Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У серпні 2025 [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Держави України в особі Хмельницького апеляційного суду із позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 70 000 000 грн., в обґрунтування якого вказав, що 07.11.2015 в суботу, в неробочий час, на замовлення судді Апеляційного суду Хмельницької області Бережного С.Д., який безпідставно використав авторитет держави Україна, в його робочому кабінеті, стосовного нього незаконно і безпідставно складено протокол про адміністративне правопорушення від 06.11.2015 №0001. В подальшому вказаний протокол був переданий на розгляд Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, справа № 686/22551/15-п, яка в ручному режимі набула справу №686/11495/16-п. Справу свавільно прийняв до розгляду суддя Трембач О.Л. і розглядав її біля семи років. Суд, не маючи на те жодних повноважень, передбачених чинним законодавством України, на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично виконував функції обвинувачення та скерував до Хмельницького міськрайонного суду Протокол №0001, який не передбачений чинним законодавством держави Україна, тобто є нікчемним по природі і суті. На підставі цього нікчемного протоколу 0001 його свавільно звинувачували біля 7 років у вчинені адміністративного правопорушення. 25.08.2022 року Постановою Тернопільського апеляційного суду справу закрили. У зв`язку з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у позивача виникло право на відшкодування шкоди в порядку та розмірах, передбачених Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Розрахунок моральної шкоди обрахований з врахуванням перебування під судом з 06.11.2025 року по 25.08.2022 року, тобто 82 місяці. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.08.2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено у підготовче засідання. 09.09.2025 року до суду представником Хмельницького апеляційного суду було направлено відзив на позов, в якому заперечуються позовні вимоги, оскільки позовні вимоги не містять жодного обґрунтування завдання саме Хмельницьким апеляційним судом моральної шкоди позивачу, оскільки діяльність юридичної особи - Апеляційного суду Хмельницької області припинено, а отже Хмельницький апеляційний суд не є його правонаступником. Крім того, із суті позивних вимог вбачається, що предметом спору у цій справі є вимоги, які пов`язані зі здійсненням правосуддя суддею Апеляційного суду Хмельницької області, який наділений імунітетом відповідно до змісту статті 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Просив закрити провадження по справі. Ухвалою суду від 18.09.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився проте, у змісті позовних вимог просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, просила справу слухати у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 06 листопада 2015 року працівником Апеляційного суду Хмельницької області складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого в той день о 14 годині 20 хвилин [PERSON] під час судового засідання в приміщенні апеляційного суду, що за адресою: м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1, проявив неповагу до складу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області Бережного С.Д., Кулеші Л.М., [PERSON] , зокрема, вчинив дії, які свідчать про явну неповагу до суду та встановлених в суді правил поведінки, за що відповідальність передбачена ст. 185-3 КУпАП. Вказаний протокол був надісланий до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Постановою від 25 грудня 2015 року матеріали адміністративного провадження щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП направлено керівнику Хмельницької місцевої прокуратури для відповідного реагування. Постановою від 11 квітня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області повторно направив матеріали адміністративного провадження щодо [PERSON] керівнику Хмельницької місцевої прокуратури для прийняття рішення. 17 червня 2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості та відкрито кримінальне провадження №42016241010000031 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Постановою прокурора Хмельницької обласної прокуратури від 9 серпня 2021 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України у кримінальному провадженні №42016241010000031 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2022 справа № 686/11495/16-п провадження у справі відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП закрито. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 25.08.2022 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2022 - без змін. Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті1173,1174 цьогоКодексу). Статтями2,4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. У справі, яка переглядається, позивач просить відшкодувати моральну шкоду в зв`язку із на його думку незаконними діями судді Бережного С.Д., пов`язаних з незаконним складанням протоколу про адміністративне правопорушенням, та із закриттям справи про адміністративне правопорушення. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 березня 2019 року у справі № 712/7385/17 сформулювала висновок, що дії суб`єкта владних повноважень щодо складання протоколу без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для особи та не порушують її права. Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, сукупно з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити (за наявності порушень) права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Застосовним до розглядуваної справи є також висновок Верховного Суду, сформульований у постанові від 22 червня 2023 року у справі № 752/5417/19, за яким Протокол є носієм доказової інформації, яка в подальшому може бути використана органом, який здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення в діях особи. Протокол фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є рішенням, що створює правові наслідки і не змінює стан суб`єктивних прав особи, оскільки таким рішенням є постанова, яка приймається на підставі протоколу. Отже, дії зі складання протоколу про адміністративне правопорушення не породжують правових наслідків для особи, щодо якої складено такий протокол, крім тих, що пов`язані з розглядом такого протоколу судом. Протиправність дій чи бездіяльності посадової особи або органу є одним з обов`язкових елементів, встановлення якого створює сукупність підстав для виникнення обов`язку з відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, оскільки за змістом статей 1173, 1174 ЦК України підлягає відшкодуванню шкода, завдана не будь-якими, а саме незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади чи його посадової особи. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, якщо за наявними у матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, не підтверджено події чи складу адміністративного правопорушення, компетентний орган приймає рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд оцінює правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, чи складено його відповідно до статті 256 КУпАП уповноваженою на те особою та чи діяла вона під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до закону в межах покладених на неї функцій та завдань, про що зазначає у своїй постанові. Невідповідність протоколу вимогам закону, зокрема статті 256 КУпАП, або складання неповноважною особою може мати наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Отже, відповідність протоколу про адміністративне правопорушення (за формою чи змістом) вимогам закону, складення його уповноваженою особою, а також правомірність інших дій (бездіяльності) уповноважених осіб під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення може бути встановлено судом у справі про адміністративне правопорушення (близький за змістом висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 760/9462/16). У вказаному провадженні протокол про адміністративне правопорушення № 0001 від 06.11.2015 року перебував тричі на розгляді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, який постановами від 25.12.2015 року та від 11.04.2016 матеріали адміністративного провадження передав прокурору для реагування, а постановою від 30.05.2022 року закрив провадження по справі, вказана постанова постановою Тернопільського апеляційного суду від 25.08.2022 року, без зазначення незаконності складання вказаного протоколу, залишена без змін. Дослідженими в судовому засіданні доказами не підтверджено доводи позивача щодо свавільності уповноважених осіб під час складання протоколу про адміністративне правопорушення № 0001 від 06.11.2015 року. Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено постановою Тернопільського апеляційного суду, суд розглянувши адміністративну справу скерував її 11.04.2016 року прокурору, однак адміністративне провадження не було закрито, а після закриття кримінального провадження, протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , уповноваженим органом, не складався. Такі дії узгоджуються з вимогами ч. 2 ст. 284 КУпАП, відповідно до якої постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП. Отже, матеріалами справи не підтверджено, що адміністративне провадження у справі № 686/11495/16 закрито у зв`язку з відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення. А тому не заслуговують на увагу доводи заявника, що із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у нього виникло право на відшкодування шкоди. Щодо вимог позивача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди з Держави Україна, завданої незаконним діями судді Апеляційного суду Хмельницької області Бережного С.Д. Згідно з частинами першою, одинадцятою статті 49 Закону України від №1402-VIII) суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове, за винятком злочину або дисциплінарного проступку. У постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-3139цс16 зазначено, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Вчинення (не вчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені. Сам факт складення протоколу за ініціативою суду (судді) про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185-3 КУпАП, за неповагу до суду, не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди в порядку, передбаченому статтями1173,1174,1176 ЦК України. Таким чином, з огляду на підстави та зміст позову, викладені вище мотиви та висновку, позивач не довів заподіяння йому моральної шкоди незаконністю дій або рішенням суду, а тому суд вважає про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] стягнення з держави Україна моральної шкоди. Аналогічні висновки міститься в рішенні Тернопільського апеляційного суду від 19 березня 2024 по справі № 686/6339/22. Водночас, судом не береться до уваги заперечення представника Хмельницького апеляційного суду, за якими провадження у справі підлягає закриттю, оскільки відповідачем у справі є Держава, а не конкретний суд чи суддя. На підставі ст.ст.10,12,13,18,81,258,259,263-265,352,354,355 ЦПК України, -

Outcome: dismissed