Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернулася до суду з позовом, у якому просить стягувати з відповідача аліменти на своє утримання, оскільки вона навчається на 3-му курсі денної форми навчання Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу за спеціальністю 123 «Комп`ютерна інженерія» згідно з укладеним контрактом. Стверджує, що до звернення в суд її матеріальним забезпеченням займалися двоє з батьків, між якими стосунки погіршилися, тому відповідач, самоусунувшись, перестав надавати доньці матеріальну допомогу. Усю необхідну допомогу надає матір позивачки. Просить суд стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 8 000,00 грн щомісячно, до закінчення нею навчання, але не довше, як до досягнення нею 23-річного віку. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням представників сторін, в тому числі з метою надання можливості мирного позасудового врегулювання спору. Позивач у судове засідання вкотре не з`явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. Натомість, представник позивача, адвокат Іванів О.Б., подав 20.11.2025 заяву, відповідно до якої просив здійснювати судовий розгляд за відсутності [PERSON] та своєї участі. Позов підтримав у повному обсязі. Цього ж дня представник відповідача, адвокат Гунько О.Ю., також подав заяву про розгляд справи без його та довірителя участі. Зазначив, що стороною позивача не доведено як наявність спору між сторонами, так і обґрунтованість заявленого до стягнення розміру аліментів. Ухвалою суду від 24.06.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 12.09.2025 задоволено клопотання позивача, витребувано від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області належним чином засвідчені копії усіх поданих в 2024-2025 роках податкових декларацій платником єдиного податку, фізичною особою-підприємцем [PERSON] , що надійшли на адресу суду 09.10.2025. Згідно з відзивом на позовну заяву, який підписано [PERSON] , останній наголошує, що упродовж 2022-2025 років відповідач [PERSON] надавав доньці допомогу в оплаті за навчання на суму 68 100,00 грн, що підтверджується письмовими квитанціями. Мати позивачки ніколи та ніде не працювала, тому він й не міг самоусунутися від надання матеріальної допомоги своїй дочці, як вона про це зазначає. На переконання автора відзиву, суд має своєю ухвалою залучити співвідповідачем у цій справі матір позивачки [PERSON] , адже обов`язок надавати матеріальну допомогу покладається на двох батьків повнолітньої дитини. Позивачка проживає у квартирі на [ADDRESS] , яка також придбана відповідачем. Водночас, представник пояснює, що згідно з приписами ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки повинні утримувати повнолітню дитину за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідачем сплачено більше половини вартості навчання доньки. Крім того, представник вважає, що позовна заява у справі підлягає поверненню, адже така підписана, на його думку, не уповноваженою особою (підпис зовні не належить позивачці). Додатково стверджує, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, невиконані фінансові зобов`язання і погоджується на можливість сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки в твердій грошовій сумі щомісячно, розмір якої має складати 3 028,00 грн. Попри викладені у відзиві аргументи [PERSON] додатково зазначає, що позов у справі підписав адвокат Іванів О.Б., який всупереч вимогам ЦПК України подав заяву до суду не через електронний кабінет, відтак провадження у справі не могло бути взагалі відкрите ухвалою суду. До того ж, надані стороною позивача електронні декларації платника єдиного податку є недопустимими доказами. Відзив на позовну заяву з додатками також подавався через електронний суд, тому в матеріалах справи більшість письмових доказів дублюються. У заяві від 18.07.2025 представник позивача [PERSON] підтвердив, що власноручно підписав від імені свого довірителя позовну заяву, не маючи жодних обмежень від клієнта на здійснення представництва його прав та інтересів у суді. З відповіді на відзив вбачається, що без допомоги двох батьків позивачка не зможе завершити навчання в університеті, яке є платним. Позивач визнає, що батьки розійшлися, а шлюб розпався. Саме відповідач як батько і голова родини дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, він дбав про матеріальне забезпечення доньки, водночас мати - намагається також забезпечити матеріальне забезпечення позивачки. Задля цього вона позичає інколи грошові кошти від інших осіб, в той час як батько живе у своє власне задоволення. Мати робить усе можливе для позивачки, дбає про неї, тому й не може бути співвідповідачем у цій справі. Дослідивши наявні у справі докази та з огляду на викладені сторонами доводи і заперечення, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення позову. Встановлено, що відповідач у справі є батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] (а.с.4). Відповідно до довідки №67-27-41/17 від 13.06.2025, яка видана за підписом проректора навчального закладу, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в «Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу» на умовах оплати за освітнім ступенем «бакалавр» 3-го курсу денної форми начанння, спеціальність 123- Комп`ютерна інженерія групи К1-22-2. Орієнтовний термін завершення навчання - 30.06.2026. Згідно з належним чином засвідченою копією договору від 09.09.2022 вартість навчання у 2022-2023 роках становила 23 000,00 грн без зазначення розміру оплати за всі інші навчальні роки (а.