Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Суперіум» звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідача [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що 06.09.2021 між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 98098682000, відповідно до умов договору відповідач отримала кредитні кошти для особистих потреб у розмірі 100000,00 грн., на строк на 24 місяці. В порушення умов договору позичальник свої зобов`язання належним чином не виконала. АТ «УКРСИББАНК» відступило ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ», на підставі договору факторингу №254 від 23.01.2024 право вимоги до відповідача за вказаним вище договором. Таким чином, позивач набув право вимоги до [PERSON] та став новим кредитором. На підставі вищевикладеного позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором № 98098682000 від 06.09.2021 у розмірі 147618,94 грн. Вказану суму, а також витрати по сплаті судового збору, ТОВ «ФК «Суперіум» просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою суду від 14.10.2024 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 28). Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», в інтересах якого діє представник Вишневська Олена Ігорівна до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», код ЄДРПОУ: 42024152 суму заборгованості за кредитним договором № 98098682000 від 06.09.2021 у розмірі 147 618,94 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 75 092,15 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 72526,79 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. (а.с.38-40). 23.06.2025 представник відповідача адвокат Шаповалова Н.В. звернулася в суд із заявою про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2025 по справі №204/8475/24. В обґрунтування заяви вказала, що відповідач з березня 2022 по теперішній час проходить службу в лавах Збройних Сил України, тому нарахування відсотків є незаконними та підлягають скасуванню на підставі ЗУ «Про соціальних і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». (а.с.48-52). Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпро від 17.07.2025 заяву представника відповідача було задоволено, заочне рішення суду від 12.02.2025 скасовано та справу призначено до нового розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (а.с.101). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача після скасування заочного рішення в призначені судові засідання не з`являвся, про причини своєї неявки не повідомляв. Враховуючи обізнаність представників сторін про наявність в провадженні суду даної справи, а також враховуючи заяву про перегляд заочного рішення, в якій висловлено позицію з боку відповідача, щодо пред`явленого позову, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, п.п. 1,2 ч. 3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України визнав за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.09.2021 між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 98098682000, відповідно до умов договору відповідач отримала кредитні кошти для особистих потреб у розмірі 100000,00 грн. строком не пізніше 56 календарних днів. В свою чергу відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а.с.5-9). Крім того, відповідач 06.09.2021 відповідач підписала анкету-заяву на надання споживчого кредиту (а.с.9 на зворотному аркуші). 23.01.2024 між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» було укладено договір факторингу № 254, відповідно до умов якого АТ «УКРСИББАНК» відступив фактору, який зобов`язався прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості, боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договір, та визнані в Реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді (а.с.12-14). Пунктом 4.1. вказаного вище договору визначено, що право власності на права вимоги вважаються такими, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлення прав вимог у фактора виникає у моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги (а.с.12 на зворотному аркуші). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 254 від 23.07.2024, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло права вимоги до [PERSON] . Відступлена сума заборгованості становить 75092,15 грн, з яких: 75092,15 грн - заборгованість за основним боргом та 72526,79 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.15). Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до ст. 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (ст. 634 ЦК України). За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з приписом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Проте, відповідач умови договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 98098682000 від 06.09.2021 своєчасно і в повному обсязі не виконувала, кредит не сплачувала. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України та умови договору, через що виникла заборгованість за кредитом. Розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 75092,15 грн. підтверджений належними та допустимими доказами. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за процентами суд зазначає наступне. Із наданих документів вбачається, що відповідач проходить службу в лавах Збройних Сил України. З 28.03.2022 остання перебуває у складі бойового підрозділу, що виконує бойові завдання у зоні активних бойових дій, що підтверджується контрактом про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії(а.с.57-60). у відзивівідповідач посилалася те,що вона відноситься докатегорії осіб,які маютьпільги,встановлені частиною15статті 14Закону України«Про військовийі правовийзахист військовослужбовцівта членівїх сімей»,на підтвердженнячого довідзиву додала військово-обліковийдокумент, в п. 3 якого вказано, що контракт укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодження сторін на три роки з 22.03.2022 (а.с.59). Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у т.ч. військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Обставин, які б виключали поширення вищевказаних положень частини 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, укладання кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави, у цій справі судом не встановлено. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі N199/3051/14 (провадженняN61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21серпня 2014 року N 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Водночас, надані позивачем документи не містять інформації стосовно того за які періоди нарахована вказана у заборгованість за процентами у розмірі 72 526,79 грн., також не надано детальний розрахунок цієї заборгованості. За таких обставин суд зазначає про те, що надані позивачем докази щодо розміру заборгованості по відсотках унеможливлюють перевірку судом підстави та правильність їх нарахування. Додатки до позовної заяви без банківської виписки з особового рахункувідповідача та без детального розрахунку не підтверджують правильності нарахування процентів за кредитним договором, факту наявності у відповідача боргу за невиконаним зобов`язанням по кредитному договору. Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 виклав правовий висновок, за яким банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. За цих обставин суд вважає, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за процентами у розмірі, зазначеному у цьому документі та позові. Отже, вимоги позовної заяви в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. З огляду на те, що відповідач прострочила погашення поточних платежів за договором та не повернула отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за основним боргом у розмірі 75 092,15 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Напідставі викладеного,

Outcome: partial