Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

23 жовтня 2025 року, через систему «Електронний суд», АТ «Сенс Банк» звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 81301 гривня 27 копійок, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6982 гривні 15 копійок. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. 28 листопада 2021 року [PERSON] , через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank», звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг відповідно до Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (архівна версія публічної пропозиції, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: http://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною). 28 листопада 2021 року підписанням оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501398514 відповідач запропонував банку укласти Угоду про надання кредитного ліміту. 28 листопада 2021 року, шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501398514 банк прийняв пропозицію відповідача на укладення Угоди про надання споживчого кредиту №501398214 від 28 листопада 2021 року. У Додатку №1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказано основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Документи були підписані позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «0339» шляхом направлення 28 листопада 2021 року на номер [NUMBER]. Таким чином, 28 листопада 2021 року між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено кредитний договір із наступними основним умовами: тип кредиту - «Кредит готівкою»; сума кредиту - 54000 гривень 00 копійок; процентна ставка - 19,99% річних, тип ставки - фіксована; строк кредитування - 60 місяців; дата повернення кредиту - 29 листопада 2026 року; порядок повернення кредиту - частинами, згідно із графіком платежів (додаток №1 до угоди), для повернення заборгованості за угодою визначено використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий в банку. Підписанням аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора позичальник підтвердив, що він ознайомлений зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що він отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптований договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором. Сторони також узгодили, що всі відносини між позичальником та банком, що не врегульовані угодою, регулюються Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті банку: www.alfabank.ua (архівна версія договору, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: http://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною). Банк виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит відповідно до узгоджених умов, а позичальник кредит отримав, що підтверджується меморіальним ордером №735635100 від 29 листопада 2021 року, виписками по рахункам. Проте позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинив здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Загальна заборгованість згідно з угодою №501398514 від 28 листопада 2021 року становить 81301 гривня 27 копійок, з яких: 53469 гривень 23 копійки - заборгованість за кредитом; 14119 гривень 53 копійки - заборгованість по відсотках; 13712 гривень 51 копійка - заборгованість по комісії. Банк направив позичальнику вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу. Відповіді на зазначену вимогу не надходило, порушення умов Угоди позичальником не усунуті. З урахуванням вищевказаних обставин, позивач АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 28 жовтня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та відповідачу встановлено строк для поданні відзиву на позовну заяву. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву АТ «Сенс Банк» до суду не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого глави 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно ст.641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до ст.642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Судом встановлено, що 28 листопада 2021 року відповідач [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» з Офертою на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501398514, в якій пропонував АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання споживчого кредиту. Підставою угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та банком. Нижче зазначив умови для укладення угоди (а.с.8-зворот-9). Згідно розділу І «Умов споживчого кредиту» вказаної Оферти, тип кредиту - «Кредит готівкою»; сума кредиту - 54000 гривень 00 копійок; процентна ставка, % річних - 19.99%. Тип ставки - фіксована. Процентна ставка може бути змінена шляхом укладення відповідної додаткової угоди; строк кредиту - 60 місяців. Опис послуги: надання споживчого кредиту - грошові кошти, що надаються банком позичальнику на споживчі цілі на строк та під процент визначений Угодою про надання споживчого кредиту, що укладається між банком та позичальником на підставі договору та відповідно до його вимог. Відповідно до п.1 зазначеної Оферти, під час користування кредитом пропонує банку надавати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором, за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме: (а) за надання кредиту 0.00% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті на укладення Угоди; (б) за обслуговування (управління) кредиту 1.6% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті без ПДВ. Комісійна винагорода може бути змінена в порядку, передбаченому умовами Договору та сплачується згідно діючих Тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору та розміщені на сайті Банку www.alfabank.com.ua. Протягом строку дії Угоди Тарифи та комісійна винагорода за кредитом, а також за супровідними послугами банку та/або третіх осіб, що надаються під час укладення Угоди, можуть бути змінені в