Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

04.08.2025 представник ТОВ «Юніт капітал» звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути заборгованості за кредитним договором №339397241 від 17.01.2023 на підставі договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 станом на 04.06.2025 в розмірі 29986,96грн. з яких: 5800,00грн. основний борг за тілом кредиту, 24186,96грн. борг за відсотками. Також, просив стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір №339397241 за умовами якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути зі сплатою відсотків за користування кредитом, інших платежів. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 (в редакції додаткової угоди №26 від 31.12.2020), за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає ТОВ «Таліон плюс» за плату належній йому права вимоги за реєстром боржників в т.ч. щодо відповідача (за реєстром №225 від 18.04.2023). 23.02.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №23/02224-01, за яким ТОВ «Таліон плюс» відступає ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату належній йому права вимоги за реєстром боржників в т.ч. щодо відповідача. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, за яким ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступає ТОВ «Юніт капітал» за плату належній йому права вимоги за реєстром боржників в т.ч. щодо відповідача. Проте, відповідач порушив умови договору і тому має заборгованість, яку до теперішнього часу добровільно не сплатив. Позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача вищевказаний розмір заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 05.08.2025 відкрито спрощене провадження по справі. 28.08.2025 до суду від АТ «ПриватБанк» надійшов лист №20.1.0.0.0/7-250806/79841-БТ від 13.08.2025 до якого додано виписку по рахунку [PERSON] з якої вбачається здійснення операції 17.01.2023 на суму 5800,00грн. на його картковий рахунок. 03.09.2025 судом ухвалено заочне рішення у справі яким позовні вимоги ТОВ «Юніт капітал» задоволено, стягнуто з [PERSON] борг за договором №339397241 від 17.01.2023 в сумі 29986,96грн. та судові витрати в сумі 7422,40грн. 05.11.2025 до суду від [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 06.11.2025 заяву [PERSON] повернуто без розгляду. 11.11.2025 до суду від [PERSON] надійшла заява про скасування заочного рішення. В заяві відповідач зазначив, що суд проігнорував позиції Верховного Суду щодо погодженого сторонами строку кредитування та порядку нарахування відсотків за користування позиченими коштами. Нараховані проценти є непропорційно великою сумою компенсації, не відповідає засадам справедливості, розумності, добросовісності. Після настання строку виконання зобов`язання, кредитор не має право нараховувати неустойку та проценти і саме в цій частині полягає неправильність рішення суду. 13.11.2025\~до суду\~від представника\~ТОВ Юніт\~Капітал» Хлопкової\~М.С.\~надійшли додаткові\~пояснення.\~В цих\~пояснення представник\~позивача зазначає,\~що положення договору\~узгоджуються з\~чинним законодавством\~України,\~умови нарахування\~відповідають передбаченим\~договором,\~а сам\~договір був\~укладений добровільно,\~з дотриманням\~принципу добросовісності. Сплата відсотків, нарахованих за кредитним договором № 339397241 від 17.01.2023, підтверджує не лише наявність заборгованості, але й згоду [PERSON] з умовами цього договору. Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Алгоритм нарахування відсотків узгоджується з умовами кредитного договору. На момент укладення договору, сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування - 16.02.2023, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником. (п. 7.1.). Відповідно до п. 8.5.1 договору якщо позичальник здійснить дострокове повернення всієї суми отриманого кредиту до закінчення строку дисконтного періоду, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування кредитом будуть визначатися за процентною ставкою 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,10 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (далі дисконтна процентна ставка). Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 5 800,00 грн. (сума виданого кредиту)* 30(строк Кредиту)* 2,10 (процентна ставка)/100= 3654,00 (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 30 днів) 3654,00 /30 =121,80 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 17.01.2023 - 16.02.2023 (що підтверджується розрахунком підготовленим ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога»). 16.02.2023 відповідач відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» вніс суму в розмірі - 3 654,00 грн., чим погасив проценти за користування кредитними коштами. Якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів та здійснить повернення всієї суми отриманого кредиту до закінчення строку дисконтного періоду (з урахуванням всіх Пролонгацій), то зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом за період від дати видачі кредиту до 16.02.2023 (включно) будуть визначається на умовах п. 8.5.1. Договору за дисконтною процентною ставкою, а з наступного дня після 16.02.2023 р. за ставкою 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі Індивідуальна процента ставка). У разі здійснення починальником двох та більше пролонгацій кредитодавець може зменшити розмір індивідуальної процентної ставки у наступних періодах пролонгації. Про порядок надання додаткових знижок і про їх розмір позичальник інформується в особистому кабінеті.(п. 8.5.2.). Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 5 800,00 грн. (тіло кредиту) *2,10 (процентна ставка)/100= 121,80 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 17.02.2023 - 18.03.2023 (що підтверджується розрахунком підготовленим ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога»). Відповідно до п. 8.4. зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 5 800,00 грн. (тіло кредиту) *2,98 (процентна ставка)/100= 172,84 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 23.03.2023 - 18.04.2023 (що підтверджується розрахунком підготовленим ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога»). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 225 від 18.04.2023 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 339397241 від 17.01.2023. На правах нового кредитора ТОВ «Таліон Плюс» продовжувало нараховувати відсотки аналогічні тим, що проводило ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 5 800,00 грн. (тіло кредиту) *2,98 (процентна ставка)/100= 172,84 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 19.04.2023 - 15.07.2023 (що підтверджується розрахунком підготовленим ТОВ «Таліон Плюс»). Сторони погодили,\~що за\~користування грошовими\~коштами після\~закінчення строку\~дії Договору\~чи його\~дострокового розірвання\~позичальник зобов`язаний\~сплачувати на\~користь кредитодавця\~проценти за\~користування чужими\~грошовими коштами\~за ставкою\~1087,70\~%\~річних.\~Сторони погоджуються,\~що проценти,\~нараховані після\~закінчення строку\~дії цього\~Договору,\~є процентами\~за користування\~грошовими коштами\~в розумінні\~ч.\~2\~ст.\~625\~Цивільного кодексу\~України.\~(п.