Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (далі - КП «Житло-сервіс») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом КП «Житло-сервіс» № 37 від 25.04.2018, на підставі укладеного договору № 112 від 12.07.2017 між КП «Житло-сервіс» та КП «Спецжитлофонд», організовано роботу по тимчасовому обслуговуванню житлового будинку по [ADDRESS] . 01.05.2018 між КП «Житло-сервіс» та відповідачем, який є власником квартири [ADDRESS] , укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] , а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг, у останнього виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з травня 2018 року по лютий 2021 року в розмірі 13039,92 грн., а також нараховані за період з лютого 2021 року по квітень 2025 року на суму заборгованості інфляційні втрати в сумі 4180,77 грн. та 3% річних в сумі 1399,77 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість та судовий збір. 30.06.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 14.07.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що на підставі розпорядження Голосіївської районного в місті Києві державної адміністрації від 21.08.2019 № 550 присвоєно об`єкту будівництва поштову адресу: [ADDRESS] . Поштову адресу було присвоєно саме об`єкту будівництва, а не житловому будинку під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна. Будівельні роботи на об`єкті будівництва велися більше 6 років та 28.12.2019 Державна архітектурно-будівельна інспекція України сертифікатом серії ІУ № 163193621764 засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтвердила його готовність до експлуатації. об`єктів. Таким чином, до 28.12.2019 будинок по [ADDRESS] не був прийнятий в експлуатацію, перебував на стадії будівництва та фактично мав статус будівельного майданчика, а тому апріорі жодна із обслуговуючих організацій не могла надавати свої послуги. 03.11.2020 співвласники будинку по [ADDRESS] реалізували своє право щодо форми управління будинком та створили Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS]. До моменту створення ОСББ [ADDRESS] не було обрано жодну експлуатуючу організацію, конкурс виконавчим органом Київської міської ради не оголошувався та фактично роботи щодо обслуговування будинку здійснювалися співвласниками за власної ініціативи, самостійно. Таким чином, між ним, як власником квартири, та позивачем взагалі відсутні будь-які відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , а тому вимоги про стягнення будь-якої заборгованості є необґрунтованими. 21.08.2025 представник позивача подав до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначив, що 01.05.2018 між КП «Житло-сервіс» та відповідачем, який є власником квартири [ADDRESS] про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Також 25.10.2017 між позивачем та відповідачем було підписано акт прийому-передачі майна, яким підтверджено передачу відповідачу: ключів від квартири (4 шт.), ключів від поштової скриньки (2 шт.), а також зафіксовано показники індивідуальних лічильників холодного і гарячого водопостачання, а також теплопостачання. Факт передачі ключів свідчить про початок фактичного користування квартирою та підтверджує можливість використання спільного майна будинку (сходові клітки, ліфт, місця загального користування, прибудинкова територія тощо). Відповідач не заперечує, що отримав ключі від квартири згідно з актом прийому передачі, що засвідчує фактичний початок володіння та користування житлом. Попри те, що будинок офіційно не був введений в експлуатацію на момент початку користування квартирою, факт проживання та отримання послуг (освітлення місць загального користування, прибирання, обслуговування комунікацій тощо) мав місце. Позивач обґрунтовано надавав послуги з утримання будинку і прибудинкової території з моменту фактичного вселення/користування житлом. Отримання ключів є юридичним фактом, що підтверджує передачу права володіння та, відповідно, початок зобов`язань щодо утримання спільного майна. Фактичне користування квартирою передбачає користування місцями загального користування (коридорами, сходами, ліфтом), прибудинковою територією та іншими елементами, утримання яких входить до складу комунальних послуг. Таким чином, твердження позивача щодо правомірності нарахування плати за період з моменту передачі ключів є обґрунтованим. Саме з цього моменту виникло зобов`язання щодо оплати наданих послуг, оскільки відповідач почав фактично їх споживати. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Наказом КП «Житло - сервіс» № 37 від 25.04.2018, на підставі укладеного договору № 112 від 12.07.2017 між КП «Житло - сервіс» та КП «Спецжитлофонд», організовано роботу по тимчасовому обслуговуванню житлового будинку по [ADDRESS] . Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києва державної адміністрації від 21.08.2019 №550 присвоєно житловому будинку на [ADDRESS] поштову адресу [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.2. Статуту предметом діяльності КП «Житло-сервіс» є надання житлово-комунальних послуг споживачам. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.05.2025 №425720051. 25.10.2017 між КП «Житло - сервіс» та [PERSON] підписано акт приймання - передачі ключів від квартири [ADDRESS] (4 шт.); ключі від поштової скриньки (2 шт.); ключ від шафи ЦО, ХВП, ПВП (1 шт.); ключ від шафи ел./щит. (1 шт.); паспорти на ліч. ЦО, ХВП, ПВП (3 шт.). Також зазначеним актом зафіксовані показники лічильника ХВП, ГВП та лічильника електроенергії. 01.05.2018 між [PERSON] та КП «Житло-сервіс» укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій [ADDRESS], предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] , а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість власника квартири [ADDRESS] , за період з травня 2018 року по лютий 2021 року, становить 13039,92 грн. Відповідно до розрахунку позивача, за період з травня 2018 року по лютий 2022 року та з січня 2024 року по травень 2025 року на суму заборгованості нараховані 3% річних в розмірі 1399,77 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4180,77 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. Суд відзначає, що співвласники квартири у багатоквартирному будинку повинні усвідомлювати, що набуття права власності на квартиру покладає на них обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману послугу. Відповідачем не було надано доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, у тому числі відповідач, відповідно до порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не відмовився від надання позивачем послуг. З часу укладення договору відповідач не звертався ні до КП «Житло-сервіс», ні до будь-якого державного органу із скаргами щодо ненадання послуг чи надання неякісних послуг. Належні та допустимі докази з даного приводу в матеріалах справи відсутні. Таким чином, судом встановлено, що з огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідача, як боржника у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги. Водночас, судом встановлено, що відповідач свої обов`язки щодо оплати отриманих житлово-комунальних послуг виконував неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості. Жодних доказів, які б спростовували розмір нарахованої суми заборгованості, стороною відповідача суду надано не було, а також не подано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань та сплати коштів позивачу за житлово-комунальні послуги. Доводи про відсутність договору є безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявний письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг, укладений між КП «Житло-сервіс» та відповідачем 01.05.2018. Отже, між сторонами існують договірні правовідносини, які стали підставою для пред`явлення позову. Як зазначає відповідач, до 28.12.2019 будинок по [ADDRESS] не був прийнятий в експлуатацію, перебував на стадії будівництва та фактично мав статус будівельного майданчика, а тому жодна із обслуговуючих організацій не могла надавати свої послуги. Однак, суд звертає увагу відповідача, що 25.10.2017 між КП «Житло - сервіс» та [PERSON] підписано акт приймання - передачі ключів від квартири [ADDRESS] (4 шт.); ключі від поштової скриньки (2 шт.); ключ від шафи ЦО, ХВП, ПВП (1 шт.); ключ від шафи ел./щит. (1 шт.); паспорті на ліч. ЦО, ХВП, ПВП (3 шт.). Також зазначеним актом зафіксовані показники лічильника ХВП, ГВП та лічильника електроенергії. Таким чином, суд зауважує, що підписання акту-прийому від 25.10.2017 передачі одночасно з представником КП «Житло-сервіс» свідчить про те, що відповідач був обізнаний з передачею останньому будинку на тимчасове обслуговування та не заперечував проти цього. Доводи відповідача про те, що 03.11.2020 співвласники будинку по [ADDRESS] реалізували своє право щодо форми управління будинком та створили Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS], судом до уваги не приймаються, оскільки жодних доказів на підтвердження цього надано не було. Відповідач не надав суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що послуги не були надані йому позивачем чи надані неналежним чином (звернення з претензіями, скаргами). Інші доводи відповідача не спростовують зазначених висновків суду. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за спожиті житлово-комунальні послуги за період з травня 2018 року по лютий 2021 року у розмірі 13039,92 грн. Також на спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Оскільки відповідач допустив прострочення щодо оплати наданих йому послуг, він повинен сплатити інфляційні втрати в розмірі 4180,77 грн. та 3% річних в розмірі 1399,77 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог, нараховані на суму заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які розраховані позивачем у урахуванням постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206 (зі змінами). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3028 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved