Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить винести рішення про стягнення з відповідача боргу. Позов обґрунтовує тим, що в травні 2023 року позивач по справі, [PERSON] , познайомився з відповідачем, [PERSON] , який пообіцяв позивачу сприяти в питанні з придбання землі сільськогосподарського призначення. На виконання усних домовленостей, позивач перевів на рахунок відповідача грошові кошти в загальному розмірі 221352,77 грн., а саме: 28.05.2023 року 52050,00 грн.; 28.06.2023 року 54050,00 грн.; 28.09.2023 року 104700,00 грн.; 27.12.2023 року 5527,64 грн.; 12.04.2024 року 5025, 13 грн. В травні 2024 року відповідач повідомив позивача, що не зможе допомогти йому в придбанні землі, але для повернення отриманих коштів попросив надати йому в позику ще 600000 грн., для розблокування його рахунків в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та можливості повернути кошти. 23 травня 2024 року позивачем відповідачу була надана позика в розмірі 600000,00 (шістсот тисяч) гривень, про те ні отримані раніше 221352,77 грн., ні позичені 600000,00 грн. відповідач не повернув. Заочним рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2024 року, що набрало законної сили 06.01.2025 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 600 000 (шістсот тисяч) гривень, про те питання, щодо повернення перерахованих позивачем відповідачу власних коштів в розмірі 221352,77 грн. залишилось не вирішеним. Позивач вважає, що із Відповідача підлягає стягненню сума грошових коштів у розмірі 221352,77 грн. (двісті двадцять одна тисяча триста п`ятдесят дві гривні 77 коп.) як безпідставно отримані ним грошові кошти на підставі ст. 212 ЦК України. Аргументи учасників справи. Відповідач відзив на позов суду не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій вимоги позову підтримав, справу просив розглянути у його відсутність, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи на пізнішу дату суду не надав. Суд приходить до висновку про можливість розглянути справи без участі відповідача на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено, що позивач перевів на рахунок відповідача грошові кошти в загальному розмірі 221352,77 грн., а саме: 28.05.2023 року 52050,00 грн.; 28.06.2023 року 54050,00 грн.; 28.09.2023 року 104700,00 грн.; 27.12.2023 року 5527,64 грн.; 12.04.2024 року 5025, 13 грн., що підтверджується платіжними інструкціями. (а.с. 9-13). Відповідно до заочного рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2024 року, що набрало законної сили 06.01.2025 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 600 000 (шістсот тисяч) гривень. (а.с. 14-16). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України). Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 910/1238/17). Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Крім того, згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 910/9072/17). Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у Постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц та від 13.01.2021року у справі № 539/3403/17). Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 року у справі № 910/16334/19. Приписами ст.ст. 11, 202 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Матеріалами справи доведено, що спірні грошові кошти у сумі 221352,77 грн. були перераховані позивачем на рахунок відповідача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що його права, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позов про стягнення з відповідача 221352 грн. 77 коп. безпідставно отриманих коштів слід задовольнити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд позов задовольняє в повному обсязі, тому судовий збір в сумі 1770 грн. 83 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved