Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

29 липня 2025 до Дніпровського районного суду м.Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Литвинець Ю.С. до [PERSON] про стягнення суми надмірно виплаченої пенсії у розмірі 12\~137,66 гривень. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] (Відповідач), перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За особистою заявою від 22.02.2023 [PERSON] їй було призначено пенсію за віком з 05.12.2022 року, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При проведенні 17.04.2023 контролю правильності призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону 1058 [PERSON] згідно заяви від 22.02.2023 встановлено безпідставне призначення пенсії (відсутня реєстрація місця проживання), відповідно до чого було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №083950016532 від 05.05.2023. В даному рішенні зазначено, що за результатами розгляду доданих документів до заяви, іншими документами та даними індивідуальних відомостей про застраховану були зараховані всі періоди. До того ж у паспорті, наданим заявницею, зазначено, що [PERSON] знята з реєстрації місця проживання 13.12.2018. у зв`язку з винесенням рішення про відмов утворилась переплата пенсії у розмірі 12\~137,66 грн за період з 05.12.2022 по 30.04.2023. Таким чином, безпідставно набута відповідачем пенсія, фактично, є завданням шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України. На теперішній час зайво виплачені кошти до Головного управління ПФУ не надходили, пенсіонер згоду на утримання переплати не надавав. Просить стягнути з відповідача на користь позивача суму переплаченої пенсії у розмірі 12\~137,66 гривень та судові витрати. Ухвалою суду від 19.08.2025 відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, визначено сторонам строк для подання заяв по суті спору. 29.09.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначає, що позивач не враховує, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсією, яка виплачена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України. Безпідставно набута пенсія не повертається, якщо її виплата була проведена добровільно, за відсутності рахункової помилки з боку платника та недобросовісності з боку набувача (пункт 1 частини першої статті 1215 ЦК України). Законодавцем передбачені два винятки з правила про неможливість повернення пенсійних виплат: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц, правильність здійснених розрахунків презюмується, і тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. До рахункових помилок належать неправильності в обчисленнях, не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів (постанова Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 501/2500/15-ц, провадження № 61-4504св18). В своєму позові позивач не довів наявності рахункової помилки при нарахуванні та виплаті пенсії відповідачу, при цьому відповідач не мав наміру ввести в оману позивача, а позивач мав сам перевірити правильність здійснення нарахувань. Представник позивача\~в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, просить їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд дійшов до наступних висновків. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального\~законодавства, а саме статей 2, 12, 13 ЦК України. Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] (Відповідач), перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віктом, починаючи з 05.12.2022 року відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». [PERSON] отримувала пенсію за віком, призначену з 05.12.2022 року на підставі поданої нею заяви. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» відповідно до\~цього\~Закону\~в солідарній\~системі\~призначаються\~такі пенсійні\~виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Вимогами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Як зазначає позивач, при проведенні 17.04.2023 контролю правильності призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону 1058 [PERSON] згідно заяви від 22.02.2023 встановлено безпідставне призначення пенсії (відсутня реєстрація місця проживання), відповідно до чого було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №083950016532 від 05.05.2023. При цьому, як встановлено судом, при перевірці відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача для правильного визначення підсудності спору, відповідач має зареєстроване місце проживання з 19.02.2022 за адресою [ADDRESS] . Крім того, відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. Починаючи з 1 січня 2028 року, у разі наявності 40 і більше календарних років страхового стажу, пенсія за віком призначається незалежно від віку. Виходячи з вищевикладеного, встановлено, що для призначення пенсії за віком враховуватись має саме стаж застрахованої особи. При цьому, судом встановлено, що на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком відповідач мала зареєстроване місце проживання, всі документи були наявні у позивача на момент прийняття рішення про призначення пенсії. Відомостей про те, що відповідач ввела позивача в оману, суду не надано. Для вирішення питання, щодо утримання виявленої передплати відповідачу направлялись листи запрошення, пропонувалося повернути виявлену переплату шляхом написання заяви, щодо її утримання або повернення коштів на рахунок управління. На теперішній час відповідач до управління не зверталася, згоду на утримання переплати не надала, кошти не повернула. Згідно ч.1 ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Але, законодавством чітко визначено способи вирішення питання пов`язаного з виникненням переплати пенсії: добровільне повернення пенсіонером надмірно виплачених сум чи стягнення, зазначених сум у судовому порядку; визнання сум переплати пенсії безнадійною заборгованістю та прийнятої рішення щодо її списання; утримання переплати пенсії згідно рішення комісії. За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. При цьому стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина першастатті 1215 ЦК України). Положення ст. 1215 ЦК України мають застосовуватися з урахуванням положень ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою. Відповідно до даної норми суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї, тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналогічні положення також містяться і у ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14). Але в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не вчиняла будь-яких неправомірних дій, що привели до вказаної переплати. Натомість, як вбачається з матеріалів справи переплата пенсії відповідачу в сумі 12\~137,66 гривень була допущена з боку позивача, оскільки позивачем було допущено рахункову помилку. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення надмірно виплачених сум задоволенню не підлягають. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed