Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернулася в суд із наведеним позовом до [PERSON] , мотивуючи тим, що 08 травня 2024 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Косівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 42. У цьому шлюбі дітей немає. Як зазначила [PERSON] , спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння у відносинах, різними поглядами на шлюб і сім`ю, що призвело до неможливості подальшого спільного проживання. Сторони не проживають разом з серпня 2025 року. На даний час шлюб носить формальний характер і надій на його збереження немає. У зв`язку із наведеним позивач просила розірвати шлюб зареєстрований 08 травня 2024 року у Косівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 42 та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». 31.10.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Так, [PERSON] підтримав позовну заяву в частині розірвання шлюбу. Разом з тим, відповідач не погодився з вимогою [PERSON] про залишення їй шлюбного прізвища та висловив прохання, щоб позивач відновила своє дошлюбне прізвище. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі. (а.с. 2). Відповідач в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи без його участі (а.с.16). 04.12.2025 року від відповідача надійшла заява про надання строку на примирення (а.с.21). Разом з тим, 11.12.2025 року [PERSON] подав заяву, у якій висловив згоду щодо розірвання шлюбу з [PERSON] . Одночасно заперечив щодо залишення позивачу шлюбного прізвища « [PERSON] » (а.с. 27). У зв`язку з тим, що 11.12.2025 року відповідачем подана заява про визнання позову, суд дійшов до висновку, про втрату зацікавленості у [PERSON] на збереження шлюбу та відсутність підстав для надання сторонам строку для примирення. Оскільки подана відповідачем заява про визнання позову є категоричною, та іншого тлумачення не передбачає. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 14.10.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду. Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/2098/25 відповідача [PERSON] (а.с. 14). Враховуючи, що позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги відзив відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 08 травня 2024 року у Косівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 42 (а.с.3). Відповідно до копії паспорту у формі айді-картки, [PERSON] народилася [INFO] у с. Кобаки Косівського району Івано-Франківської області (а.с.4) та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Як вбачається з інформації, наданої Відділом «ЦНАП» Кутської селищної ради, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не проживають разом та не підтримують сімейних відносин. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердила у тексті позовної заяви. У відзиві [PERSON] позов в частині розірвання шлюбу визнав. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Щодо заперечень\~відповідача,\~про залишення\~позивачу прізвища,\~набутого у\~шлюбі. Так, статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд зазначає, що зміна чи залишення прізвища є особистим немайновим правом фізичної особи, і відповідно до ст. 272 ЦК України фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. Зміна прізвища, отриманого під час реєстрації шлюбу на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвищі залежить виключно від волевиявлення особи, яка бажає чи не бажає змінити своє прізвище. А відтак заперечення [PERSON] щодо залишення шлюбного прізвища позивачу є неспроможними. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50% судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, а інші 50% судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного,

Outcome: approved