Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Рішенням Ковельського\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 28.11.2025\~відмовлено у\~задоволенні позову\~ [PERSON] \~до Публічного\~акціонерного товариства\~«Комерційний банк\~«Надра» в\~особі Фонду\~гарантування вкладів\~фізичних осіб,\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Преміум Лігал\~Колекшн» про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги. Питання розподілу судових витрат ухвалено вирішити відповідно до заяв сторін згідно зі ст. 246 ЦПК України. 02.12.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» адвоката Гулієвої С.А. про ухвалення у справі додаткового судового рішення про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. Заява мотивована тим, що 19.09.2025 між адвокатом Гулієвою Сабіною Агавердіївною та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» укладений Договір про надання професійної правничої допомоги № 43490372/1, за умовами якого Адвокат взяв на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу в обсязі (об`ємах та кількості) та на умовах, передбачених цим Договором. За змістом п.4 Договору, вартість послуг, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього Договору правничу допомогу, визначається Сторонами окремим додатком, який є невід`ємною частиною цього Договору. Такий додаток набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін. 27.10.2025 між адвокатом Гулієвою Сабіною Агавердіївною та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» укладено Додаток № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги № 43490372/1 від 19.09.2025, яким визначено вартість та порядок оплати послуг адвокату за надання професійної правничої допомоги клієнту у цивільній справі №159/6412/25 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги в порядку захисту прав споживачів. Розмір та надання послуг з правничої допомоги на дату звернення до суду підтверджується актом №1 приймання-передачі наданих послуг, складеного та підписаного сторонами договору 30.10.2025, вартість яких за даним актом становить 14 500,00 грн. Про зазначені обставини повідомлено суд і позивача у відзиві на позов. Крім того на виконання вимог ст.134 ЦПК України оголошений орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу на рівні 25\~000 грн. Після постановлення судом рішення 01.12.2025, на виконання пункту 8 Додатку №1 від 27.10.2025, між ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» та адвокатом Гулієвою Сабіною Агавердіївною було підписано Акт №2 приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого загальна вартість послуг за цим актом становить 8 500,00 грн. Зокрема, Адвокатом надано такі послуги: 04.11.2025 участь у судовому засіданні, вартість 1500,00 грн; 13.11.2025 письмові заперечення, вартість 4000,00 грн; 18.11.2025 участь у судовому засіданні, вартість 2000,00 грн; 01.12.2025 письмова заява про долучення доказів та ухвалення додаткового рішення, вартість 1000,00 грн. Таким чином, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» склав 23 000,00 грн. Окрім того, пункт 3 Додатку №1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 27.10.2025 передбачає «гонорар успіху» у розмірі 7 000,00 грн у випадку ухвалення рішення на користь Клієнта. У зв`язку з цим відповідачем ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» заявлено до стягнення з позивача 30\~000 грн витрат на правничу допомогу. На підтвердження заявлених витрат відповідачем надані копія Договору про надання професійної правничої допомоги № 43490372/1 від 19.09.2025, Додаток №1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 27.10.2025, Акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 30.10.2025, Акт №2 приймання-передачі наданих послуг від 01.12.2025. На час подання заяви про ухвалення додаткового рішення послуги адвоката ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» не оплачені, оскільки, як вказано у заяві про ухвалення додаткового рішення, згідно п. 4.1 Додатку № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 19.09.2025, сторони погодили, що оплата послуг та гонорару здійснюється клієнтом протягом року з дня ухвалення судового рішення по справі, яким закінчується розгляд справи в суді відповідної інстанції. 09.12.2025 від позивача [PERSON] на адресу суду надійшли заперечення проти ухвалення додаткового рішення, мотивовані тим, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» є діяльність в галузі права (КВЕД 69.10), відтак використання послуг адвоката, а не штатного юриста, є зловживанням процесуальними правами і способом неправомірного збагачення. Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Заяву ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» про ухвалення додаткового рішення суд розглянув без повідомлення учасників справи. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення 16.12.2025. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення про часткове задоволення заяви з огляду на таке. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з частиною першою статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносяться витрати на професійну правничу допомогу, за правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови у задоволені позову покладаються на позивача. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (постанова Верховного Суду від 30.10.2023 у справі № 591/550/20) Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21 суд зазначив, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі № 346/2744/21. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). Таким чином, необхідною обставиною для ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат є: не вирішення судом питання про судові витрати при наявності у матеріалах справи відповідних доказів про їх понесення або ж неможливість з поважних причин подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат до закінчення судових дебатів у справі та заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі про намір подання таких доказів і їх подання у визначений процесуальним законом строк протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Наведені адвокатом Гулієвою С.А. доводи з приводу неможливості подання доказів загального розміру витрат на правничу допомогу на час постановлення рішення суд вважає достатніми для вирішення питання розподілу судових витрат додатковим рішенням ( додаткова постанова Верховного Суду від 18.10.2023 у справі № 447/3950/21). У цій справі правничу допомогу відповідачу ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» надавала адвокат Гулієва С.А., що підтверджено ордером та договором №43490372/1 від 19.09.2025, додатком №1 до договору від 27.10.2025. На день подання відзиву сторони підписали Акт №1 приймання - передачі наданих послуг від 30.10.2025 з вартістю послуг 14\~500 грн, з них 1500 грн консультація, 6000 грн за 4 години вивчення проблеми, аналіз законодавства, формування стратегії, 7000 грн складання відзиву на позов. Відповідач повідомив позивача про вартість витрат на правничу допомогу, а також про можливі подальші витрати, зокрема гонорар успіху в розмірі 7000 грн (п.3 Додатку №1 до договору про надання правничої допомоги від 27.10.2025) у відзиві на позов, що відповідає вимогам ст.134 ЦПК України. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат становив 25000 грн. 01.02.2025, після постановлення у справі судового рішення, між відповідачем і адвокатом підписаний Акт приймання - передачі №2, де вартість послуг становила 8500 грн, з них 1500 грн участь в судовому засіданні 04.11.2025, 2000 грн участь в судовому засіданні 18.11.2025, 4000 грн складання заперечення, 1000 грн заява про ухвалення додаткового рішення. Загальний розмір заявлених витрат 14500+8500+7000=30000 грн. Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц міститься наступний правовий висновок. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Позивач [PERSON] заперечила вимоги про стягнення з неї витрат на правничу допомогу з тих підстав, що відповідач, як суб`єкт господарювання з основним видом діяльності надання послуг у сфері права може реалізувати право на захист власними силами без залучення сторонніх адвокатів. Суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки законодавство не містить обмежень для сторін у справі щодо вибору правника. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд відповідно до частини третьої статті 141\~ЦПК України враховує: -чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; - чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; -поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; - дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Крім того, відповідно до статті 137 ЦПК України суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони за критерієм співмірності із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved