Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

ТзОВ «ФК «Ейс» звернулося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказало, що 15.02.2021 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою був укладений кредитний договір № 578434322 за умовами якого остання отримала кредит у сумі 7250 грн. Договір був укладений в електронному вигляді та підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». 28.11.2018 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТзОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором. 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором. 08.07.2025 між ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТзОВ «ФК «Ейс» був укладений договір факторингу № 08/07/25-Е відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 578434322 від 15.02.2021 у загальній сумі 29 448,75 грн., з яких: 7249,90 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 198,85 грн.\~сума заборгованості за відсотками. За таких обставин ТзОВ «ФК «Ейс» просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором кредиту № 578434322 від 15.02.2021 у сумі 29 448,75 грн., судовий збір у сумі 2422,40 грн. та 7000 грн. понесених витрат на правничу допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, подала відзив на позов, де зазначила, що позивачем не надано доказів, що картка на яку здійснено переказ, належить відповідачці, а платіжне доручення від 15.02.2021 про переказ коштів, не є належним та допустимим доказом, оскільки не містить підпису працівника банку. Позивачем не доведено факту переходу права вимоги, оскільки не надано доказів на підтвердження факту оплати за договором факторингу, позивачем нараховані відсотки за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування. Просить застосувати позовну давність до позовних вимог, в позові відмовити, а справу розглянути за відсутності відповідачки. Представник позивача подав відповідь на відзив, де зазначив, що на підтвердження перерахування коштів за кредитним договором надано платіжне доручення, які містить всі реквізити платіжного документа згідно вимог чинного законодавства, також зазначив, що відповідачка виконувала умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі, відсотки за договором розраховані відповідно до умов кредитного договору, перехід права вимоги за договорами факторингу підтверджено належними та допустимими доказами, строк позовної давності за вимогами не сплинув. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 15.02.2021 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 578434322 за умовами якого остання отримала кредит у сумі 7250 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, та у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Сторони погодили наступні умови договору: 1.1. За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 7250 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 1.2. Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником (далі «дисконтний період»). У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту. 1.3. Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку дисконтного періоду. Застосування позичальником зазначеного права продовження загального строку Дисконтного періоду можливе до закінчення дисконтного періоду, а також під час пільгового періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту договору, строк продовження дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х Y), де: Z кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; Х поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y дата ініціації (день місяця) продовження дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок кредитодавця). При цьому сторони узгоджують що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується дисконтний період дорівнює 30 днів.. 1.4. За користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.4.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65 три цілих шістдесят п`ять сотих процентів річних, що становить 0,01 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; 1.4.2. за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. У разі сукупного продовження дисконтного періоду на строк, що дорівнює чи більше ніж 31 та 46 днів від дати закінчення вказаного в п. 1.2. договору строку, позичальнику може бути надано додаткову знижку від індивідуальної процентної ставки, що розраховується в порядку передбаченому Правилами постійно діючої програми «Рівні лояльності» кредитодавця (далі «Програма»), які розміщені на Сайті кредитодавця за посиланням https://moneyveo.ua/uk/promoactionnews/programma-lojalnosti/. Станом на дату укладення цього договору позичальнику присвоєний 0 Рівень лояльності, що не може бути змінено (переглянуто) до моменту повного виконання цього договору. 1.4.3. У випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього договору. Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору. 1.5. Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду (в термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього договору, оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду. 1.6. Основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії договору на умовах п. 1.7. договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п.1.7.1. договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також позичальник має право достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час. 1.7. Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: 1.7.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; 1.7.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. 1.8. Проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2. договору, нараховуються за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання кредиту та до дня фактичного повернення суми кредиту позичальником. [PERSON] підписала договір кредиту № 578434322 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (MNV5BV84). Факт перерахування ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» обумовленої кредитним договором суми кредиту (7250 грн.) на вказаний позичальником номер банківської картки підтверджено платіжним дорученням від 15.02.2021, випискою по банківському рахунку відповідачки. Станом на 18.05.2021 заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії становить 19\~777 грн. 25 коп., в т.ч. 7249,90 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12 694 грн. 10 коп. заборгованість за відсотками (за період з 15.02.2021 по 17.05.2021). 28.11.2018 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТзОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Згідно реєстру прав вимоги від 18.05.2021 № 134 ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до [PERSON] за договором № 578434322 від 15.02.2021 в сумі 19 944 грн. 00 коп., в т.ч 7\~249,90 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12 694 грн. 10 коп. заборгованість за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» станом на 31.07.2023 заборгованість [PERSON] за договором № 578434322 від 15.02.2021 становить 29 448 грн. 75 коп., в т.ч. 7\~249 грн. 90 коп. заборгованість за тілом кредиту, 22 198 грн. 85 коп. заборгованість за відсотками (за період з 18.05.2021 по 14.07.2021). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором. 08.07.2025 між ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТзОВ «ФК «Ейс» був укладений договір факторингу № 08/07/25-Е відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Згідно реєстру боржників від 08.07.2025 ТзОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 578434322 від 15.02.2021 в сумі 29 448 грн. 75 коп., в т.ч. 7\~249 грн. 90 коп. заборгованість за тілом кредиту, 22 198 грн. 85 коп. заборгованість за відсотками. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Так, відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 цього Кодексу встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. За правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Звертаючись до суду із вказаним позовом, ТОВ «ФК «Ейс» зазначило, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 578434322 від 15.02.2021 перейшло до товариства на підставі договорів факторингу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України,заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з умовам Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», за пунктом 2.1 згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Згідно п. 4.1. цього договору право вимоги переходить до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. 18.05.2021 на виконання п. 2.1 договору факторингу №28/1118-01 складено та підписано Реєстр прав вимоги №134, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідачки за кредитним договором. Тобто, реєстр передачі прав вимоги підписано ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , що передбачено договором факторингу. Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до боржника, яке йому належало. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанси» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 578434322 від 15.02.2021 . Згідно п. 4.1 вказаного договору право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому у відповідному додатку до договору. Вказані обставини підтверджуються витягом з реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 29 448 грн.75 коп. Реєстр прав вимог підписаний між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 31.07.2023, що підтверджується витягом з реєстру прав вимог №10, після укладення кредитного договору № 578434322 від 15.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою. 08.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. Згідно до п.1.2 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 29 448 грн.75 коп. Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно умов договору № 578434322 від 15.02.2021 сторони погодили строк кредитування 30 днів (п. 1.2 договору дисконтний період) з можливістю продовження строку кредитування на умовах визначених п. 1.3 договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 578434322 від 15.02.2021 вбачається, що позивачка скористалась право продовження дисконтного періоду, сплативши всі проценти. Таким чином строк договору сторони продовжили на тридцять днів до 19.04.2021 та на тридцять днів до 18.05.2021. Протягом вказаного періоду проценти нараховувались відповідно до умов п. 1.4.1 договору (з 15.02.2011 по 18.03.2021 по 0,01% в день, з 19.03.2021 по 19.04.2021 по 1,7% в день, з 20.04.2021 по 18.05.2021 по 2,3 % в день). Станом на 18.05.2021 (дата закінчення дисконтного періоду) відповідачка заборгованість за кредитним договором не сплатила. Сторони договору також погодили, що зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п.п. 1.7.1, 1.7.2 договору). Таким чином, з 18.05.2021 по 14.07.2021 нарахування процентів здійснювалось з розрахунку 2,3% в день, отже нарахування процентів позивач здійснював відповідно до умов договору, при цьому відповідачка на спростування розрахунку позивача власний контррозрахунок не представила. Щодо строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30 червня 2023 року. Крім того, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією РФ проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі. Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема п.19, згідно якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Згідно з Законом України від 14.05.2025 №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» (набрав чинності 04.09.2025) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключений. Позивач звернувся до суд із позовом 08.09.2025, при цьому договір укладений 15.02.2021, строк виконання зобов`язань за договором настав 14.07.2021 ( в період дії карантину, воєнного стану), а тому строк позовної давності не сплинув. Враховуючи вищевикладене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором № 578434322 від 15.02.2021 в розмірі 29 448 грн. 75 коп., в т.ч. 7 249 грн. 90 коп. заборгованість за тілом кредиту, 22 198 грн. 85 коп. заборгованість за відсотками. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження витрат на правничу допомогу представник ТОВ «ФК «Ейс» - адвокат Тараненко А.І. надав договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 17.07.2025 на суму 7000 грн., до складу послуг віднесено складання позовної заяви 5000грн., вивчення матеріалів справи 1000грн., підготовка адвокатського запиту 500 грн., підготовка та подання клопотання щодо інформації про зарахування кредитних коштів 500 грн. Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21 сформульовано правовий висновок : «…суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони». При зверненні до суду ТОВ «ФК «Ейс» сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Outcome: approved