порядку, передбаченому Договором та відповідним договором між позичальником та такими третіми особами та/або Банком. Згідно п.2 вказаної Оферти, дата повернення кредиту - 29 листопада 2026 року. Для повернення заборгованості за Угодою пропонує використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банку, ЄДРПОУ 23494714. Відповідно до п.3 зазначеної Оферти, кредит надається позичальнику для власних потреб. Розмір - 54000 гривень 00 копійок, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ 23494714. У вищевказані Оферті також зазначено, що підписанням цієї оферти відповідач беззаперечно підтверджує, що перед укладенням Угоди ознайомлений, в тому числі, у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ; із інформацією, зазначеною в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка розміщена на офіційній сторінці банку у мережі Інтернет за посиланням www.alfabank.com.ua. Крім того, у зазначеній Оферті вказано, що в Додатку №1 до цієї Угоди, що є невід`ємною частиною Угоди, пропонує визначити: детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки; графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою. Всі відносини між ним та Банком, що не врегульовані Угодою, пропонує врегулювати Договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку www.alfabank.com.ua. Строк для Акцепту Банку: 30 робочих днів з моменту отримання банком Оферти. Угода набуває чинності з моменту підписання Банком Акцепту на укладення Угоди та надання споживчого кредиту, відповідно до умов Угоди та Договору. Тарифи є невід`ємною частиною Договору та розміщені на сайті Банку www.alfabank.com.ua. Просив Акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501398514 направити на електронну адресу [INFO]. Підписанням електронним підписом цієї Оферти свідчить про отримання всієї інформації про умови кредитування. У Паспорті споживчого кредиту від 28 листопада 2021 року викладені умови кредитування, які надаються АТ «Сенс Банк» позичальнику [PERSON] , що є аналогічними умовам кредитування, які викладені у вищевказаній Оферті (а.с.8). 28 листопада 2021 року АТ «Альфа-Банк» підписано Акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501398514, яким АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію [PERSON] на укладення Угоди про надання споживчого кредиту №501398514 від 28 листопада 2021 року. Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб (а.с.10-11). У вищевказаному Акцепті зазначено умови для укладення Угоди, які є аналогічними умовам для укладення Угоди, що відображені у Оферті на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501398514 від 28 листопада 2021 року. Як вбачається з Додатку №1 до Угоди про надання кредиту №501398514 від 28 листопада 2021 року, яким є Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, датою щомісячного платежу є - до 29 числа кожного місяця у розмірі мінімального щомісячного платежу 2294 гривні 32 копійки. Підпис позичальника на цьому Договорі свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування (а.с.11-зворот-13). У довідці про ідентифікацію, яка складена фахівцем АТ «Сенс Банк», зазначено, що ця довідка підтверджує, що клієнт [PERSON] ідентифікований АТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») відповідно до приписів Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Згідно з умовами Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (архівна версія публічної пропозиції, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: http://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною) клієнт ініціював процес укладення кредитного договору із використанням Системи «Інтернет-сервісу «My Alfa-bank» та отримав від Банку ОТП-пароль - аналог ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (комбінація цифр у вигляді смс-коду): текст повідомлення - «Uvazhaemyi Klient! Kod podtverzhdenia soglasia na kredit 0339. Suma kredyta 54000.00 grn na 60 mes. Godovaya stavka 19.99%, komissiya za obsluzh. Kredytnoy zadolzhenosti 0.00 grn. Platezh 2294.37 grn. Efektyvnaya stavka 45.53%. Kod dejstvuey do 28-11-2021 19:55:03 89Opz+r3okl», дата відправки - 28 листопада 2021 року, номер телефону/електронна пошта, на який/яку було відправлено повідомлення - 380 (97) 751-53-82. Підписання угоди №501398514 про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», позичальником здійснено ОТП-паролем - аналогом ЕПЦ у формі одноразового ідентифікатора (комбінація цифр у вигляді смс-коду) (а.с.32). 12 серпня 2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк (протокол №2/2022, складений 18 серпня 2022 року) затверджено Статуту Акціонерного товариства «Сенс Банк» (нова редакція) ідентифікаційний номер 23494714, який погоджено Національним банком України 12 вересня 2022 року (а.с.38-40). Відповідно до п.1.1 зазначеного Статуту, Акціонерне товариство «Сенс Банк» є юридичною особою, створеною і зареєстрованою за законодавством України, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги. Згідно п.1.2 вказаного Статуту, Банк створений у формі акціонерного товариства та є правонаступником: 1) усіх прав і зобов`язань Акціонерного товариства «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ 23494714, який відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 28 квітня 2018 року (Протокол 2/2018) змінив тип акціонерного товариства з публічного на приватне, а також змінив назву з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Альфі-Банк», та виступив правонаступником усіх прав і зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», що був створений відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 01 червня 2009 року (Протокол №3/2009), код ЄДРПОУ 23494714, та виступав правонаступником усіх прав і зобов`язань Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк», що був створений відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2000 року (Протокол №3/2000), який виступав правонаступником усіх прав і зобов`язань Акціонерного Комерційного банку «Київський інвестиційний банк», що був створений відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 22 липня 1997 року (Протокол №1), що виступав правонаступником усіх прав і зобов`язань товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний Банк «Київінвестбанк», створеного за рішенням зборів учасників від 21 листопада 1995 року, який у свою чергу виступав правонаступником усіх прав і зобов`язань товариства з обмеженою відповідальністю Комерційного Банку споживчої кооперації «Віто», створеного відповідно до установчого договору від 18 листопада 1992 року і зареєстрованого Національним банком України 24 березня 1993 року за №158. Згідно меморіального ордеру №735635100 від 29 листопада 2021 року, АТ «Сенс Банк» перерахувало на рахунок № [NUMBER] , отримувачем за яким є [PERSON] , грошові кошти в сумі 54000 гривень 00 копійок (а.с.14). Як вбачається з виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 28 листопада 2021 року по 14 травня 2025 року, який відкритий в АТ «Сенс Банк» на ім`я відповідача [PERSON] , 29 листопада 2021 року на вказаний рахунок зараховано грошові кошти у сумі 54000 гривень 00 копійок (а.с.19-31). Таким чином, АТ «Альфа-Банк» у повній мірі виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, перерахувавши на рахунок [PERSON] узгоджену сторонами суму грошових коштів. Відповідно до виписок по рахунку № [NUMBER] за період з 28 листопада 2021 року по 14 травня 2025 року, який відкритий в АТ «Сенс Банк», відповідач [PERSON] здійснив оплати: 21 січня 2022 року у сумі 2300 гривень 00 копійок та 04 квітня 2022 року у сумі 07 гривень 33 копійки, та у подальшому платежів не здійснював, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 81301 гривня 27 копійок (а.с.19-31). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом у гривні по кредитному договору №501398514 від 28 листопада 2021 року, відповідач [PERSON] за вказаним кредитним договором здійснив оплати: 21 січня 2022 року у сумі 2300 гривень 00 копійок, які зараховані: у сумі 530 гривень 77 копійок - на погашення тіла кредиту, у сумі 905 гривень 23 копійки - на погашення відсотків за користування кредитом, у сумі 864 гривні 00 копійок - на погашення комісії за обслуговування кредиту, а також 04 квітня 2022 року у сумі 07 гривень 33 копійки, які зараховані у рахунок погашення відсотків, нарахування припинені 25 квітня 2023 року та станом на 14 травня 2025 року має заборгованість перед позивачем АТ «Сенс Банк» у загальній сумі 81301 гривня 27 копійок, з яких: 53489 гривень 23 копійки - заборгованість за тілом кредиту; 14119 гривень 53 копійки - заборгованість по відсотках; 13712 гривень 51 копійка - заборгованість по комісії (а.с.15). Однак, відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно додатку 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У Оферті на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501398514 від 28 листопада 2021 року та Акцепті пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501398514 від 28 листопада 2021 року, а саме у п.1, сторони узгодили, що під час користування кредитом банку надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором, за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме: (а) за надання кредиту 0.00% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті на укладення Угоди; (б) за обслуговування (управління) кредиту 1.6% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті без ПДВ. Разом з тим, у Оферті на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501398514 від 28 листопада 2021 року та Акцепті пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501398514 від 28 листопада 2021 року, не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, що надаються відповідачу [PERSON] та за які АТ «Альфа-Банк» та його правонаступником позивачем АТ «Сенс Банк» щомісячно нараховувалася комісія за розрахункове-касове обслуговування. Будь-яких інших доказів, які свідчать про погодження АТ «Альфа-Банк» з відповідачем [PERSON] при укладенні вищевказаної угоди переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, що надаються відповідачу [PERSON] та за які АТ «Альфа-Банк» і його правонаступником позивачем АТ «Сенс Банк» щомісячно нараховувалася комісія за розрахункове-касове обслуговування, матеріали справи не містять та позивачем не надано. Враховуючи, що позивач АТ «Сенс Банк» не надав доказів погодження АТ «Альфа-Банк» з відповідачем [PERSON] , при укладенні вищевказаної угоди, переліку послуг, за які нараховується вищевказана комісія, суд приходить до висновку, що у АТ «Альфа-Банк» і у його правонаступника позивача АТ «Сенс Банк» були відсутні підстави для нарахування відповідачу [PERSON] за вищевказаною угодою комісії за розрахунково-касове обслуговування та зарахування повернутих відповідачем коштів на сплату такої комісії, а положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за розрахунково-касове обслуговування є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Сенс Банк» комісії з розрахунково-касового обслуговування у сумі 13712 гривень 51 копійка, а сплачені відповідачем [PERSON] грошові кошти у сумі 864 гривні 00 копійок, які були зараховані у рахунок сплати комісії, підлягають зарахуванню у рахунок сплати процентів за користування кредитом. Доказів сплати відповідача [PERSON] заборгованості за вищевказаною угодою у частині тіла кредиту у сумі 53469 гривень 23 копійки та процентів за користування кредитом у сумі 13255 гривень 53 копійки (14119 гривень 53 копійки (заборгованість за відсотками, які нараховані відповідача за користування кредитними коштами) відняти 864 гривні 00 копійок (сплачені відповідачем грошові кошти, які були зараховані в рахунок погашення комісії, та підлягають зарахуванню у рахунок сплати відповідачем відсотків за користування кредитом) дорівнює 13255 гривень 53 копійки) позивачу АТ «Сенс Банк», матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань у строки, передбачені кредитним договором, належним чином не виконує, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №501398514 від 28 листопада 2021 року в загальній сумі 66724 гривні 76 копійок, з яких: 53469 гривень 23 копійки - заборгованість за тілом кредиту; 13255 гривень 53 копійки - заборгованість по відсотках. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно меморіального ордера №897862 від 07 жовтня 2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок (а.с.7). Приймаючи до уваги, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» підлягають частковому задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог. Так, 66724 гривні 76 копійок (сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача) відповідає 82,07% від заявленої ціни позову - 81301 гривня 27 копійок, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (82,07% від 2422 гривні 40 копійок становить 1988 гривень 06 копійок). Крім того, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). У позовній заяві АТ «Сенс Банк» зазначає, що для надання професійної правничої допомоги АТ «Сенс Банк» звернулось до Адвокатського об`єднання «СмартЛекс», про що укладено Договір про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року (в формі електронного документу шляхом підписання електронними підписами у сервісі Вчасно). Згідно з п.3.1 Договору про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду - 375 гривень 00 копійок; за отримання рішення суду - 225 гривень 00 копійок; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85%. Таким чином, витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом справи за цією позовною заявою, становлять 6982 гривні 15 копійок (375,00 грн + 225,00 грн - 81301,27 грн х 7,85%). Так, 28 січня 2025 року між АТ «Сенс Банк» («Замовник») та АО «СмартЛекс» («Виконавець»), в особі керуючого партнерами Лойфера А.Е., укладено Договір про надання послуг №1006 (а.с.33-36). Згідно п.1.1 вказаного Договору, відповідно до умов даного договору, замовник заявляє, а виконавець зобов`язується надати послуги, які полягають у здійсненні від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичний дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання такими боржниками кредитних договір, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та/або спонуканню їх до погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. Способи та методи надання послуг обираються виконавцем на власний розсуд у межах норм чинного законодавства України. Відповідно до п.1.1.1 зазначеного Договору, юридичними діями по стягненню заборгованості, які вчиняє виконавець за цим договором є, зокрема: складання, підписання та подання до суду позовних заяв щодо стягнення заборгованості з боржників; отримання копій рішень судів, виконавчих документів. Згідно п.3.1 вказаного Договору, за надання послуг, що полягають у вчиненні виконавцем дій, передбачених п.1.1.1 та п.1.1.2 цього договору, замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду - 375 гривень 00 копійок; за отримання рішення суду - 225 гривень 00 копійок; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85%. Суд звертає увагу, що отримання рішення суду не є видом правової допомоги у розмінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», внаслідок чого не знаходить підстав для покладення таких витрат позивача на відповідача. Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 7072) (пункт 5.43 постанови). З урахуванням вищевикладеного, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «комісійної винагороди» (у даному випадку 7,85% від суми стягнення з відповідача за судовим рішенням), у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04 жовтня 2021 року №640/8316/20, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19, від 17 січня 2024 року у справі №910/2158/23. Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд ураховує розумність розміру витрат на професійну правову допомогу, а також пересвідчується, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 283/2791/19 (провадження № 61-17477св20), від 21 квітня 2021 року у справі № 705/2550/16-ц (провадження № 61-17349св20). Оскільки суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на підставі даного рішення підлягає стягненню заборгованість у сумі 66724 гривні 76 копійок, відтак 7,85 відсотків комісійної винагорода від стягнутих коштів на користь замовника, яка підлягає сплаті позивачем на користь АО «СмартЛекс» становить 5237 гривень 89 копійок. Враховуючи вищенаведене, суд, оцінюючи співмірність витрат зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, вважає, що витрати позивача АТ «Сенс Банк» на правничу допомогу у загальній сумі 5612 гривень 89 копійок, з яких: 375 гривень 00 копійок - за підготовку і подання позовної заяви до суду; 5237 гривень 89 копійок - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника у розмірі 7,85 відсотків від суми, яка підлягає розподілу в порядку ст.141 ЦПК України, відповідають критеріям реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а відтак підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги АТ «Сенс Банк», які підлягають задоволенню, становлять 82,07%, внаслідок чого саме такий відсоток від судових витрат у сумі 5612 гривень 89 копійок, понесених позивачем на правничу допомогу, повинен бути стягнутий з відповідача на користь позивача (82,07% від 5612 гривень 89 копійок становить 4606 гривень 50 копійок). На підставі викладеного, відповідно до ст.525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 641, 642, 1046-1054 ЦК України, та

Outcome: partial