\~12.4). Згідно п 12.4 Кредитного договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п.7.1 цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Тобто, дана норма передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, однак вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 касаційний суд дійшов такого висновку: «ПРОЦЕНТИ ЗА КОРИСТУВАННЯ КРЕДИТОМ проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. ПРОЦЕНТИ ЗА НЕПРАВОМІРНЕ КОРИСТУВАННЯ ЧУЖИМИ ГРОШОВИМИ КОШТАМИ проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування». Отже, відповідно до позиції Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування можливе на підставі ст. 625 ЦК України. У позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України) так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України). На цій підставі позивач просить задовольнити позов за заявленими в ньому вимогами. Ухвалою суду від 18.11.2025 заочне рішення від 03.09.2025 скасовано, та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, належно був повідомлений про дату та час судового засідання, причини неявки не повідомив, клопотань не подавав. Відповідач та його представник до суду не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом позову у цій справі є майнові вимоги стягнення кредитної заборгованості. Судом встановлено, що 17.01.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 339397241 (далі кредитний договір). Згідно з п. 14.1 кредитного договору, уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора MNV96F9G. Відповідно до умов кредитного договору, первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 5800,00 грн. терміном до 16.02.2023 (орієнтовна дата повернення) зі сплатою 2,10% (в дисконтний період) та 2,98% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (після закінчення дисконтного періоду). Надання коштів відповідачу підтверджується платіжним дорученням від 17.01.2023 (перераховано на банківську карту № 5363-54XX-XXXX-7704) та випискою по рахунку [PERSON] наданої АТ «ПриватБанк» листом №20.1.0.0.0/7-250806/79841-БТ від 13.08.2025. Дисконтний період за умовами розділу 3 кредитного договору це період протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту в межах кредитного ліміту строк якого складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Сторони погодили продовження строку дисконтного періоду за умовами п.3.2 договору. За умовою п.12.4 договору сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитодавця 1087,70% річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. За наданим розрахунком позовних вимог ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» судом встановлено нарахування за період з 17.01.2023 по 18.04.20223 на суму боргу 5800грн. відсотків в сумі 12666,04грн. Також з розрахунку боргу ТОВ «Таліон плюс» судом встановлено нарахування за період з 18.04.2023 по 23.02.2024 на суму боргу 5800грн. відсотків в сумі 24186,96 грн., як вказує позивач у виписці з особового рахунку боржника за кредитним договором станом на 25.06.2025 борг складає 29986,96грн. в т.ч. борг по процентам в сумі 24186,96грн. Через укладання договорів факторингу, до ТОВ «Юніт капітал» перейшло право вимоги до відповідача у розмірі 29986,96грн. з яких: 5800,00грн. основний борг за тілом кредиту, 24186,96грн. борг за відсотками. Так, 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 (в редакції додаткової угоди від 31.12.2020). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 225 від 18.04.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 14777,04грн. Крім того, 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №23/0224-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до договору факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 29986,96грн. Крім того, 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого Позивачу було відступлено право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором, що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку. Припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Суд в цій справі повною мірою застосовує позицію Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16. Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої\~статті 1054 ЦК України\~та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої\~статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.\~Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої\~статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини другої\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)). На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до\~статті 625 ЦК України\~у розмірі, встановленому\~законом\~або договором. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (пункт 8.22)). При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених\~статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Також слід мати на увазі, що, на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом (пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18). Особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених\~законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (див. пункт 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (див. частину першу\~статті 613 ЦК України). Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (пункт 57). Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як\~статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п.11.1 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. За умовою п.8.1 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено. Таким чином, в межах строку дії договору з 17.01.2023 по 17.01.2028 у кредитора, з урахуванням періоду кредитування з умовами договору в т.ч. щодо пролонгації дисконтного періоду кредитування, враховуючи поведінку боржника, виникає право нараховувати відсотки за користування кредитом. Оскільки дисконтний період кредитування становить 30 днів і продовжується на наступні 30 днів за умови сплати всіх нарахованих за перші 30 днів процентів у розмірі 3654грн. та враховуючи оплату 16.02.2023 вказаних процентів відповідно строк кредитування подовжено до 17.03.2023. За вказаний період кредитор має право нараховувати відповідачу відсотки в розмірі 2,10% за кожен день до 17.03.2023. Відповідно до пп.7.3.2 п.7.3 договору після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно. Згідно з п.8.4 договору, зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70% річних, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту. Разом з тим, суд приходить до висновку, що за умовами договору сторони визначили, що поза межами строку кредитування (закінчення дисконтного періоду) позичальником сплачуються проценти, які при цьому є процентами за «користування кредитом», а не є відповідальністю за порушення зобов`язання. З огляду на зазначене, суд констатує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо нарахованих відсотків за період з 17.03.2023 по 23.02.2024рр. та відмовляє в цій частині. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач має загальну заборгованість у розмірі 13108.00грн. в т.ч. 7308,00грн. борг за відсотками (5800 х 2,10% х 60). За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи міститься: копія акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 на суму 7000,00 грн; договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у рішенні в справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі № 756/2114/17 від 13 лютого 2019 року, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, витраченого представником часу, відсутністю клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4000,00 грн. правової допомоги. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 29986,96 грн., а задоволено 13108.00грн., тобто на 43,71% (13108.00 х 100 % /29986,96). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1058,83 грн. судового збору (2422,40 х 43,71%/100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial