Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] померла [PERSON] . За життя, [PERSON] склала заповіт від 14.07.2021 року, згідно якого остання заповіла Позивачу квартиру [ADDRESS] . Позивач зазначає, що спадкодавець приходилася йому рідною тіткою. Остання мала слабке здоров`я, потребувала постійного догляду, тому із 2018 року, враховуючи, що спадкодавець не мала родини, Позивач навідував тітку, купував харчі, сплачував усі платежі, супроводжував до лікарні. Із 2019 року, у зв`язку із погіршенням її здоров`я, переїхав до неї та там постійно проживав. Факт потреби у сторонньому догляді навіть підтверджено у заповіті від 2021 року, у якому зазначено, що у зв`язку із тим, що [PERSON] похилого віку, із її слів поганого самопочуття не може особисто прочитати заповіт уголос та підписати текст заповіту, тому за її дорученням та у присутності нотаріуса, у присутності двох свідків текст заповіту прочитаний свідкам. Після смерті спадкодавця, Позивач займався її похованням. Зважаючи, що вони разом вели господарство та проживали разом із 2019 року, Позивач вважає, що автоматично прийняв спадщину. Однак, нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Процесуальні дії по справі та позиції сторін Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 16.07.2024 позовну заяву залишено без руху. На виконання ухвали суду, Позивачем 28.07.2024 подано заяву про уточнення позовних вимог. 29 липня 2024 року ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 16.07.2024 позовну заяву передано за підсудністю. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 21.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом осіб. Відповідач [PERSON] 17.12.2024 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Ухвалою суду 30.07.2025 витребувано матеріали спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] . Представник Позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, прохала суд їх задовольнити. Третя особа: нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Черновська Л. була належним чином повідомлена, клопотань чи пояснень суду не надавала. Досліджені докази судом 1.Копія паспорту позивача 2.Витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі 3.Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.03.2024 4.Акт обстеження домогосподарства за адресою: [ADDRESS] .Копія заповіту 6.Копія свідоцтва про смерть [PERSON] . 7.Копія відповіді відділу формування та ведення реєстру територіальної громади, відповідно до якої за за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] . 8.Копія спадкової справи №29/2024 відкрита після смерті [PERSON] . Вислухавши представника Позивача, дослідивши кожен окремо та у своїй сукупності, суд приходить до наступного. Позивач 23.01.2024 подав заяву нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Черновській Л.Г. по прийняття спадщини після померлої тітки [PERSON] , яка на день смерті мешкала у [ADDRESS] , яка залишила на його ім`я заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Котенок Т.В. 14.07.2021 року за ре\\стром №318,319. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №1363. Згідно із заповітом від 14.07.2021 року [PERSON] , [INFO] заповідала усе належне їй майно на день смерті громадянину України [PERSON] , заповіт власноруч остання не підписувала, за неї підписали двоє свідків [PERSON] та [PERSON] . Одночасно, згідно із матеріалами спадкової справи, 23.01.2024 заяву про прийняття спадщини подав [PERSON] . Згідно із довідкою начальника відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 14.02.2024 №14/5 -1757 визначено відсутність інших зареєстрованих осіб на день смерті громадянки України [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Черновською Л.Г. 12.03.2024 року винесено постанову про неможливість вчинення нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право спадщину за заповітом після смерті громадянки України [PERSON] , яка померла [INFO] на ім`я [PERSON] , на спадкове майно квартира [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У судовому засіданні представник позивача зазначила, що підстав викликати та допитувати попередньо визначених свідків у позовній заяви, не вбачається. Вважає, що Акт обстеження домогосподарства від 23.05.2024 за адресою: [ADDRESS] підтверджує факт того, що Позивач проживав за вказаною адресою разом із спадкодавцем упродовж із 2019 по 2024 рік. Акт засвідчено свідком [PERSON] (кв. [ADDRESS] ) та [PERSON] (кв. [ADDRESS] ) буд. [ADDRESS] . Релевантне законодавство Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Частиною 1статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1ст. 1269 ЦК України). Згідно з п.п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. У судовому засіданні не встановлено факту родинних відносин, на які посилався Позивач із спадкодавцем. Відсутні документи, які б засвідчували факт того, що Позивач є племінником, а спадкодавиця тіткою Позивача. Окрім того, сам по собі Акт обстеження домогосподарства від 23.05.2024 не може бути доказом проживання Позивача разом із спадкодавцем на день смерті, оскільки зазначений документ складено зі слів свідків, які не надали письмових пояснень та не були допитані у якості свідків.\~ Також судом, із метою встановлення зареєстрованого місця проживання Позивача встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] із 05.01.2023 року, що викликає у суду обґрунтовані сумніви, щодо фактичного місця проживання Позивача разом із спадкодавцем на день її смерті за адресою : [ADDRESS] . Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Судом враховано, що відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем. Однак, Позивачем не надано будь-яких інших переконливих доказів того, що Позивач на час смерті проживав із спадкодавицею за однією адресою. \~Інших доказів на підтвердження факту їх спільного проживання, ведення спільного побуту, спільного господарства, бюджету матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що Позивач не довів факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed