Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 09.10.2025 року з Галицького районного суду Івано-Франківської області до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.12.2024 року між\~ ТОВ «Стар файненс груп» та відповідачем був укладений кредитний договір №35148-12/2024, який підписано електронним підписом позичальника на суму 6000 грн строком на 120 днів з процентною ставкою 1% в день. Кредит надавався у безготівковій формі шляхом його перерахування за реквізитами платіжної карти, реквізити якої надані відповідачем кредитору з метою отримання кредиту.\~ В подальшому 25.04.2025 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів було укладено договір факторингу № 250425, у відповідності до умов якого позивач набув право вимоги до боржників у вказаних у реєстрі боржників, зокрема, до боржника [PERSON] за\~ кредитним договором №35148-12/2024 в загальній сумі 24300 грн. Окрім цього 18.12.2024 року між\~ ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та відповідачем був укладений договір позики № 73694412, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 16000 грн на строк 30 днів з процентною ставкою 0,25% в день, комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту - 2400 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж саму суму грошей у день закінчення строку та сплатити відсотки за користування кредитом. 27.03.2025 року ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та ТОВ ФК ЄАПБ уклали договір факторингу №27/03/25 у відповідності до умов якого до ТОВ ФК ЄАПБ перейшло про вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників.\~ Відповідно до реєстру боржників №6 від 27.05.2025 року до вказаного договору до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 27280 грн. Відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача загальну заборгованість за договорами в розмірі 51580 грн та понесені судові витрати.\~ ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача у заяві просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, в разі проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження здійснювати такий розгляд без участі представника позивача, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з додатками, днем вручення якої, згідно п.4 ч.6 ст. 272 ЦПК України є 29.11.2025 року. Правом на подання відзиву не скористався. ІІІ.\~Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 10.10.2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 16.12.2024 року між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №35148-12/2024, за умовами якого відповідач отримав у безготівковій формі на рахунок платіжної картки № [NUMBER] кредит у сумі 6\~000 грн на строк 120 днів, з процентною ставкою 1% в день, фіксована, яка застосовується в межах строку кредиту. Вказаний договір підписаний [PERSON] електронним підписом [NUMBER] (а.с.7-11). Згідно п. 3.2. договору сума кредиту, проценти за користування кредитом, нарахована неустойка (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Відповідно до п. 3.3 договору, нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку кредитування , зазначеного у п. 1.2 договору. Згідно п. 5.3. у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в графіку платежів товариство нараховує нейстойку у вигляді штрафу. В Додатку №1 до договору зазначений графік платежів, в якому вказано інформацію про дату видачі кредиту 16.12.2024 року, дати платежу 14.04.2025 року, сума кредиту 6 000 грн, процент за користування кредитом в загальній сумі 7200 грн, реальна річна процентна ставка 3035,72 грн, загальна вартість кредиту 13200 грн (а.с.12). Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем електронним підписом W952 та містить ідентичну договору інформацію про умови кредитування (а.с.11). В підтвердження перерахування суми кредиту до матеріалів справи наданий лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків на підставі договору між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «УПР» ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022 року, згідно якого 16.12.2024 року успішно прийнято платіж в сумі 6000 грн на номер картки [NUMBER] та вказану суму зараховано на вказану картку (а.с.15). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Стар файненс груп» за кредитним догвоором №35148-12/2024 від 16.12.2024 року за боржником [PERSON] рахується заборгованість в розмірі 24300 грн, з яких 6000 грн - сума за основною сумою боргу, 6300 грн - сума заборгованості за відсотками, 12000 штраф (а.с.21-22). 25.04.2025 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ ФК ЄАПБ було укладено договір факторингу №250425, у відповідності до вимог якого позивач набув право вимоги до боржників зазначених в реєстрі боржників, зокрема до відповідача за договором про надання фінансового кредиту номер №35148-12/2024 в загальній сумі 24300 грн, з яких 6000 грн - сума за основною сумою боргу, 6300 грн - сума заборгованості за відсотками, 12000 штраф, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу (витяг з договору на а.с.16-17,20). 18.12.2024 року між ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та відповідачем укладений договір позики № 73694412, згідно якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику власність грошові кошти на погодженої умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язаний повернути по законодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату- проценти від суми позики та комісію за надання кредиту. Сума кредиту\~ - 16000 грн, строк\~ кредиту -\~ 30 днів,\~ процентна ставка в день за користування позикою 0,25%, тип процентної ставки - фіксована, комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту в розмірі 2400 грн, дата повернення кредиту 16.01.2025, проценти за понадстрокове користування кредитом 4%, пеня 4%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1186,17%. Вказаний договір був підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 20831 (а.с.27-33). В додатку №1 до договору позики наведена таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, згідно якого дата видачі кредиту 18.12.2024 року, дата платежу 16.01.2025 року, кількість днів у розрахунковому періоді - 30, сума кредиту - 16000 грн, проценти за користування кредитом - 1200 грн (а.с.34). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 73694412 за період з 18.12.2024 по 28.01.2025 року за боржником, яким є [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором загальному розмірі 27280 грн, з яких: 16000 грн - сума заборгованості за основною сумою, 1200 заборгованість за відсотками, 7680 грн відсотки за понадстрокове користування позикою, 2400 грн - залишок по комісії. (а.с.44-46). 27.03.2025 року між ТОВ1 безпечне агентство необхідних кредитів та ТОВ ФК ЄАПБ був укладений договір факторингу 27/03/25. Згідно пункту 1.1 цього договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання плати за позикою процент за порушення грошового зобов`язання право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників підстави виникне право грошової вимоги до боржників грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (витяг з договору на а.с.37-38). Згідно пункту 1.2 цього договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні право вимоги. Згідно додаткової угоди №4 до договору факторингу 27/03/25 від 27.03.2025 року загальна сума прав вимог що відступаються відповідно до реєстру боржників №5 45126502,05 грн, реєстру боржників №6 61217547,37 грн. Дана додаткова угода набирає чинності та дії з дати її підписання уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною договору . Положення даної додаткової угоди діють виключно для реєстрів боржників №5 та №6. (а.с.39). У відповідності до витягу з реєстру боржників №6 від 27.05.2025 року до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року за боржником [PERSON] рахується заборгованість за договором позики № 73694412 в загальній сумі 27280 грн (а.с.43). V.Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються\~ЦК України. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ч. 1ст. 205\~ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2ст. 639\~ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно положень\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті\~6\~та\~627 ЦК України\~визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 2статті 639\~ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1, 3\~ст. 1056-1 ЦК України\~визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В п. 1ст. 629\~ЦК України\~вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1ст. 610\~ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1ст. 612\~ЦК України\~зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа\~№910/4518/16)\~не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору Відповідно до статті 512\~ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514\~ЦК\~України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516\~ЦК\~України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077\~ЦК\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078\~ЦК\~України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Щодо стягнення штрафу. Пунктом 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, в даному випадку законодавством звільнено позичальника від сплати неустойки(штрафу, пені) за прострочення своїх кредитних(боргових) зобов`язань У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Щодо одноразової комісії за надання кредиту. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження 14-53цс21) зазначила про таке. Закон № 1734-VIII (ЗУ Про споживче кредитування) у редакції, чинній до 19 жовтня 2019 року (дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року), до загальних витрат за споживчим кредитом відносив витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цей же пункт з 19 жовтня 2019 року визначив, що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. В цьому висновку Велика Палата Верховного Суду зауважує, що згідно п. 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року, що набрав чинності 19 жовтня 2019 року і положення якого зберігають свою чинність на день перегляду рішення суду першої інстанції), пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» виклали в такій редакції, згідно якої до загальних витрат за споживчим кредитом відносять витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цими ж змінами починаючи з 19 жовтня 2019 року визначено у частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що ТОВ «Стар файненс груп» та відповідач уклали договір про надання фінансового кредиту №35148-12/2024, у відповідності до якого відповідач отримав кредит в сумі 6000 грн. Останній користувався кредитом, однак суму кредиту та відсотки за користування кредитом в розмірі 1% в день від суми кредиту протягом строку кредитування 120 днів не повернув. Відтак, суд вважає підставними позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача на користь позивача, який правомірно набув право грошової вимоги за вказаним договором, боржником за яким є [PERSON] , заборгованості за тілом кредиту 6000 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що в рахунок погашення відсотків за кредитом відповідачем було сплачено в загальному 1053 грн (по 9 грн щодня протягом 117 днів), відтак до стягнення підлягає заборгованість за відсотками в розмірі 6147 грн (6000 грн*1%*120 днів)-1053 грн)). Стосовно вимоги позивача про стягнення із відповідача пені в розмірі 12 000 грн, то суд вважає, що така до задоволення не підлягає, оскільки суперечить п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які передбачають особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань, зокрема, списання сум неустойки (штрафу, пені) в період дії на території України воєнного стану з 24.02.2022 року по даний час. Окрім цього, 18.12.2024 року між відповідачем та з ТОВ\~«1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладений договір позики №73694412 в електронній формі, в порядку передбаченому\~Законом України\~«Про електронну\~комерцію» на суму 16 000 грн строком на 30 днів, зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 2 400 грн, шляхом переказу на його банківську картку та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,25% від суми кредиту за кожен день користування. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вказаним договором, боржник не здійснював погашення заборгованості за кредитом, отже суд вважає підставною вимогу позивача про стягнення тіла кредиту в розмірі 16 000 грн та відсотків за користування кредитом в сумі 1 200 грн ( 16000*0,25%*30 днів). Окрім цього, кредитний договір передбачає одноразову сплату комісії за надання кредиту у розмірі 2 400 грн, яка відповідачем не була погашена. Наведені приписи ЦК України, ЗУ «Про споживче кредитування» прямо не вказують на недійсність умови кредитного договору про встановлення комісії за надання кредиту. Тому суд вважає, що комісія за надання кредиту відповідає умовах договору та підлягає стягненню з відповідача. При цьому, суд не приймає до уваги ні процентну ставку за понадстрокове користування позикою (її частиною) на рівні 4% на день, ні орієнтовну річну процентна ставка 1186,17%, оскільки договором встановлена фіксована процентна ставка, умови договору його сторонами не змінювалися, тому до правовідносин застосовуються положення частини 3\~статті 1056-1 ЦК України\~щодо незмінності фіксованої процентної ставки і неможливості її зміни в односторонньому порядку. Вимог про стягнення відсотків на підставі\~ст.625 ЦК України\~позивачем не заявлено. Виходячи з наведеного, у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за понадстрокове користування кредитними коштами в сумі 7 680 грн слід відмовити. Відтак, позов слід задовольнити частково. VІІ. Судові витрати. Згідно із ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому пропорційно до суми задоволених позовних вимог з відповідача слід стягнути 1863,71 гривень судового збору на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.625, 626, 628, 638, 639, 1048, 1049, 1050,1054, ст.3,11,12 Закону України "Про електронну комерцію", та

Outcome: partial