року. Донька є повнолітньою, однак продовжує навчання у Тернопільському національному технічному університеті ім. Івана Пулюя. Згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця від 30 серпня 2025 року встановлено, що між Тернопільським національним технічним університетом ім. Івана Пулюя та [PERSON] укладено договір про навчання у закладі вищої освіти №04СД0134. Вартість навчання 108 000 грн, по 36\~000 грн за кожен рік навчання. Відповідно до довідки Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя №184 від 29 вересня 2025 року, [PERSON] є студентом другого курсу денного відділення ФЕМ факультету. Навчання закінчує у червні 2028 року. З квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 19 серпня 2025 року слідує, що [PERSON] оплатила вартість навчання доньки [PERSON] у Тернопільському національному технічному університеті на суму 18\~000 грн. Відповідно до довідки МСЕК серії ААГ № 725162 від 30 квітня 2024 року встановлено, що [PERSON] є особою з інвалідністю третьої групи, загальне захворювання довічно. Протипоказана важка фізична праця, робота з тривалою ходою та стоянням. Згідно довідки Головного управління ПФУ у Тернопільській області № 3770547411698723 встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у ПФУ та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 3323 грн щомісячно. З довідки ВЧ [NUMBER] за №\~269 від 20.06.2024 року встановлено, що [PERSON] перебуває на військовій службі у ВЧ [NUMBER] . Відповідно до відомостей з реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів про суми доходів, отриманих самозайнятими особами за період 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2025 року встановлено, що [PERSON] отримує регулярний дохід як військовослужбовець з липня 2024 року по вересень 2025 року на загальну суму 985\~187.83 грн. Донька проживає з матір`ю. Відповідач проживає окремо. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В силу вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до роз`яснень викладених у п. п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що донька сторін спору [PERSON] є повнолітньою, однак продовжує навчатись в Тернопільському національному технічному університеті імені Івана Пулюя на денні формі навчання, завершення навчання - 2028 рік. Навчання платне 108\~000 грн. Самостійно заробляти на життя [PERSON] не має можливості, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є особою працездатного, молодого віку, є військовослужбовцем та отримує відповідні виплати, що підтверджується матеріалами справи. На утриманні відповідача також перебуває матір непрацездатного віку, що визнала позивач. Інших утриманців відповідач не має. Враховуючи вищезазначене та те, що повнолітня донька продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є молодою особою працездатного віку, відсутні докази незадовільного стану здоров`я, є військовослужбовцем, отримує регулярні виплати, приймаючи до уваги матеріальний стан позивача, розмір доходів відповідача як військовослужбовця, суд приходить до переконання, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу позивачу у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2025 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я, вік та потреби доньки, неможливість останньої самостійно заробляти на життя, у зв`язку з навчанням, додаткові витрати доньки на оплату вартості навчання, проїзд до навчального закладу, придбання навчальної літератури, харчування, одягу, предметів першої необхідності, відсутність інших утриманців, крім непрацездатної матері, а тому прийшов до переконання, що саме такий розмір аліментів буде відповідати потребам позивача та фінансовим можливостям батька. В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: partial