с.5-7). Із наявних у справі копій платіжних інструкцій вбачається, що відповідачем періодично перераховувалися грошові кошти на картковий рахунок отримувача, персональні відомості щодо якого відсутні (зазначений лише номер банківського рахунка цього отримувача). Востаннє, грошові кошти у такий спосіб перераховувалися ще 18.03.2025 (а.с. 65). Згідно з копіями наданих стороною відповідача платіжних інструкцій [PERSON] внесені різними сумами починаючи з 2023 року аж до початку 2025 року грошові кошти в загальній сумі 68 100,00 грн. на навчання повнолітньої доньки [PERSON] (а.с. 66-70). Зазначені вище обставини вказувалися у заявах по суті справи стороною відповідача, не викликають сумнівів у їх дійсності і не потребують більш детального дослідження судом. Будь-яких відомостей про нібито наявність у відповідача незадовільного стану здоров`я, існування невиконаних грошових зобов`язань перед третіми особами у матеріалах справи немає, належних і допустимих доказів з даного приводу відповідачем також не подано. Із копії податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , сукупний дохід за перші три квартали 2024 склав 381 163,08 грн, проте відповідна сума не враховує необхідність сплати податку та єдиного соціального внеску. Загальний розмір доходу платника у 2024 році склав 2 539 686,00 грн, знову є таки без врахування необхідності виконання відповідачем податкових зобов`язань (а.с.112-115). Сукупний дохід за перші три квартали поточного 2025 року становить 1 044 109,00 грн (а.с.122). Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно навчається на 3-му курсі денної форми навчання Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу згідно з укладеним контрактом та обраною спеціальністю. Як вказано у довідці цього навчального закладу від 13.06.2025 навчання позивачки здійснюється за кошти фізичних (юридичних) осіб. Отже, донька відповідача у цій справі потребує матеріальної допомоги для забезпечення можливості продовження навчання, яке орієнтовно триватиме до закінчення 2025-2026 навчального року. При цьому, у дослідженому судом договорі № К-1-22-058 від 09.09.2022 вказана загальна вартість навчання у розмірі 92 000,00 грн, що дозволяє суду обґрунтовано припускати річний розмір оплати за таке навчання у межах 23 000,00 грн. Крім того, половина вартості навчання за 2025-2026 роки вже сплачена відповідачем, що підтверджується копією платіжної інструкції № 227 від 08.01.2025 (а.с.101). Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199,200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також із врахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16 (провадження № 61-1343св18).Таким чином, обов`язок щодо утримання своєї дитини покладений у рівних частинах на двох батьків, на що справедливо звертає увагу представник відповідача у справі. Було б неправильно, визначати до стягнення аліменти виходячи лише із розміру доходу одного із батьків повнолітньої доньки (сина), адже ключовим у такій категорії справ є, насамперед, потреба дитини, яка продовжує навчання, в матеріальній допомозі від її батьків. Надаючи оцінку викладеному, суд бере до уваги, що позивачка просить стягувати з її батька аліменти, які по суті забезпечать лише її регулярне щомісячне утримання (щоденні побутові потреби). Необхідно у оплаті за навчання до закінчення контракту з університетом позивачка фактично не має (за останній навчальний рік залишилося сплатити незначну суму коштів у межах 12-13 тис.грн). Позивачка вказує на щомісячну суму аліментів, яку необхідно стягнути з відповідача в розмірі 8 000,00 грн., проте не обґрунтовує вказаний розмір, не надає доказів, які б підтверджували неможливість іншого з батьків надавати їй будь-яку матеріальну допомогу. Тим не менше, суд відхиляє як очевидно безпідставні аргументи сторони відповідача про відсутність спору між сторонами, адже жодних доказів надання матеріальної допомоги [PERSON] її батьком після 18.03.2025 суду також не надано. При цьому, факт наявності у відповідача достатньо високого офіційно задекларованого доходу за останні три квартали 2025 року жодним чином не доводить запропонований до стягнення позивачем щомісячний розмір аліментів, про що суд вказував раніше. Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність у відповідача нерухомого майна і (або) транспортних засобів, понесених істотних витрат на придбання цінного майна тощо. Ураховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно до закінчення позивачкою навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-ох річного віку, починаючи з 18.06.2025, оскільки згідно з ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Такий розмір алміентів є справедливим і достатнім для задоволення потреби повнолітньої [PERSON] у матеріальній допомозі до закінчення її навчання з огляду на конкретні обставини цієї справи. Суд відхиляє доводи представника відповідача про необхідність залучення до участі в справі як співвідповідача матері позивачки, адже таке залучення відповідно до приписів ч.1 ст.51 ЦПК України за відсутності клопотання позивача з цього приводу є неможливим. Аргументи сторони відповідача про недопустимість подання представником позивача, який є адвокатом, позовної заяви з додатками поза межами електронного кабінету Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремих підсистем (модулів) ґрунтуються на неправильному розумінні вимог процесуального закону та прямо суперечать положенням ч.8 ст.14 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Крім того, понесені [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. підлягають компенсації за рахунок відповідача у справі. На підставі викладеного та

Outcome: partial