Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 15.11.2012 у відділі ДРАЦС Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 186. У шлюбі у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка проживає з позивачкою. Позивач вказує, що з серпня 2014 року шлюб фактично припинив своє існування, сторони втратили повагу один до одного, збереження шлюбу та примирення є неможливим, оскільки подальше перебування у зареєстрованому шлюбі суперечить її інтересам, тому просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 11.11.2025 скерувала до суду заяву, у якій підтримала заявлені нею вимоги про розірвання шлюбу. Просить розглянути справу за її відсутності та стягнути з відповідача судові витрати у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належний чином за адресою його зареєстрованого місця проживання. Судові повістки від відповідача повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований 15.11.2012 у відділі ДРАЦС Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 186, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.11.2012. У шлюбі у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.06.2014. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - це одна з основних його засад, шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка обумовлює його добровільний характер. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3статті 56\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно з ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ст.115\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися та зберегти шлюб, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. Відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи зазначені вище вимоги закону та встановлені судом обставини суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно із ст.113\~Сімейного кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотань про відновлення дошлюбного прізвища позивачка не подала, а тому піж час реєстрації розірвання шлюбу слід залишити їй існуюче прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч 1, 2 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати у разі задоволення позову на відповідача. На підтвердження судових витрат у справі позивачка надала квитанцію про сплату судового збору, договір № 77 від 04.09.2025 про надання правовою допомоги, попередній розрахунок судових витрат, квитанцію про сплату грошових коштів від 05.09.2025 за договором про надання правової допомоги № 77 від 04.09.2025. У зв`язку із задоволенням позову за відсутності клопотання відповідача про зменшення таких витрат, сплачені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору та правничої допомоги підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст.24,56,104-105,110,112,114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved