Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

03 липня 2025 року ТОВ «Коллект Центр» через систему «Електронний суд» звернулося до Ніжинського міськрайонного суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 20126,01 грн, 2422,40 грн судового збору та 13000,00 грн витрат на правову допомогу. Позовна заява обґрунтована тим, що 21.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено договір №101097004. Відповідно до умов договору ТОВ «Мілоан» позичальнику надало кредит в розмірі 5000,00 грн, строк користування кредитом - 30 днів, процентна ставка 0,01% за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, базова процентна ставка 5,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у випадку продовження строку кредитування, тип процентної ставки - фіксована. 10 лютого 2022 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір № 10-02/2022-50, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема за договором №101097004. У свою чергу, 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та «Коллект Центр» укладений договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на його користь право вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема за договором №101097004. Загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за вищезазначеним кредитним договором перед позивачем становить 20126,01 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4288,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 15838,01 грн. Ухвалою судді від 10 липня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 12 год 00 хв 15 серпня 2025 року, яке в подальшому неодноразово відкладалося, востаннє - на 11 год 00 хв 10 грудня 2025 року. Ухвалою суду від 26 вересня 2025 року витребувано письмові докази з АТ КБ «ПриватБанк». Від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла запитувана судом інформація. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Однак, у позовній заяві заявив клопотання, в якому просив суд провести розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково у розмірі 5000,00 грн, просить провести судове засідання без його участі, оскільки перебуває на військовій службі у ЗСУ. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 101097004, відповідно до умов якого відповідачу були надані грошові кошти в сумі 5000,00 грн, строком на 30 днів, дата повернення кредиту - 30.10.2021. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 15 грн, які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 50-54). Згідно з довідкою про ідентифікацію ТОВ «Мілоан», [PERSON] ідентифікований товариством за персональними даними. Акцепт договору ним здійснений шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора S65012, відправленого відповідачу 30.09.2021 на номер мобільного телефону [NUMBER] (а.с. 21). Шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого електронним повідомленням від ТОВ «МІЛОАН», відповідач підтвердив прийняття умов договору про споживчий кредит № 101097004 від 30.09.2021, тобто вступив з Товариством у кредитні правовідносини. Через систему платежів LiqPay на карту відповідача було перераховано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн, що підтверджується квитанцією 1779369067 (а.с. зворотна сторона 21). 10 лютого 2022 року укладено договір № 10-02/2022 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101097004. 10 січня 2023 року укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101097004. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 101097004. Станом на дату звернення до суду умови договору відповідачем не виконувались, отже, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за договором № 101097004 від 30 вересня 2021 року, що підлягає стягненню з відповідача станом на 25 червня 2025 року відповідно до розрахунку заборгованості, становить 20126,01 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4288,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 15838,01 грн. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання за договором про споживчий кредит №101097004 від 30.09.2021, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 20126,01 грн. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України) За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) тощо. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію заявки на надання юридичної допомоги № 1178 від 01.05.2025 за договором №01-07/2024 від 01.07.2024 про надання правової допомоги; копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладеного між клієнтом Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копію витягу з акту №10 від 30 травня 2025 року про надання правової допомоги, копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», затверджений Рішенням загальних зборів № 01-11/2023 від 01.11.2023. За змістом цих документів сторонами договору про надання правової допомоги погоджено кількість та вартість юридичних послуг стосовно супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] .. Загальний розмір витрат на правову допомогу 13000,00 грн. Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Зважаючи на викладене, з огляду на перелік послуг, що був наданий адвокатом позивачу, з огляду на зміст позовної заяви та докази, долучені до неї, враховуючи категорію справи, її складність, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення правничої допомоги у розмірі 3000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved