Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

29.05.2024 року Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ХАННЕР-СХІД» (далі ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД») звернулось з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» суму грошових коштів в розмірі 612 284 (шістсот дванадцять тисяч двісті вісімдесят чотири) гривні 86 копійок, яка складається з пені в розмірі 542 154 (п`ятсот сорок дві тисячі сто п`ятдесят чотири) гривні 63 копійки та 3 відсотків річних в розмірі 70 130 (сімдесят тисяч сто тридцять) гривень 23 копійки, в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за Договором купівлі-продажу, посвідченим Медведенко Г.В., 15 травня 2019 року за реєстровим № 954 та стягнення з [PERSON] суму понесених судових витрат. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Абухіна Р.Д. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2024р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» до [PERSON] про стягнення боргу. Розгляд справи здійснюється в загальному порядку та підготовче судове засідання призначено на 26.08.2024 року о 09 год. 50 хв. 12.08.2024 до суду від представника відповідача, адвоката Дівіної А.А., надійшов відзив на позовну заяву. У якому представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, до вимог первісного позову про стягнення боргу ПУАТ "ЗНВКІФ» "ХАННЕР-СХІД" від 29.05.2024 року про стягненні пені з [PERSON] за період з 02.06.2020 року по 19.08.2020 року у розмірі 70 668,98 грн. та за період з 20.08.2020 року по 12.09.2020 року у розмірі 14 982,47 грн. - застосувати спеціальну позовну давність в один рік; до вимог первісного позову про стягнення боргу ПУАТ "ЗНВКІФ "ХАННЕР-СХІД" від 29.05.2024 року про стягненні пені з [PERSON] за період з 01.04.2021 року по 22.04.2021 року у розмірі 15 849,77 грн. за період з 23.04.2021 року по 17.11.2021 року у розмірі 101 366,76 грн., період з 18.11.2021 року по 24.11.2021 року у розмірі 2 871,27 грн., період з 25.11.2021 року по 15.09.2022 року у розмірі 130 164,76 грн., період з 16.09.2022 року по 29.05.2023 року у розмірі 125 635,88 грн. - застосувати спеціальну позовну давність в один рік; до вимог первісного позову про стягнення боргу ПУАТ "ЗНВКІФ "ХАННЕР-СХІД" від 29.05.2024 року про стягнення 3% за період з 02.06.2020 року по 19.08.2020 року у розмірі 16 951,97 грн. та за період з 20.08.2020 року по 12.09.2020 року у розмірі 3745,62 грн. - застосувати загальну позовну давність в три роки; причини пропуску процесуального строку для подання у якості доказів судових рішень по справі N? 522/27105/13-ц - визнати поважними, пропущений процесуальний строк для подання у якості доказів судових рішень по справі №522/27105/13-ц поновити, причини пропуску процесуального строку для подання у якості доказів висновків психологічної експертизи, оціночно-будівельної експертизи, економічної експертизи, лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи, почеркознавчої експертизи, фототехнічної експертизи - визнати поважними, пропущений процесуальний строк для подання у якості доказів висновків психологічної експертизи, оціночно-будівельної експертизи, економічної експертизи, лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи, почеркознавчої експертизи, фототехнічної експертизи поновити; надати адвокату додатковий час для здійснення перекладу іспанської мови на українську мову медичних документів, наданих у якості доказів до цього відзиву, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу. 16.08.2024р. до суду від представника відповідача, адвоката Дівіної А.А., надійшов зустрічний позов про визнання відсутнім (припиненням) обов`язку [PERSON] з виконання зобов`язань покупця згідно п. 2.1 Договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року, відшкодування збитків та відшкодування моральної шкоди. У якому адвокат Дівіна А.А. просила поновити строк для подання зустрічного позову, задовольнити зустрічний позов в повному обсязі, у задоволенні первісного позову відмовити, визнати поважними причини пропуску та поновити строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про відшкодування збитків; стягнути з первісного позивача збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 2 656 592 грн., стягнути з первісного позивача збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 356 842 грн.; визнати поважними причини пропуску та поновити строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення безпідставно отриманих коштів, стягнути з первісного позивача безпідставно отримані кошти 2 654 592 грн.; надати адвокату додатковий час для підготови та уточнення розрахунку розміру упущеної вигоди та безпідставно утриманих коштів з урахуванням 3 відсотків річних та інфляційних витрат; надати адвокату додатковий час для здійснення перекладу іспанської мови на українську мову медичних документів, наданих у якості доказів до цього зустрічного позову; визнати причини пропуску та поновити строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення зайво виплачених коштів визнати поважними, стягнути їх за період з 20.08.2020 року по 20.02.2024 року у розмірі 2 877 626 грн.; за період з 03.10.2023 року по 20.02.2024 року у розмірі 232 194 грн. 75 коп.; стягнути моральну шкоду у розмірі 375 968 грн.; визнати відсутнім (припиненим) обов`язку [PERSON] з виконанням зобов`язань покупця згідно п. 2.1. Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.05.2019 року; визнати припиненою заставу квартири під номером [ADDRESS] ; причини пропуску процесуального строку для подання у якості доказів судових рішень по справі №522/27105/13-ц - визнати поважними та поновити; причини пропуску процесуального строку для подання у якості доказів висновків психологічної експертизи, оціночно-будівельної експертизи, економічної експертизи, лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи, почеркознавчої експертизи, фототехнічної експертизи - визнати поважними та поновити; стягнути з ПАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» судові витрати на професійну правничу допомогу; стягнути з ПАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» судовий збір у розмірі 15 140 грн. 21.08.2024р. до суду від представника відповідача, адвоката Дівіної А.А., надійшло клопотання про приєднання у якості доказів перекладу медичних документів, які виготовлені Університетської клінікою Пуерта-де-Ієрро в Мадриді (Іспанія) до матеріалів цивільної справи. 23.08.2024р. до суду від представника відповідача адвоката Дівіної А.А., надійшла заява про збільшення позовних вимог зустрічного позову у цивільній справі. У якому адвокат Дівіна А.А. просила заяву про збільшення позовних вимог задвольнити в повному обсязі; позовні вимоги зустрічного позову розглядати з урахуванням збільшення позовних вимог, а саме: визнати поважними причини пропуску та поновити строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про відшкодування збитків; стягнути з первісного позивача збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат у загальному розмірі 4 698 970 грн. 12 коп.; стягнути з первісного позивача збитки у вигляді упущеної вигоди з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат у загальному розмірі 527 127 грн. 91 коп.; визнати поважними причини пропуску та поновити строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення безпідставно отриманих коштів стягнути з первісного позивача на користь первісного відповідача безпідставно отримані кошти з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат у загальному розмірі 4 698 970 грн. 12 коп.; надати адвокату додатковий час для здійснення перекладу іспанської мови на українську мову медичних документів, наданих у якості доказів до цього зустрічного позову; причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення зайво виплачених коштів визнати поважними та поновити, стягнути їх за період з 20.08.2020 року по 20.02.2024 року у розмірі 2 877 626 грн.; за період з 03.10.2023 року по 20.02.2024 року у розмірі 232 194 грн. 75 коп.; стягнути моральну шкоду у розмірі 375 968 грн.; визнати відсутнім (припиненим) обов`язку [PERSON] з виконанням зобов`язань покупця згідно п. 2.1. Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.05.2019 року; визнати припиненою заставу квартири під номером [ADDRESS] ; причини пропуску процесуального строку для подання у якості доказів судових рішень по справі №522/27105/13-ц - визнати поважними та поновити; причини пропуску процесуального строку для подання у якості доказів висновків психологічної експертизи, оціночно-будівельної експертизи, економічної експертизи, лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи, почеркознавчої експертизи, фототехнічної експертизи - визнати поважними та поновити; судові витрати на професійну правничу допомогу; стягнути з ПАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» судовий збір у розмірі 15 140 грн. Також, у цей же день, представником відповідача, адвокатом Дівіною А.А., було подано до суду клопотання про приєднання розрахунків 3 процентів річних та розрахунків інфляційних витрат до матеріалів цивільної справи. 23.08.2024р. представником відповідача, адвокатом Дівіною А.А., було подано до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи розрахунку витрат на правову допомогу. У судовому засіданні, яке відбулося 26.08.2024 року, протокольною ухвалою було прийнято до розгляду відзив на позов, зустрічний позов та збільшення позовних вимог до провадження; приєднано докази: розрахунки, розрахунок витрат на правову допомогу, копії судових рішень, медичну документацію. Оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 03.12.2024р. 08.11.2024р. представником позивача, адвокатом Куруч Л.В. було подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву. У якому адвокат Куруч Л.В. просив поновити строк на подання відзиву на зустрічну позовну заяву, в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити в повному обсязі, також було подано відповідь на відзив. У яких адвокат Куруч Л.В. просила поновити строк на подання відповіді на відзив, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 02.12.2024р. представником відповідача, адвокатом Дівіною А.А., було подано до суду заперечення на відповідь на відзив. У яких адвокат просила причини пропуску строку для подання заперечень на відповідь на відзив поважними, пропущений строк поновити, причини пропуску строку для подання у якості доказів поважними та поновити, долучити докази, визнати поважними причини пропуску процесуального строку та поновити його для подання у якості доказів висновку будівельно-технічної експертизи, у задоволенні первісного позову відмовити у повному обсязі, застосувати позовну давність, стягнути судові витрати. Також подано до суду відповідь на відзив. У якій адвокат просила причини пропуску строку для подання відповіді на відзив поважними, пропущений строк поновити, причини пропуску строку для подання у якості доказів поважними та поновити, долучити докази, визнати поважними причини пропуску процесуального строку та поновити його для подання у якості доказів висновку будівельно-технічної експертизи, у задоволенні первісного позову відмовити у повному обсязі, застосувати позовну давність, стягнути судові витрати, визнати поважними причини пропуску та поновити строк позовної давності, визнати відсутнім обов`язок з виконання зобов`язань за договором; визнати припиненою заставу, стягнути судові витрати. 02.12.2024р. представником відповідача, адвокатом Дівіною А.А., було подано до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, клопотання про поновлення строку для подачі доказів, приєднання доказів, приєднання процесуальних документів та клопотання про виклик свідка [PERSON] . Також адвокат Дівіна А.А. просила питання щодо виклику у судове засідання та допиту свідка розглянути за її відсутності, розгляд цивільної справи відкласти на іншу дату. В судове засідання, яке було призначено на 03.12.2024р., сторони не з`явилися. У разі неявки у судове засідання всіх учасників по справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 11.02.2025р. 11.02.2025р. суд на місці ухвалив продовжити підготовче судове засідання, поновити строк та приєднати відзив на зустрічну позовну заяву, прийняти відповідь на відзив на зустрічніий позов, приєднати заперечення на відповідь на відзив, приєднати відповідь на відзив, клопотання про виклик та допит свідка залишити без задоволення, у задоволенні клопотання про визнання поважними та поновлення строку для подання у якості доказу висновку відмовити, закрити підготовче судове засідання та призначити розгляд справи по суті на 21.04.2025р. 18.04.2025р. представником відповідача, адвокатом Дівіною А.А., було подано до суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для приєднання доказів до матеріалів справи, та відкладення розгляду справи у зв`язку з проведенням будівельно-технічної експертизи. 21.04.2025 в зв`язку з відсутністю електропостачання розгляд справи перенесено. 03.06.2025р. представником відповідача, адвокатом Дівіною А.А., було подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. У судовому засіданні, яке відбулося 05.06.2025р., представник позивача, адвокат Чукітова В.В., заперечувала щодо відкладення судового засідання. Судом оголошено перерву у судовому засіданні до 14.07.2025. 14.07.2025 у зв`язку з оголошення повітряної тревоги, розгляд справи перенесено. 14.07.2025р. представником відповідача, адвокатом Дівіною А.А., було подано до суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та приєднання до матеріалів справи висновку будівельно-технічної експертизи. У судовому засіданні, яке відбулося 25.07.2025р., суд на місці ухвалив поновити строк та приєднати доказ до матеріалів справи, суд оголосив перерву у судовому засіданні до 25.08.2025. 25.08.2025р. представником відповідача, адвокатом Дівіною А.А., було подано до суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, виклик у судове засідання та допит судового експерта. У судовому засіданні, яке відбулося 25.08.2025р., у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги, суд оголосив перерву у судовому засіданні до 29.08.2025 об 10:30 26.08.2025р. представником відповідача, адвокатом Дівіною А.А., було подано до суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, повернення до стадії підготовчого провадження, виклик у судове засідання та допит свідків (якщо у особи є повноваження діяти від власного імені, а не від імені компанії, то ці обставини мають бути досліджені). У судовому засіданні, яке відбулося 29.08.2025р. суд на місці ухвалив клопотання про виклик експерта залишити відкритим до стадії коли буде досліджуватися висновок експерта, відмовити у клопотанні про повернення до підготовчого судового засідання, відмовити у задоволенні клопотання про виклик та допит свідків. суд оголосив перерву у судовому засіданні до 07.11.2025р. 07.11.2025р. досліджувалися докази, задоволено клопотання про виклик судового експерта Сікорської О.А. 13.11.2025р. до суду надійшло клопотання від судового експерта Сікорської О.А. про відкладення розгляду справи. Судове засідання 13.11.2025р. не відбулося у зв`язку із задоволенням клопотання судового експерта Сікорської О.А. про відкладення розгляду справи. Судове засідання 24.11.2025р. не відбулося у зв`язку із відсутністю електропостачання в суді. 03.12.2025р. у судовому засіданні було допитано судового експерта Сікорську О.А., судові дебати призначені на 09.12.2025р. 09.12.2025р. представником позивача за первісним позовом, адвокатом Чукітовою В.В. було подано клопотання про розгляд справи без її участі, тому справа була розглянута без її участі. Представник відповідача за первісним позовом прийняв участь у судових дебатах. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, яке було проголошено 17.12.2025 Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши експерта, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних висновків. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями частини 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа унормовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15 травня 2019 року між ПАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В., зареєстрований у реєстрі за №954. Відповідно до п. 1.1. Договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року, ПАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» передає у власність, а [PERSON] приймає у власність квартиру під номером [ADDRESS] ., іменовану у подальшому Об`єкт продажу, і сплачує за неї грошову суму, вказану в п. 2.1. цього договору на умовах, визначених цим договором. Вищевказаний Об`єкт продажу має наступні характеристики: загальна площа 151, 4 (сто п`ятдесят одна ціла чотири десятих) метра квадратних, з яких житлова 80,9 (вісімдесят цілих дев`ять десятих) метра квадратних. Відповідно до п. 2.1. Договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року, за домовленістю Сторін ціна продажу квартири складає 3 924 431 (три мільйона дев`ятсот двадцять чотири тисячі чотириста двадцять одна) гривня 25 копійок, що в еквіваленті становить 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США 00 центів за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення цього договору 1 долар США до 26.162875 гривень, які [PERSON] зобов`язується сплатити, шляхом перерахування коштів Продавцю на поточний рахунок № [NUMBER] в АТ «РАЙФФАЗЕН БАНК АВАЛЬ», МФО 380805, відповідно пункту 272 частини 2 цього Договору, але не пізніше 31 травня 2020 року (тридцять першого травня дві тисячі двадцятого року). Розрахунки Сторін за цим Договором здійснюються в гривнях. При цьому вказана сума в гривнях повинна коригуватись відповідно до зміни курсу долара США на день здійснення платежу. Зазначена в договорі вартість Об`єкту продажу визначена Сторонами за взаємним погодженням, за відсутності примусу як будь-кого із Сторін, так із боку третіх осіб, а також збігу будь-яких важких обставин. Сторони свідчать, що вони обізнані стосовно рівня ринкових цін на аналогічні об`єкти нерухомості; за їх розсудом визначена в цьому Договорі вартість є справедливою і відповідає її дійсний ринковій вартості. Відповідно до п. 2.2. Договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року, за домовленістю сторін, розрахунок між сторонами здійснюється з відстроченням платежу. Суму в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, у безготівковій формі, [PERSON] сплатила Покупцю до підписання договору, у безготівковій суму, а суму в розмірі, що в еквівалентні становить 149 808 (сто сорок дев`ять тисяч чотириста тридцять одну) доларів США 89 центів за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення цього договору 1 долар США по 26.162875 гривень, зобов`язується сплатити Продавцю в строк до 31 травня 2020 року (тридцять першого травня дві тисячі двадцятого року). Розрахунки Сторін за цим Договором здійснюються в гривнях на вищевказаний рахунок Продавця у АТ «РАЙФФАЗЕН БАНК АВАЛЬ», МФО 380805. При цьому сума в гривнях повинна коригуватись відповідно до зміни курсу долара США на день здійснення платежу згідно курсу продажу валют, встановленого АТ «РАЙФФАЗЕН БАНК АВАЛЬ». На виконання умов Договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року, [PERSON] сплатила в момент укладення Договору 5000 грн. 25 лютого 2020 року [PERSON] сплатила на користь ПАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» грошові кошти в сумі 1 274 000 грн., що склало на момент платежу еквівалент суми в розмірі 52 001, 00 доларів США. 20 серпня 2020 року [PERSON] сплатила на користь ПАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» суму в розмірі 28 000 доларів США, що дорівнювало еквіваленту в розмірі 764 848 грн. 30 вересня 2020 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін до Договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року. Відповідно до п.1.1. Договору про внесення змін до Договору від 15.05.2019 року, сторони домовилися внести зміни до Договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенок Г.В., 15.05.2019 року, №953, а саме змінити строк сплати коштів за придбану квартиру з «31 травня 2020 року (тридцять першого травня дві тисячі двадцятого року» на «31 березня 2021 року (тридцять першого березня дві тисячі двадцять першого року), та банківський рахунок Сторони-1 (Продавця) з «№265052844» на «IBAN [NUMBER] » у зв`язку з чим пункт 2.1. та пункт 2.2. викладено в наступній редакції: «2.1. За домовленістю Сторін ціна продажу квартири складає 3 924 431 (три мільйона дев`ятсот дев`ятнадцять тисяч чотириста одну) гривню 25 копійок , що в еквіваленті становить 150 000, 00 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США 00 центів за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення цього договору 1 долар США до 26.161875 гривень, які [PERSON] зобов`язується сплатити, шляхом перерахування коштів Продавцю на поточний рахунок IBAN [NUMBER] в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ»6 МФО 380805, відповідно пункту 2.2. частини 2 цього Договору, але не пізніше 31 березня 2021 року (тридцять першого березня дві тисячі двадцять першого року). Розрахунки Сторін за цим Договором здійснюються в гривнях. При цьому вказана сума в гривнях повинна коригуватись відповідно до зміни курсу долара США на день здійснення платежу… 2.2. За домовленістю сторін, розрахунок між сторонами здійснюється з відстроченням платежу. Суму в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, у безготівковій формі, [PERSON] сплатила покупцю до підписання договору, у безготівковій формі, а суму в розмірі 3 919 431 (три мільйона дев`ятсот дев`ятнадцять тисяч чотириста одну) гривню 25 копійок, що в еквіваленті становить 149 808 (сто сорок дев`ять вісімсот вісім) доларів США 89 центів за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення цього Договору 1 долар США до 26.162875 гривень, зобов`язується сплатити Продавцю в строк до 31 березня 2021 року. Розрахунки Сторін за цим Договором здійснюються в гривнях на вищевказаний рахунок Продавця у АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», МФО 380805. При цьому сума в гривнях повинна корегуватися відповідно до зміни курсу долара США на день здійснення платежу згідно курсу продажу валют, встановленого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ». 23 квітня 2021 року [PERSON] було здійснено часткове погашення суми боргу в розмірі 29 931 долар США, що в гривневому еквіваленті на дату погашення складало 840 000 грн. 18.11.2021 року [PERSON] здійснила часткове погашення боргу на суму в розмірі 6 471 доларів США, що складало еквівалент в розмірі 171 600 грн. 25 листопада 2021 року [PERSON] здійснила часткове погашення боргу на суму в розмірі 13 437 доларів США, що складало еквівалент в розмірі 361 842 грн. 16 вересня 2022 року [PERSON] здійснила часткове погашення боргу на суму в розмірі 9 981 доларів США, що складало еквівалент в розмірі 365 000 грн. 03 жовтня 2023 року [PERSON] здійснила часткове погашення боргу на суму в розмірі 3 993 доларів США, що складало еквівалент в розмірі 146 000 грн. 28 грудня 2023 року [PERSON] здійснила часткове погашення боргу на суму в розмірі 1 999 доларів США, що складало еквівалент в розмірі 75 200 грн. 20 лютого 2024 року [PERSON] було здійснено погашення заборгованості по Договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року в повному обсязі. Суд не погоджується із твердженням відповідача, що ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» фактично змінив ціну договору на майбутнє, тим самим пред`явив до [PERSON] незаконну вимогу, яка не підлягає виконанню. Розрахунки Сторін за цим Договором здійснюються в гривнях на вищевказаний рахунок Продавця у АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», МФО 380805. При цьому сума в гривнях повинна корегуватися відповідно до зміни курсу долара США на день здійснення платежу згідно курсу продажу валют, встановленого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ». Під час укладення Договору, сторони визначили як еквівалент зобов`язання у іноземній валюті, так і порядок сплати грошових коштів. До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт З частини першої статті З ЦК України). Тлумачення пункту З частини першої статті З та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору. Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на такі особливості виконання грошового зобов`язання: «Грошовою одиницею України є гривня (частина перша статті 99 Конституції України). Але Основний Закон не встановлює заборони використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Тобто гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України за номінальною вартістю (частина перша статті 192 ЦК України), тоді як обіг іноземної валюти регламентований законами України. Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (частина друга статі 524 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина друга статті 533 ЦК України). У зв`язку з цим сума договору є твердою, яка мала сплачуватися відповідачем в гривнях, з коригуванням відповідно до зміни курсу долара США на день здійснення платежу згідно курсу продажу валют, встановленого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ». Також, продовжуючи здійснювати платежі на виконання умов Договору, Відповідач фактично підтвердила свою згоду з його положеннями, зокрема щодо коригування суми зобов`язання відповідно до зміни курсу долара США на день здійснення платежу згідно з курсом продажу валют, встановленим АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ». Такі дії Відповідача є конклюдентними діями, які свідчать про прийняття умов Договору та підтверджують його належне виконання в погодженому сторонами порядку. Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що Відповідач не виконала умови Договору у строк, передбачений п. 2.1. Договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року до 31 травня 2020 року, [PERSON] має сплатити на користь ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» пеню та 3 відсотка річних за увесь період прострочення виконання зобов`язання. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статей 611, 612 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені. За змістом положень параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Згідно зі статтею 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Згідно з частиною першою статті 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). У постанові Верховного Суду від 18.04.2019 у справі N 914/1126/14 викладений наступний правовий висновок: "Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", статтею 3 цього закону, якою передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Зазначена правова позиція щодо розміру обчислення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України є сталою та зокрема викладена в постановах Верховного Суду України від 24.10.2011 у справі №25/187 та від 07.11.2011 у справі №5002-2/5109-2010. Аналогічна правова позиція щодо розміру обчислення пені на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України також викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №910/10224/14, від 23.05.2018 у справі №910/15492/17 та від 06.03.2019 у справі №916/4692/15. Позивач вказує, що в нього виникло право на неустойку починаючи з 31 травня 2020 року. На думку Позивача, загальний обсяг пені, за увесь період порушення умов Договору складає: 70 668, 98 грн. (період прострочення з 02.06.2020 по 19.08.2020), + 14 982, 47 грн. (період прострочення з 20.08.2020 по 12.09.2020) + 15 849, 77 грн. (період прострочення з 01.04.2021 по 22.04.2021) + 101 366,76 грн. (період прострочення з 23.04.2021 по 17.11.2021 року) + 2 871, 27 грн. (період прострочення з 18.11.2021 по 24.11.2021) + 130 164, 76 грн. (період прострочення з 25.11.2021 по 15.09.2022) + 182 819, 83 грн. (період прострочення з 16.09.2022 по 02.10.2023) + 16 967, 58 грн. (період прострочення з 03.10.2023 по 27.12.2023) + 6 454,21 грн. (період прострочення з 28.12.2023 по 20.02.2024) = 542 154 (п`ятсот сорок дві тисячі сто п`ятдесят чотири) гривні 63 копійки. Так, відповідно до Договору про внесення змін до Договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року від 30.09.2020 року, [PERSON] зобов`язується сплатити кошти не пізніше 31 березня 2021 року. Тому, датою, коли почала нараховуватися пеня є 01.04.2021 року. Так, нарахування пені у період з 02.06.2020 року по 12.09.2021 року у розмірі 85 651 грн. 45 коп. суперечить Договору про внесення змін до Договору від 15.05.2019 року. Щодо нарахування пені з 01.04.2021 року по 19.02.2024р., суд зазначає наступне. Враховуючи використання позивачем періоду нарахування пені, а саме з 02.06.2020 року по 12.09.2020 року для розрахунку, тому суд здійснює самостійний розрахунок пені з 01.04.2021 року по 01.04.2022 року. Оскільки строк позовної давності для стягнення пені становить один рік та не є пропущеним, пеня підлягає нарахуванню у межах 12 місяців прострочення, обчислюваних від дати виникнення прострочення. Розрахунок здійснюється за формулою: [Пеня]= сума заборгованості х подвійна розрахункова ставка НБУ х кількість днів / кількість днів у році. Станом на 31.03.2021 року, [PERSON] в повному обсязі не здійснила сплату коштів, всупереч п. 2.2. Договору про внесення змін до Договору від 15.05.2019р. від 13.09.2020р. Розмір заборгованості складав 69 616 доларів США 89 центів, що дорівнювало сумі в розмірі 1 928 87 грн. 85 коп. - з 01.04.2021р. до 15.04.2021р. 1 928 387 грн. 85 коп. х 13% х 15 (кількість днів) : 365 = 10 302 грн. 35 коп. - з 16.04.2021р. по 22.04.2021р. - 1 928 387 грн. 85 коп. х 15% х 7 (кількість днів) : 365 = 5 547 грн. 42 коп. 23.04.2021р. [PERSON] здійснила часткове погашення заборгованості на суму 29 931 доларів США, що дорівнювало 840 000 грн. на дату платежу. Станом на 23.04.2021р. заборгованість перед позивачем становила 39 685 доларів США, що відповідало сумі в розмірі 1 113 752 грн. 75 коп. - з 23.04.2021р. по 22.07.2021р. 1 113 752 грн. 75 коп. х 15% х 91 (кількість днів) : 365 = 41 651 грн. 30 коп. - 23.07.2021р. по 09.09.2021р. - 1 113 752 грн. 75 коп. х 16% х 49 (кількість днів) : 365 = 23 922 грн. 80 коп. - 10.09.2021р. по 17.11.2021р. - 1 113 752 грн. 75 коп. х 17% х 69 (кількість днів) : 365 = 35 792 грн. 66 коп. 18.11.2021р. [PERSON] здійснила часткове погашення заборгованості на суму 6 471 долар США, що дорівнювало 171 600 грн. на дату платежу. Станом на 18.11.2021р. заборгованість перед позивачем становила 33 214 доларів США 89 центів, що відповідало сумі в розмірі 880 682 грн. 84 коп. - з 18.11.2021р. до 24.11.2021р. 880 682 грн. 84 коп. х 17% х 7 (кількість днів) : 365 = 2 871 грн. 27 коп. 25.11.2021р. [PERSON] здійснила часткове погашення заборгованості на суму 13 437 доларів США, що дорівнювало 361 842 грн. на дату платежу. Станом на 25.11.2021р. заборгованість перед позивачем становила 19 777 доларів США 89 центів, що відповідало сумі в розмірі 532 565 грн. 17 коп. - з 25.11.2021р. до 09.12.2021р. 532 565 грн. 17 коп. х 17% х 15 (кількість днів) : 365 = 3 720 грн. 66 коп. - з 10.12.2021р. до 20.01.2022р. 532 565 грн. 17 коп. х 18% х 42 (кількість днів) : 365 = 11 030 грн. 66 коп. - з 21.01.2022р. до 01.04.2022р. 532 565 грн. 17 коп. х 20% х 71 (кількість днів) : 365 = 20 718 грн. 97 коп. Всього пеня склала: 155 558 грн. 09 коп. Також Позивач вважає, що оскільки сторони Договору визначили розмір зобов`язання, який виражено в еквівалентні іноземної валюти, ПАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» не вимагає сплатити індексу інфляції за весь час прострочення, але [PERSON] має сплатити на його користь 70 130, 23 грн. у якості сплати 3% річних, за увесь період прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи використання позивачем періоду нарахування 3 відсотків річних, а саме з 02.06.2020 року по 12.09.2020 року для розрахунку, тому суд здійснює самостійний розрахунок 3 відсотків річних з 01.04.2021 року по 19.02.2024 року. Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання: Станом на 31.03.2021 року, [PERSON] сплату в повному обсязі не здійснила, всупереч п. 2.2. Договору про внесення змін до Договору від 15.05.2019р. від 13.09.2020р. Розмір заборгованості складав 69 616 доларів США 89 центів, що дорівнювало сумі в розмірі 1 928 87 грн. 85 коп. - з 01.04.2021р. до 22.04.2021р. 1 928 387 грн. 85 коп. х 3% х 22 (кількість днів) : 365 :100 = 3 486 грн. 95 коп. 23.04.2021р. [PERSON] здійснила часткове погашення заборгованості на суму 29 931 доларів США, що дорівнювало 840 000 грн. на дату платежу. Станом на 23.04.2021р. заборгованість перед позивачем становила 39 685 доларів США, що відповідало сумі в розмірі 1 113 752 грн. 75 коп. - з 23.04.2021р. до 17.11.2021р. 1 113 752 грн. 75 коп. х 3% х 209 (кількість днів) : 365 :100 = 19 132 грн. 14 коп. 18.11.2021р. [PERSON] здійснила часткове погашення заборгованості на суму 6 471 долар США, що дорівнювало 171 600 грн. на дату платежу. Станом на 18.11.2021р. заборгованість перед позивачем становила 33 214 доларів США 89 центів, що відповідало сумі в розмірі 880 682 грн. 84 коп. - з 18.11.2021р. до 24.11.2021р. 880 682 грн. 84 коп. х 3% х 7 (кількість днів) : 365 :100 = 506 грн. 69 коп. 25.11.2021р. [PERSON] здійснила часткове погашення заборгованості на суму 13 437 доларів США, що дорівнювало 361 842 грн. на дату платежу. Станом на 25.11.2021р. заборгованість перед позивачем становила 19 777 доларів США 89 центів, що відповідало сумі в розмірі 532 565 грн. 17 коп. - з 25.11.2021р. до 15.09.2022р. 532 565 грн. 17 коп. х 3% х 295 (кількість днів) : 365 :100 = 12 912 грн. 88 коп. 16.09.2022р. [PERSON] здійснила часткове погашення заборгованості на суму 9981 доларів США, що дорівнювало 365 000 грн. на дату платежу. Станом на 16.09.2022р. заборгованість перед позивачем становила 9796 доларів США 89 центів, що відповідало сумі в розмірі 358 258 грн. 55 коп. - з 16.09.2022р. до 02.10.2023р. 358 258 грн. 55 коп. х 3% х 382 (кількість днів) : 365 :100 = 11 248 грн. 34 коп. 03.10.2023р. [PERSON] здійснила часткове погашення заборгованості на суму 3993 доларів США, що дорівнювало 146 000 грн. на дату платежу. Станом на 03.10.2023р. заборгованість перед позивачем становила 5 803 долара США 89 центів, що відповідало сумі в розмірі 212 240 грн. 13 коп. - з 03.10.2023р. по 27.12.2023р. 212 240 грн. 13 коп. х 3% х 86 (кількість днів) : 365 :100 = 1 500 грн. 22 коп. 28.12.2023р. [PERSON] здійснила часткове погашення заборгованості на суму 1999 доларів США, що дорівнювало 75 200 грн. на дату платежу. Станом на 28.12.2023р. заборгованість перед позивачем становила 3 804 долара США 89 центів, що відповідало сумі в розмірі 143 137 грн. 68 коп. - з 28.12.2023р. до 19.02.2024р. 143 137 грн. 68 коп. х 3% х 54 (кількість днів) : 365 :100 = 633 грн. 69 коп. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому 20.02.2024р. (дата остаточного погашення заборгованості) і є датою, коли зобов`язання відповідача перед ПАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» за договором припинилося. Тому даний день не може бути зарахований до періоду прострочення грошового зобов`язання. Всього 3% річних 49 420 грн. 64 коп. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. За період з 01 квітня 2021 року по 01 квітня 2022 року з відповідача підлягає стягненню: 155 558 грн. 09 коп. пеня; за період з 01 квітня 2021 року по 19 лютого 2024 року - 49 420 грн 64 коп. 3% річних. Загальна сума стягнення становить 204 978 грн 73 коп. Судом відхиляється вимога відповідача про застосування строків позовної давності. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3, 4 ст. 267 ЦК України). Стаття 258 ЦК України передбачає спеціальну позовну давність, зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першоїстатті 261 ЦК Українипри визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошував на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається. Водночас, законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено ст.263 та 264 ЦК України. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020№ 211«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин. Законом України від 30.03.2020 № 540-IX«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби(COVID-19)»(далі - Закон № 540-IX)розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу Українидоповнено п. 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02.04.2020. У зв`язку з цим, початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02.04.2020р. Законом № 540-IX. Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023 у справі № 910/18489/20. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24.00 год 30.06.2023 відповідно допостанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023. Поряд із цим Указом Президента України від 24.02.2022№ 64/2022«Про введення воєнного станув Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»(далі -Закон № 2120-ІХ)розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу Українидоповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.257-259,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк його дії. Закон №2102-IXнабрав чинності 17.03.2022. Надалі Законом України від 08.11.2023 № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу Українивикладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеногоУказом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024. Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності від 14.05.2025 № 4434-IX, який набрав чинності 04.09.2025 пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився до 04.09.2025. З огляду на це, в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 до 04.09.2025 перебіг строку звернення до суду зупинявся. Зазначені висновки відповідають тим, що наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24. З 02.04.2020 діяв механізм продовження позовної давності на строк дії карантину (п. 12 розд. «Прикінцеві таперехідні положення» ЦК Україниу редакціїЗакону № 540-IX), який тривав до 30.06.2023, а з 17.03.2022 - також продовження на строк дії воєнного стану (п.19 у редакціїЗакону № 2120-ІХ) до 29.01.2024. Надалі з 30.01.2024 до 04.09.2025 перебіг позовної давності був зупинений (нова редакція п. 19,Закон № 3450-ІХ), а з 04.09.2025 зазначений пункт виключено (Закон № 4434-ІХ), що поновило перебіг строків. Враховуючи вищенаведене, доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності свого підтвердження не знайшли. Також судом відхиляються аргументи сторони відповідача, що [PERSON] не підлягає притягненню до цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання через оголошення в країні воєнного стану. Так, представником відповідача зазначалося, що Гоцонога 26.02.2022 року покинула територію країни, а у подальшому повернулася, проте не мала можливості нормально функціонувати як особистість. Війна в країні викликала в неї душевні переживання. Згідно зі статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Листом від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Разом із цим, у постанові Верховного Суду від 30.11.2021 року в справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Так, на підтвердження настання форс-мажорних обставин відповідач послалася на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1. Проте, жодних інших належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання грошового зобов`язання у визначений договором строк, відповідчем до матеріалів справи не надано. У постанові від 14.06.2022 року у справі № 922/2394/21 Верховний Суд зазначив, що статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та у постанові від 09.11.2021 у справі № 913/20/21. Суд відхиляє аргументи стосовно утримання [PERSON] своїх батьків, які проживають за кордоном та є непрацездатними пенсіонерами у зв`язку із відсутністю належних доказів. Медичні довідки які були надані до відзиву та зустрічної позовної заяви, не заслуговують на увагу, у зв`язку з тим, що вони не містять інформації щодо потреби у постійному догляді, також відповідачем не надано доказів утримання батьків та документів, які б підтверджували, що саме [PERSON] здійснює постійний догляд за батьками. При цьому до письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат». З доказів, які були надані адвокатом Дівіною А.А. (том 1, ар. 104-113) вбачається, що переклад був здійснений адвокатом Дівіною А.А. Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою. Таким чином докази, переклади, які не засвідчені належним чином в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат» не є належними документами, оскільки не оформлені в установленому законом порядку. Щодо зустрічних позовних вимог. Вимога позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом на її користь збитків у вигляді упущеної вигоди з урахуванням 3 відсотків річних та інфляційних витрат у загальному розмірі 4 698 970 грн. 12 коп., з яких: 2 654 592 грн. збитки у вигляді упущеної вигоди; 420 739, 89 грн. 3 відсотка річних, нарахованих на суму збитків; 1 623 638, 23 інфляційній витрати. Позивач за зустрічним позовом обґрунтовує дану вимогу наступним. Зловживаючи довірою [PERSON] продавець ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» уклав з нею Договір купівлі-продажу від 15.05.2019 року, знаючи про те, що квартира, яка є об`єктом судового спору у справі №522/27105/13-ц. На думку позивача за зустрічним позовом, не повідомивши [PERSON] про наявність судового спору щодо об`єкта купівлі-продажу, продавець порушив умови укладеного Договору. Представник позивача за зустрічним позовом, адвокат Дівіна А.А. наголошувала під час слухання справи, що постановою Верховного суду від 16.09.2019 року у справі 522/27105/13-ц фактично визначено право власності позивача по справі на квартиру, яка була куплена [PERSON] . Про наявність вказаного судового рішення [PERSON] не знала. Натомість, продавець, вже не будучи власником квартири, продовжував отримувати сплачені [PERSON] кошти. Це, на думку представника, призвело до безпідставного збагачення продавця за рахунок [PERSON] , відповідно до ст. 1212 ЦК України, та спричинило їй майнову шкоду, а саме збитки у вигляді упущеної вигоди. Також у зустрічному позові зазначено, що ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» , одержало у зв`язку з вищенаведеним, доходи від Гоцоноги у розмірі: - 07.05.2019 року завдаток у розмірі 100 000 доларів США, на підставі розписки, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на день сплати завдатку 07.05.2019 року становить 2 649 592 гривні; - 15.05.2019 року платіж у розмірі 5000 грн. на підставі в.2.1. Договору купівлі-продажу, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на день сплати 15.05.2019 року становить 191 долар 11 центів. Тобто, загальний розмір безпідставно утримуваних доходів що ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД», на думку позивача за зустрічним позовом становить 2 654 592 грн., що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на день сплати 100 191 долар США. Також позивачем за зустрічним позовом заявлено 3 відсотка річних, нарахованих на суму збитків та інфляційній витрати. Таким чином, загальна сума збитків разом із 3 відсотками річних та інфляційними витратами, позивачем за зустрічним зазначено у розмірі 4 698 970 грн. [PERSON] стверджує, що 07.05.2019 року вона передала, а Дубріцкас Гердас як представник ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» отримав грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, в якості завдатку за придбання квартири [ADDRESS] ., про що [PERSON] склав та власноручно підписав розписку. Відповідно до п. 1.1. Договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року, ПВТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» передає у власність, а [PERSON] приймає у власність квартиру під номером [ADDRESS] . У п. 2.1. Договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року, за домовленістю Сторін ціна продажу квартири складає 3 924 431 (три мільйона дев`ятсот двадцять чотири тисячі чотириста тридцять одна) гривня 25 копійок, що в еквівалентні становить 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США 00 центів за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення цього договору 1 долар США до 26.162875 гривень, які [PERSON] зобов`язується сплатити, шляхом перерахування коштів Продавцю на поточний рахунок № [NUMBER] в АТ «РАЙФФАЗЕН БАНК АВАЛЬ», МФО 380805, відповідно до пункту 2.2. частини 2 цього Договору, але не пізніше 31.05.2020 року (тридцять першого травня дві тисячі двадцятого року). З розписки про отримання коштів від 07.05.2019 року (т.1, ар. 63) вбачається, що [INFO] [PERSON] (посвідка на постійне проживання [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США 00 центів в якості завдатку за придбання квартири номер [ADDRESS] в розписці зазначено (російською мовою): «отримано доп. аванс 70 000, - (сімдесят тисяч $)». Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі. Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Судом встановлено, що грошові кошти, які нібито, надано [PERSON] . Дубріцкасу Гердасу відповідно до розписки про отримання коштів від 07.05.2019 не є завдатком до Договору купівлі-продажу, який зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Медведенко Г.В. за №954, укладено та зареєстровано 15.05.2019 року. Сторонами Договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року є ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» - «Продавець», від імені та в інтересах якого діяло ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ОДЕСБУДІНВЕСТ» та [PERSON] «Покупець». Дубріцкас Гердас не є стороною даного Договору. Належних доказів протилежного [PERSON] до суду не надано. Усі розрахунки відповідно до умов Договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року між сторонами здійснюються шляхом перерахування на поточний рахунок ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД», також Договір купівлі-продажу від 15.05.2019 року жодної вказівки щодо зазначеної розписки про отримання коштів [PERSON] не містить. Як вже вказано вище, предметом Договору виступає квартира [ADDRESS] , а не квартира [ADDRESS] , як зазначено в розписці про отримання коштів від 07.05.2019 року. Таким чином, розписка не є підтвердження того, що [PERSON] брав грошові кошти від імені та на користь ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД». Крім того, [PERSON] до суду не надавався оригінал розписки про отримання коштів від 07.05.2019 року для огляду. Так, суд приходить до висновку, що розписка про отримання коштів від 07.05.2019 року не стосується предмета Договору купівлі-продажу від 15.05.2019 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Медведенко Г.В. за №954. Крім того, [PERSON] обґрунтовує свої вимоги також тим, що ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» були приховані обставини, що мають значення для укладення договору, що призвело до правової невизначеності прав та обов`язків сторін договору та порушення принципу добросовісності виконання зобов`язання. Відповідно до змісту Постанови Верховного суду від 19 червня 2019 року по справі №522/27105/13-ц: «У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою та, уточнивши позовні вимоги, просив визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , серії САЕ 796503 від 31 жовтня 2012 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс»; скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «Олімпекс Транс» на цю квартиру, зобов`язати ТОВ «Олімпекс Транс» виконати зобов`язання за договором про пайову участь у будівництві житла від 6 січня 2006 року щодо передачі [PERSON] зазначеної квартири шляхом складання та підписання акту приймання-передачі з наданням його [PERSON] ». (том 1, арк.229) Отже сторонами вказаного спору виступали [PERSON] та ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС», а предметом спору реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] , коли між [PERSON] та ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» предметом Договору купівлі продажу від 07.05.2020р. є квартира під номером 37/1. В рамках справи 522/27105/13-ц не встановлювався факт щодо ідентичності квартир, а також у якості учасників до справи не були залучені ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» та [PERSON] . Під час дослідження доказів, адвокатом Дівіною А.А. був підтверджений той факт, що [PERSON] не знала про судовій спір по справі №522/27105/13-ц, ані на момент укладення договору купівлі продажу, ані після його укладення та набуття права власності. Жодна із сторін спору не зверталася до [PERSON] з приводу витребування квартири [ADDRESS] чи поставив під сумнів її право власності. Дану обставину про наявність спору по справі №522/27105/13-ц [PERSON] дізналася, коли адвокат Дівіна А.А. готувала відзив та зустрічний позов до суду. Відповідно даний судовий спір жодним чином не міг порушити права [PERSON] . Тому стягнення моральної шкоди є безпідставним. Також на підтвердження позиції позивача за зустрічним позовом, 14.07.2025р. адвокатом Дівіною А.А. було подано до суду Висновок експерта будівельно-технічної експертизи №279/25 від 12.07.2025р., складений судовим експертом Сікорською Оленою Анатоліївною, яка діє на підставі свідоцтва №№1763, 1768, 1784 від 24.12.2015р., видані рішенням Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України. На вирішення експертизи Дівіною А.А. поставлені наступні питання: 1. Чи міг бути фактично здійснений поділ квартири [ADDRESS] , яка зазначена у технічному паспорті від 27.09.2012 року, виготовленому КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» та плані 13-го поверху літ «А» у технічному паспорті від 20.10.2009 року на громадський будинок [ADDRESS] , виготовленому КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» на квартиру [ADDRESS] ,зазначену у технічному паспорті від 10.01.2019 року, виготовленому ФОП [PERSON] та квартиру [ADDRESS] ,зазначену у технічному паспорті від 10.01.2019 року, виготовленому ФОП [PERSON] згідно Висновку від 10.01.2019 року № 001881/19 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , технічному паспорту від 10.01.2019 року, виготовленому ФОП [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та від 10.01.2019 року, виготовленому ФОП [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Визначити, яка фактична площа коридору загального користування на 13 поверсі літ «А» у будинку [ADDRESS] ? 3. Визначити, яка площа коридору загального користування на 13 поверсі літ «А» у будинку [ADDRESS] згідно плану 13-го поверху літ «А» у технічному паспорті від 20.10.2009 року на громадський будинок [ADDRESS] ? 2 4. Визначити, яка площа коридору загального користування входить до складу квартири [ADDRESS] згідно технічного паспорту від 10.01.2019 року, виготовленому ФОП [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Визначити, чи відповідає фактична площа квартири [ADDRESS] , зазначеній у технічному паспорті від 08.05.2019 року, виготовленому ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» та зазначеній у договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого Медведенко Г.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 15.05.2019 року? 6. Чи є квартира [ADDRESS] , яка зазначена у технічному паспорті від 27.09.2012 року, виготовленого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» та квартира [ADDRESS] , згідно технічного паспорту від 08.05.2019 року, виготовленого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД», згідно технічної документації однією і тією ж самою квартирою? Судом встановлено, що за результатами проведення експертизи судовий експерт Сікорська О.А., дійшла до наступних висновків: 1. В результаті проведеного дослідження визначено, що фактично здійснити поділ квартири [ADDRESS] , яка зазначена у технічному паспорті від 27.09.2012 року, виготовленому КП «Одеське міське бюро технічно інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» на квартиру [ADDRESS] , зазначену у технічному паспорті від 10.01.2019 року, виготовленому ФОП [PERSON] та квартиру [ADDRESS] , зазначену у технічному паспорті від 10.01.2019 року, виготовленому ФОП [PERSON] згідно Висновку від 10.01.2019 року № 001881/19 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , технічно не можливо. 2. Фактична площа коридору загального користування «ХІ» на 13 поверсі літ «А» у будинку [ADDRESS] становить 5,5кв.м. 3. Площа коридору «ХІ» загального користування на 13 поверсі у будинку [ADDRESS] згідно плану 13-го поверху літ «А» технічного паспорта від 20.10.2009 року на громадський будинок [ADDRESS] становить 8,8кв.м. 4. Площа коридору загального користування, який входить до складу квартири [ADDRESS] , згідно технічного паспорту від 10.01.2019 року, виготовленого ФОП [PERSON] , становить 3,33кв.м. (1,55м*2,15м). 5. В результаті проведеного дослідження визначено, що фактична площа квартири [ADDRESS] , становить 140,3кв.м, що на 11,1кв.м. меньше, ніж зазначено у технічному паспорті від 08.05.2019 року, виготовленого ТОВ «ПРОМСТРОЙ ЛТД» та договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого Медведенко Г.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 15.05.2019 року, отже, фактична площа квартири [ADDRESS] , не відповідає зазначеній у технічному паспорті від 08.05.2019 року, виготовленому ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» та зазначеній у договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого Медведенко Г.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 15.05.2019 року. 6. Квартира [ADDRESS] , яка зазначена у технічному паспорті від 27.09.2012 року, виготовленого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» та квартира [ADDRESS] , згідно технічного паспорту від 08.05.2019 року, виготовленого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД», є однією тією ж самою квартирою, до якої було приєднано частину коридору загального користування. Стороною відповідача за зустрічним позовом зазначалося про порушення судовим експертом п. 4.12. Розділу IV. Організація проведення експертиз (досліджень) та оформлення їх результатів Інструкції про призначення і проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998г., №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012р. № 1950/5). Відповідно до п. 4.12 у вступній частині висновку експерта зазначаються: інформація про те, що висновок підготовлений для подання до суду або долучення до матеріалів кримінального провадження (у разі проведення експертизи на підставі письмового звернення особи, яке містить таку інформацію). Сторона позивача за зустрічним позовом заперечувала щодо даного порушення. У вступній частини Висновку експерта будівельно-технічної експертизи №279/25 від 12.07.2025р., судовим експертом зазначено, що експертиза проводиться на підставі заяви, Договора №220/279/25 від 28.01.2025р. та Додаткової угоди від 25.06.2025р., укладених між [PERSON] , з однієї сторони та фізичною особою-підприємцем (судовий експерт) [PERSON] , з другої сторони. Предметом даного Договору є виконання будівельно технічної експертизи для долучення до матеріалів справи № 522/8459/24, за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ХАННЕР-СХІД» до [PERSON] про стягнення заборгованості, та зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ХАННЕР-СХІД» про визнання відсутнім (припиненим) обов`язку [PERSON] з виконання зобов`язань покупця згідно п.2.1. Договору купівлі продажу від 15.05.2019 року, відшкодування збитків та відшкодування моральної шкоди. Проте, до суду від представника позивача за зустрічним позовом, адвоката Дівіною А.А., разом із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку для подання доказів, приєднання доказів до матеріалів справи, та відкладення розгляду справи у зв`язку з проведенням будівельно-технічної експертизи від 17.04.2025р. було надано копію Договору №220/279/25 щодо надання послуги з проведення висновку експерта від 28.01.2025р., який укладено між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Відповідно до пункту 1.2. Договору №220/279/25 щодо надання послуги з проведення висновку експерта від 28.01.2025р., мета проведення даного дослідження визначити тотожність квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . У судовому засіданні, яке відбулося 03.12.2025р., судовий експерт Сікорська Олена Анатоліївна зазначала, що Висновок експерта підготовлено для суду. Суд зазначає, що відповідно до змісту дослідницької частини Висновку експерта будівельно-технічної експертизи №279/25 від 12.07.2025р., обстеження об`єкта дослідження було проведено 25.06.2025р. в присутності [PERSON] . Адвокатом Дівіною А.А. під час надання усних пояснень зазначалося, що [PERSON] проживала та проживає в квартирі [ADDRESS] . Також, відповідно до матеріалів справи, вимоги щодо витребовування від [PERSON] квартири [PERSON] відсутні, представник [PERSON] підтвердила відсутність претензій [PERSON] щодо квартири [PERSON] .. Так, встановлення ідентичності квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] не є предметом даного спору у цій справі. Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року по справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18) зазначено, що «тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який має довести, що він міг і повинен був отримати визначені ним доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача». Звертаючись із зустрічним позовом про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, позивач за зустрічним позовом повинен здійснити точні розрахунки і підкріпити їх відповідними доказами, які безспірно підтверджували б їх розмір. Між тим, особа, яка має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинна довести, що вона гарантовано отримала би відповідну вигоду у разі, якщо б її право не було порушено іншою особою, тобто у разі неналежного виконання зобов`язання іншою особою. Позивач обґрунтовуючи суму збитків, вдався до припущення про можливість отримання ним прибутку саме у такому розмірі і саме за той період, тоді як законодавець вимагає доведеності реальної можливості отримання коштів. З наданих матеріалів не вбачається, у чому саме полягала б вигода, яку він міг би отримати за звичайних обставин, а також який конкретний механізм її одержання мав місце. Позивачем не наведено, яким саме способом, за рахунок яких дій та за яких умов він міг би реально отримувати доходи, а також не надано доказів, що такі доходи були гарантованими. Отже, заявлені суми за своєю природою не мають характеристик упущеної вигоди, оскільки не містять ознак доходу, який позивач міг би одержувати за звичайних обставин, а лише відображають розмір сплачених ним грошових коштів. Тобто, у розумінні положень частини другої статті 22 ЦК України ця сума не є упущеною вигодою, унаслідок чого вказана норма права не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а тому підстави для задоволення вимог [PERSON] про стягнення збитки у вигляді упущеної вигоди з урахуванням 3 процентів річних та інфляційних витрат у загальному розмірі 4 698 970 грн. 12 коп, з яких: 2 654 592 грн. збитки у вигляді упущеної вигоди; 420 739, 89 грн. 3 проценти річних, нарахованих на суму збитків; 1 623 638, 23 інфляційній витрати відсутні та не підлягають задоволенню. Також позивачем за зустрічним позовом було заявлено вимогу про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди з урахуванням 3 процентів річних та інфляційних витрат у загальному розмірі 527 127 грн. 91 коп., з яких: 356 842 грн. збитки у вигляді упущеної вигоди, 29 193,81 3 відсотка річних, нарахованих на суму збитків, 141 092,10 інфляційні витрати. Дану вимогу, [PERSON] аргументує тим, що вона не мала достатньо коштів, які ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» просив додатково сплачувати. [PERSON] , будучи ведена в оману ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД», позичила частину грошових коштів у сестри, а вже потім перераховувати їх на рахунок ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД». Тим самим вона взяла на себе тягар відповідальності за повернення позичених грошей сестрі, чого б не сталося, якби ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» не вимагав від неї сплати додаткових платежів за квартиру. Так, 18.11.2021 року [PERSON] здійснила переказ коштів на ім`я [PERSON] у розмірі 11 855, 73 євро, яку [PERSON] 25.11.2021 року отримала в гривні, а саме 356 842 грн., після чого 25.11.2021 року здійснила платіж на банківський рахунок «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» на суму 361 842 грн. Таким чином, на думку позивача за зустрічним позовом, розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися [PERSON] ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» не може бути меншим ніж 356 842 грн. Також позивачем за зустрічним позовом заявлено 3 відсотка річних, нарахованих на суму збитків та інфляційній витрати. Таким чином, загальна сума збитків разом із 3 відсотками річних та інфляційними витратами, позивачем за зустрічним позовом зазначено у розмірі 527 127 грн. 91 коп. Дана зустрічна позовна вимога також не підлягає задоволенню у зв`язку з вказаними вище обставинами, оскільки позивач за зустрічним позовом не довів належними і допустимими доказами, у чому саме полягає заявлена ним упущена вигода, та з яких підстав вона могла б виникнути. Надані розрахунки відображають лише суму сплачених коштів, але не містять даних про реальну, а не гіпотетичну можливість отримання доходу, що є обов`язковою умовою для кваліфікації збитків як упущеної вигоди. Крім того, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (згідно з ч. 1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в п.20 зазначено, що «правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.». Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.» Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. [PERSON] не надала до суду жодного доказу на підтвердження тих обставин, що ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» ввів останню в оману. Щодо вимог позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом на її користь моральної шкоди у розмірі 375 968 грн., суд зазначає таке. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцієюта законами України. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України). Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22, провадження № 61-1382сво23). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) викладено висновок, що «виходячи з положень статей 16і23 ЦК Українита змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства». За своєю суттюзобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, провадження № 61-18013сво18). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, провадження № 61-1132св22). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 20 грудня 2024 року у справі № № 761/26091/23, провадження № 61-10998св24). Абзац другий частини третьоїстатті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншиминемайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19, провадження № 14-24цс21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц визначено, що визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. У даній справі суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення із ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» моральної шкоди у розмірі 375 968 грн. належить відмовити. Оскільки позивачем за зустрічним позовом не лише не доведено належними та допустимими доказами завдання йому саме діями відповідача за зустрічним позовом моральної шкоди, а і самого факту моральної шкоди. Щодо вимог позивача за зустрічним позовом про визнання відсутнім (припиненим) обов`язку [PERSON] з виконання зобов`язань покупця згідно п. 2.1. Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.05.2019р. та визнання припиненою застави квартири. Укладаючи Договір купівлі-продажу, сторони визначили, що до моменту повного розрахунку за квартиру продавцю належить право застави на вказану квартиру, у зв`язку з чим, наклали заборону її відчуження. Позивач за зустрічним позовом зазначала, що у зв`язку з тим, що остання виконала зобов`язання зі сплати квартири у повному обсязі, вона неодноразово зверталася до ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД» з метою припинення застави у зв`язку із виконанням зобов`язання. Проте право застави продавця є досі не припиненим, що створює ситуацію правової невизначеності прав [PERSON] , як власника квартири, адже розпорядитися своєю квартирою вона не може. На думку позивача за зустрічним позовом, визнання припиненим обов`язку, у зв`язку з виконанням зобов`язання зі сплати за квартиру, яка є об`єктом Договору є ефективним способом захисту прав та інтересів [PERSON] , у зв`язку із недобросовісною поведінкою ПУАТ «ЗНВКІФ «ХАННЕР-СХІД», утриманням грошових коштів [PERSON] без достатніх правових підстав, укладання мирової угоди без залучення [PERSON] як власника квартири, заподіяння збитків у вигляді упущеної вигоди, заподіяння моральної шкоди та неприпинення права застави продавця на квартиру [PERSON] в добровільному порядку. Суд зазначає, що такі вимоги є передчасними, тому вони не підлягає задоволенню. Згідно п. 2.4. Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.05.2019р., Сторони,

Outcome: partial