Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", в інтересах якого діє представник Романенко М.Е. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 22.08.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено угоду № 200092852 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого (повернення, платності, строковості) банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 15800 грн., з встановленим строком користування, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 ТОВ "ДіджіФінанс" набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором. ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ "ДіджіФінанс", виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 19.08.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 45 419,87 грн. Заборгованість розрахована станом на дату укладання договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДіджиФінанс» та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів. В зв`язку з вищевикладеним позивач просить поновити строк позовної давності щодо стягнення заборгованості та стягнути з відповідача заборгованість 45 419,87 гривень, яка складається з суми заборгованості 14 814,92 гривень, суми заборгованості за відсотками у розмірі 30 604,95 гривень, а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 05.09.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була неодноразово повідомлена у встановленому законом порядку, а саме направленням на адресу проживання судових повісток. Надала суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, щов матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, якіпідтверджують переказ позичальнику кредитних коштів на умовах та розмірі, які зазначені в заяві № 200092852, а саме на рахунок26205506274101 відкриту у ПАТ «Банк Михайлівський». Крім того вказала, що виписка по особовим рахункам не є належним, достовірним та допустимимдоказом на підтвердження переказу кредитних коштів та розмірузаборгованості. В матеріалах справи відсутній будь-який документ, якийпідтверджував, що відповідач отримала саме 15800,00 грн в якості кредиту. Просила також застосувати строк позовної давності. На підставі чого, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 28.10.2025 представник позивача надав суду додаткові пояснення по справі, в обґрунтуваннях яких вказав, щодоказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первиннідокументи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерськийоблік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою длябухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролютавпорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можутьскладатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документиможуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційноїдіяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національногобанку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів єпідтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі абовідсилання клієнту.Представник позивача вказує, що аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковимирахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодозаборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.На підставі чого, просили суд задовольнити позовну вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що 22.08.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено угоду № 200092852 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого (повернення, платності, строковості) банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 15800,00 грн., з встановленим строком користування з 22.08.2014 по 22.08.2019,а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. За умовами заяви № 200092852 від 22.08.2014 відповідачу виданакредитна картка № 26205506274101 із встановленим кредитним лімітом до 50000.00 грн та терміном 12місяців, згідно довідки про умови кредитування. На підтвердження факту укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем представником позивача надано підписані відповідачем копії письмових доказів, зокрема: заяву № 200092852 від 22.08.2014, анкету №607803, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 22.08.2014. 20.07.2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИФІНАНС» було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «ДІДЖИФІНАНС» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору. З копії Витягу Реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до Договору №7_БМ про відступленням прав вимоги від 20.07.2020 року, відповідно до якого до нового кредитора ТОВ «ДІДЖИФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором № 200092852, укладеним 22.08.2014з [PERSON] на строк до 22.08.2019 на суму 45 419,87 грн., з яких: 14 814,92 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 30 604,95 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума заборгованості за договором становить 45 419,87 грн., з яких: 14 814,92 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 30 604,95 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки 23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладання такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог. Надані виписки з особових рахунків сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються наступними нормами законодавства. Так,ст. 626 ЦК Українивизначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Устатті 627 ЦК Українивстановлено, що відповідно достатті 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно дост. 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першоїстатті 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першоюстатті 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК Українивстановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ЦК Українидоговір кредиту складений в простій письмовій формі, у відповідності із законом. Судом встановлено, що 20.07.2020 ТОВ «ДіджиФінанс" набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16 відповідно до якої позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за Кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. До позовної заяви надано витяг з додатку 1 до договору від 15.06.2020 №7_БМ про відступлення прав вимоги, який мав місце станом на дату укладання договору із зазначенням, окрім іншого, суми заборгованості. Отже, уклавши договір відступлення прав вимоги, позивач набув права вимоги щодо відповідача по спірному кредитному договору. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первиннідокументи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерськийоблік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою длябухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролюта впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можутьскладатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документиможуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційноїдіяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національногобанку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів єпідтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі абовідсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організаціюбухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційноїдіяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національногобанку України від 04 липня 2018 року №75. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковимирахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодозаборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі№760/7792/14-ц. Таким чином, суд не бере до уваги твердження відповідача з приводу ненадання належних доказів підтвердження переказу кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. Факт досягнення згоди між сторонами стосовно всіх умов кредитного договору, зякими відповідач був попередньо ознайомлений, підтверджується підписаннямкредитного договору, та додатків отже сторони дійшли згоди стосовно всіх його умов. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки передбачені договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо заяви позивача про поновлення строку позовної давності, то вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно дост. 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно дост. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. За ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку. Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільногокодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями257,258цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України. У зв`язку з відміною постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 року на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року, продовжені строки, визначені статтямиЦК України257, 258, завершились у 00 год. 01 хв. 01 липня 2023 року. Законом України від 8 листопада 2023 № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни дорозділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеногоУказом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Закон набрав чинності 30.01.2024. Тобто, строк позовної давності позивачем в даному випадку не пропущено, а отже підстави для його поновлення відсутні. Згідно з ч. 1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження отриманих правничих послуг позивач надав: копію договору про надання правової допомоги № 26 від 15.02.2024 року, укладеного між ТОВ «ДіджиФінанс» та АБ «Анастасії Міньковської», детальний опис робіт, виконаних за договором про надання правової допомоги № 26 від 15.02.2024 року, згідно якого загальна вартість наданих послуг та робіт склала 7000,00 грн., акт про підтвердження факту наданих послуг і виконаних робіт від 26.08.2025 на суму 70000 грн. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо

Outcome: approved