Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 11.11.2025 року заявник звернувся\~в порядку\~окремого провадження до суду із заявою,\~заінтересована особа: Тисменицька міська\~рада, про встановлення факту, що має юридичне значення. Вимоги заяви мотивовані тим, що після смерті матері заявника залишилася спадщина у виді нерухомого майна, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай). У зв`язку із оформленням спадщини заявник звертався до приватного нотаріуса, однак, остання відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, оскільки у документах, які були надані заявником нотаріусу містяться розбіжності у імені матері в документах про народження та про смерть, а також у самому сертифікаті. Тому заявник, як спадкоємець з метою оформлення спадщини вимушений звертатися до суду із заявою про встановлення факту. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник заявника в судовому засіданні просив вимоги заяви задовольнити. Представник заінтересованої\~особи у\~судове засідання\~не з`явився,\~повідомлений належним\~чином про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи через\~підсистему «Електронний\~суд».\~До суду\~надіслав заяву,\~в якій\~просила розгляд\~справи здійснювати\~без участі\~заінтересованої особи. За наявності достатніх доказів на підтвердження факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай) в майні, не заперечувала щодо задоволення заяви. ІІІ.\~Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді\~від 14.11.2025 \~відкрито провадження\~у справі\~в порядку окремого провадження та\~призначено\~судове засідання. Ухвалою суду від 03.12.2025 року витребувано докази по справі. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що у відповідності до копії сертифікату на право на земельну частку (па) серії ІФ №0080194, який видано члену ТзОВ «Вілія», [PERSON] , яка проживає в с. Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області на підставі рішення Тисменицької державної адміністрації від 30.08.1999 року №282, належить право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності ТзОВ «Вілія» розміром 19,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.5-6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 14.09.1964 року Вільшаницькою сільською радою Богородчанського райбюро ЗАГС, матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] , була [PERSON] , у графі «батько» міститься запис « [PERSON] » (а.с.9). У свідоцтві про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно 01.11.2025 року відділом ДРАЦС у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у графі «матір» [PERSON] , який народився [INFO] , зазначено [PERSON] , у графі «Батько» міститься запис « [PERSON] » (а.с.10). Відповідно до довідки Тисменицької міської ради від 06.08.2025 року №89 зазначено про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] була постійним жителем села Вільшаниця Івано-Франківського району Івано-Франківської області та до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] на день смерті була останнім членом двору. Заповіт від імені померлої в виконкомі сільської ради не посвідчувався (а.с.11). Згідно довідки Тисменицької міської ради від 05.12.2025 року №129, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , являється власником земельної частки (паю) в розмірі 19,18 умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату серії ІФ №0080194 від 20.05.2000 року Тисменицької РДА та зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 121 (а.с.44). Відповідно до довідки Тисменицької міської ради від 25.08.2025 року №102, що [PERSON] , 1958 року народження, провів похорон своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] та фактично вступив в управління спадковим майном (а.с.42). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] померла (а.с.4). Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса звернувся [PERSON] . Як зазначено у заяві, вказане спадкове майно спадкоємець прийняв шляхом фактичного вступу в управління майном, що відповідає нормам ст. 549 ЦК УРСР (а.с.32). Приватний нотаріус Угорчак Н.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері у зв`язку із тим, що є розбіжності в імені матері у документах, наданих нотаріусу (а.с.7). V.Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами\~Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. ч. 1, 5, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.5 ч. 2\~ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року, перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму\~Верховного\~суду\~України «Про\~судову\~практику\~в справах\~про\~встановлення\~фактів,\~що\~мають\~юридичне значення»\~від\~31.03.1995\~року\~№\~5 визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст.\~273\~ЦПК\~України\~від 1963\~року факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Крім того, з узагальнення судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення Верховного Суду України за 2010 рік вбачається, що «коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки відповідно до п. 6 ч. 1 cт. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Правовстановлюючим документом є документ, який посвідчує правовий зв`язок конкретного майнового чи немайнового права з особою його власника та складений у порядку, передбаченому законодавством. При вчиненні наведених нотаріальних дій посадові особи органу місцевого самоврядування діють відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, за змістом пункту 1.2 якого нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Статтею 548 ЦК України\~(в редакції Закону 1963 року) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частинами першою та другою\~ст. 549 ЦК\~(в редакції Закону 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч. 1\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У пункті 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Разом із тим, відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви з огляду на нижчевикладене. Так, матеріалами справи встановлено, що власником сертифікату серії ІФ №0080194 на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ТОВ «Вілія», яка розташована в с. Вільшаниця Івано-Франківського району Івано-Франківської області розміром 19,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який виданий Тисменицькою РДА 20.05.2000 року, зазначено [PERSON] , тоді як у свідоцтві про смерть останньої, свідоцтві про народження заявника, яке видане повторно, довідках Тисменицької міської ради, в тому числі про належність їй сертифікату серії ІФ №0080194, зазначено [PERSON] . Помилка, яка допущена у виданому [PERSON] сертифікаті, має істотне значення, оскільки позбавляє можливості заявника реалізувати своє право на спадкування, як спадкоємця після смерті [PERSON] . Тому, з оглянутих судом доказів, суд вважає доведеним факт належності сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0080194, виданого на ім`я [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] . З огляду на вищевикладене, заяву слід задовольнити.

Outcome: approved