Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява за позовом [PERSON] , до Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області, трета особа: Комунальне підприємство «Молодіжне 2», про визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого 05 листопада 1996 року органом приватизації житлового фонду - Державним сільськогосподарським підприємством «Перемога» на підставі розпорядження орану приватизації №309 від 12.09.1996 року, позивач [PERSON] та його бабуся, [PERSON] , приватизували квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Наразі позивач позбавлений можливості здійснити відчудження належного йому нерухомого майна, оскільки ним втрачений правовстановлюючий документ свідоцтво про право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що отримати дублікат правовстановлюючого документу неможливо через відсутність органу приватизації, який видав свідоцтво про право власності на житло. При зверненні до Комунального підприємства «Молодіжне-2» позивачу було видано лише копію свідоцтва про право власності. У зв`язку із відсутністю органу приватизації, який мав право видати дублікат свідоцтва про право власності, позивач вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 21 жовтня 2025 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області, трета особа: Комунальне підприємство «Молодіжне 2», про визнання права власності. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2025 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті . Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить розглянути справу № 509/5942/25 за відсутністю представника Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області з дотриманням норм діючого законодавства України. Представник третьої особи - Комунального підприємства «Молодіжне 2» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Фактичні обставини справи, встановлені судом, та докази, які взято до відома: Згідно ордеру №293 від 1968 року спільним рішенням адміністрації і робочого комітету Радгоспу «Перемога» [PERSON] та її сім`ї у складі дочки [PERSON] було видано квартиру по [ADDRESS] . Відповідно до виписки з Розпорядження представника Президента України Овідіопольської районної державної адміністрації від 20.12.1993 року № 1254 про визнання права власності на домоволодіння «Перемога», визнано право власності на домоволодіння радгоспа-завода «Перемога» у [ADDRESS] ; РБТІ видано правовстановлюючі документи на домоволодіння. Відповідно до Довідки від 12.09.1996 року [PERSON] постійно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на першому поверсі, одноповерхового будинку, особовий рахунок відкрито на [PERSON] , на вказаній житловій площі проживають [PERSON] та її онук [PERSON] , 1974 р.н. Проживання [PERSON] та позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується також Довідкою про склад сім`ї наймача ізольованої квартири, у якій вказано, що [PERSON] (наймач) та [PERSON] (онук) мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Згідно Розпорядження органу приватизації № 309 від 12.09.1996 року наймачу [PERSON] згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передано у приватну власність квартиру [ADDRESS] . Позивачем до суду було надано копію втраченого правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло від 15.11.1996 р., виданого на підставі розпорядження органу приватизації від 12.09.1996 р. за № 309, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . У технічному паспорті, що складений Овідіопольським районним бюро технічної інвентаризації на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] , зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками вказаного об`єкту нерухомості на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.11.1996 року. Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи вих. № 203 від 18.04.2019 року за відомостями Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області [PERSON] , місце народження [INFO] , смт Великодолинське, Овідіопольський район, Одеська область, Україна, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 19740112-02317, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 23 квітня 1997 року по теперішній час. Відповідно до Архівної довідки, виданої Комунальним підприємством «Молодіжне-2» Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області на адвокатський запит від 01.12.2024 р. № 6, щодо надання інформації про реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою [ADDRESS] , повідомлено: станом на 31.12.2012 року за адресою [ADDRESS] , право власності на квартиру зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.11.1996 р., виданого на підставі розпорядження органу приватизації від 12.09.1996 р. за № 309. Реєстраційні дані внесено реєстратором Овідіопольського районного бюро технічної інвентаризації кн. № 13. за № 1652. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 10.09.2025 року Чорноморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса). Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 10.09.2025 року Чорноморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса). [PERSON] , мала дошлюбне прізвище [PERSON] , що підтверджується витягом №00053537504, виданим 10.09.2025 року Чорноморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується витягом № 00053538474, виданим 10.09.2025 року Чорноморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса). Враховуючи вищевикладені докази, суд вважає, що позивачем доведено, що дійсно на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.11.1996 року [PERSON] та [PERSON] отримали у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з врартою правовстановлюючого документу поновити його шляхом отримання дублікату свідоцтва про право власності позивач не має можливості, оскільки Радгосп-завод «Перемога» припинив свою діяльність. Застосовані судом норми права та висновки суду За змістом ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У статті 41 Конституції України закріплений принцип непорушності права власності та зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до частини 1статті 15 Цивільного Кодексу Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, право власності на яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене належними доказами порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне (постанови КГС ВС від 22.05.2018 у справі №923/1283/16 та від 22.06.2018 у справі №904/8186/17). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 344/16879/15-ц виснувала наступне. «Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачене у статті 16 ЦК України. У статті 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності. Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи. Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів». Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, повно і всебічно з`ясувавши обставини, приходить до висновку, що дійсно позивач [PERSON] та [PERSON] набули право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.11.1996 р., виданого на підставі розпорядження органу приватизації від 12.09.1996 р. за № 309. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що при вирішенні цієї справи наявні усі елементи для застосування до правовідносин положень статті 392 Цивільного кодексу України, адже предметом спору є нерухоме майно, щодо якого втрачено правовстановлюючий документ та відсутній інший, крім судового, спосіб для відновлення порушеного права. З вказаних вище підстав позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved