Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 309762397 від 26.06.2021 у розмірі 30244,58 грн. В обґрунтування позову посилаються на те, що 26.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 309762397, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 11000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV826BZ. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, перерахувавши грошові кошти в сумі 11000 грн. на банківську карту № [NUMBER] відповідачки. Натомість, відповідачка не виконувала умови договору належним чином, не повністю сплачувала платежі, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався укладенням додаткових угод, на підставі якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 309762397 від 26.06.2021 на загальну суму 20610,24 грн. 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, на підставі якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 309762397 від 26.06.2021 на загальну суму 30244,58 грн. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25, на підставі якого ТОВ «Юніт Капітал» набуто право вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 309762397 від 26.06.2021 на загальну суму 30244,58 грн. Ухвалою суду від 11.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 26.08.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву. 08.09.2025 представником позивача надано відповідь на відзив. 22.09.2025 представником відповідача подано заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача адвокат Зачепіло З.Я. подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності та відсутності відповідача та у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У надісланому на адресу суду відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує на те, що позивачем не доведено право вимоги до відповідача, оскільки до позовної заяви не долучено доказів передачі права вимоги до відповідачки від первісного кредитора до позивача, а також підтвердження сплати первісному кредитору коштів за договором факторингу. Звертає увагу, що кредитний договір між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено 26.06.2021 року. Тобто, правовідносини за Кредитним договором між ТОВ «Манівео швидка фінансова Допомога» та відповідачкою виникли 26.06.2021 року, значно пізніше ніж було укладено договір факторингу між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс», у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином, а отже на час укладення даного договору у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до відповідачки за зазначеним вище кредитним договором. Також позивачем не надано доказів перерахування кредитних коштів відповідачці за кредитним договором. Крім цього зазначає, що сума заборгованості по відсотках у розмірі 22341,06 грн. нарахована з порушенням вимог законодавства, оскільки згідно до ст..1048 ЦК України, позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Щодо заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу зазначила, що вважає їх неспівмірними із складністю справи, ціною позову та наданим обсягом послуг адвоката. Тому просить в задоволенні даного позову відмовити повністю. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 309762397 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора MNV826BZ, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 11000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 1.1 Договору). Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~та\~Закону України «Про електронну комерцію»\~прирівнюється до письмової форми. Відповідно п. 1.2 договору, сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1 договору це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. За змістом п. 1.3 договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 11000,00 грн. одразу після укладення договору. У відповідності до умов 1.5 договору загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту (траншів) отриманих протягом всього строку дії договору. Позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення дії договору чи його дострокового розірвання (п. 1.6 договору). Згідно п. 4.2 договору строк дії договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п. 1.2 договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених п. 1 .3 та п. 1.7 договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання. Згідно п. 1.9 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: - підпунктом 1.9.2 договору встановлено, що за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті. - згідно п.п. 1.9.3 договору, у випадку користування кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку\~ст. 212 Цивільного кодексу України\~сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього договору. - базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору. У відповідності до п. 1.8 договору сторони погодили, що встановлений п.1.7 договору строк дисконтного періоду та відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Згідно п. 3.6 договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов, яке мало місце під час дії договору. За даними платіжного доручення № 8feb9ac7-ccbe-433d-8382-39fcac22b470 від 26.06.2021 (а.с.10) та довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (сформовано 28.02.2024) (а.с. 12), [PERSON] на підставі договору від 26.06.2021 № 309762397 надано кредит в сумі 11000,00 грн. строком на 30 днів, з процентною ставкою 1,70 % в день, який перераховано на платіжну картку № [NUMBER] . Також факт перерахування кредитних коштів на рахунок позивачки підтверджується випискою за рахунком відповідачки за період з 26.06.2021 по 01.07.2021, наданою АТ КБ «Приватбанк». Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. За змістом розрахунку заборгованості, станом на 28.09.2021, який складено ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що за період з 26.06.2021 по 28.09.2021 у [PERSON] наявна заборгованість: тіло кредиту 7903,52 грн.; нараховані відсотки 12706,72 грн. Також з вказаного розрахунку вбачається, що на виконання умов Договору [PERSON] здійснювала оплати, зокрема: 20.07.2021 4020,00 грн., 24.07.2021 2070,00 грн., 26.08.2021 15,00 грн. (а.с. 33). 28.11.2018 між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. Згідно умов цього договору TOB «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження TOB «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1 договору). Право вимоги переходить від TOB «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги (п. 4.1 договору) (а.с. 52-54). 28.11.2019 TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому, інші умови договору залишились без змін (а.с. 54, зворотна сторона). 31.12.2020 між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції. Зокрема, п. 4.1 договору викладено в наступній редакції: «Наявне право вимоги переходить від TOB «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» з моменту підписання ними відповідно реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги». Згідно нової редакції п. 8.2 строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 31.12.2021, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с. 55-57). 31.12.2021 TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022 (а.с. 57, зворотна сторона). Згідно Додаткової угоди № 31 від 31.12.2022 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеної між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», п. 8.2. Договору викладено в наступній редакції: «8.2. Строк дії цього Договору починає перебіг у момент визначений у п. 8.1. цього Договору та закінчується 31.12.2023, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором». Згідно Додаткової угоди № 32 від 31.12.2023 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеної між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», сторони домовилися продовжити строк дії договору до 31.12.2024, у зв`язку з чим погоджено внести зміни до п.8.2 Договору, замінивши в ньому попередню дату новою 31.12.2024. Викладено розділ 3 Договору «Фінансування та порядок розрахунків у новій редакції. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 153 від 28.09.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №309762397 від 26.06.2021, у розмірі 20610,24 грн., з яких 7903,52 грн. - заборгованість по основному боргу; 12706,72 грн. - заборгованість по відсотках. За змістом розрахунку заборгованості, станом на 23.02.2024, який складено ТОВ «Таліон Плюс», вбачається, що за період з 28.09.2021 по 20.11.2021 у [PERSON] наявна заборгованість: тіло кредиту 7903,52 грн.; нараховані відсотки 22341,06 грн. 23.02.2024 між клієнтом ТОВ «Таліон Плюс» та Фактором ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 47-49) Як вбачається із витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №309762397 від 26.06.2021, у розмірі 30244,58 грн., з яких 7903,52 грн. - заборгованість по основному боргу; 22341,06 грн. - заборгованість по відсотках (а.с. 45-46). 04.06.2025 між Клієнтом ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Фактором ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 є невід`ємною частиною Договору (а.с. 41-43). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 (а.с. 39-40) та акту прийому передачі реєстру боржників до ТОВ «Юніт Капітал» (а.с. 36) перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №309762397 від 26.06.2021, у розмірі 30244,58 грн., з яких 7903,52 грн. - заборгованість по основному боргу; 22341,06 грн. - заборгованість по відсотках. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2\~статті 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною першою\~статті 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Правилами ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Відповідно до ст. ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилами ст. ст.\~610,\~611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 626 ЦК України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положення ч. 1\~ст. 1046 ЦК України\~передбачають, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до статті 509\~ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ч.1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Перевіряючи обґрунтованість заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що нарахування процентів за користування кредитними коштами в період з 27.07.2021 року по 28.09.2021 року здійснено поза межами узгодженого між сторонами строку кредитування. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625\~ЦК України. Як визначено умовами п.п. 1.1 кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 12000 грн. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 11000 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 26.07.2021 року (п. 1.3 договору). Матеріалами справи підтверджується фактичне перерахування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - відповідачці на карту кредитних коштів у розмірі 11000 грн. Разом з тим у п. 1.8 договору сторони погодили, що встановлений п.1.7 договору строк дисконтного періоду та відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Докази виконання [PERSON] умов п. 1.8 кредитного договору\~активації функції продовження строку дисконтного періоду в особистому кабінеті чи терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця у матеріалах справи відсутні, а отже, погоджений сторонами строк кредитування залишається незмінним - до 26.07.2021 року. Враховуючи умови договору, розмір відсотків за користування кредитними коштами за період з 26.06.2021 року по 26.07.2021 року - в межах строку кредитування\~30 днів, із розрахунку 1,70 процентів в день від суми кредиту становить 3150,00 грн. (з урахуванням погашення заборгованості). Із змісту наявного у справі розрахунку видно, що [PERSON] на виконання умов договору було сплачено 6105,00 грн такими платежами: 20.07.2021 в сумі 4020,00 грн, 24.07.2021 2070,00 грн; 26.08.2021\~ 15,00 грн. Отже, розмір заборгованості по відсотках за користування кредитом з 26.06.2021 року по 26.07.2021 року - в межах строку кредитування\~30 днів, яка підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача, із урахуванням сплаченої заборгованості становить 141,48 грн (3150 грн. 2613,60 грн.-379,92 грн.-15,00 грн.). Заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7903,52 грн. підтверджується матеріалами справи. Таким чином, сума заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача становить 8045,00 грн., з яких 7903,52 грн. - заборгованість по кредиту; 141,48 грн. - заборгованість за відсотками. Що стосується доводів представника позивача, викладених у відповіді на відзив про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення процентів у заявленому позивачем розмірі у відповідності до п. 4.3 кредитного договору, з урахуванням процентів у розумінні ч. 2\~ст. 625 ЦК України, на думку суду є безпідставними виходячи із наступного. Так, за змістом п. 4.3 договору кредитного договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п. 1.7.2 договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст. 625\~ЦК України. По перше, кредитний договір не містить не містить п. 1.7.2. По друге, у зв`язку з відсутністю доказів виконання [PERSON] умов п. 1.8 кредитного договору\~активації функції продовження строку дисконтного періоду в особистому кабінеті чи терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця та погодженого між сторонами строку кредитування - до 26.07.2021 року, нарахування процентів у відповідності до п. 4.3 кредитного договору - після 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду є необґрунтованим. Частиною другою\~статті 625 ЦК України\~визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, в розмірі певного проценту за кожний день прострочення). Санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань (пункт 8.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18). В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що позивачем було заявлено до стягнення з відповідача проценти за користування кредитними коштами поза межами строку кредитного договору - з 27.07.2021 року. При цьому позовних вимог про стягнення грошових коштів за прострочення виконання зобов`язання відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~позивач не заявляв. Розрахунку заборгованості в порядку ч. 2 ст. 625\~ЦК України\~позивач не надавав та вимог про стягнення таких коштів не заявляв. Саме по собі посилання позивача на те, що договором було передбачено нарахування відсотків за користування кредитними коштами до дня фактичного повернення всієї суми кредиту, не є підставою для задоволення позову в означеній частині, оскільки після закінчення строку договору нарахування відсотків за порушення умов договору за своїм змістом передбачено нормою\~ст. 625 ЦК України. За неповернення кредитних коштів після закінчення строку, на який вони були видані, може настати відповідальність, передбачена\~ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. Позивач ототожнює відсотки за користування кредитними коштами та відсотки, які підлягають сплаті боржником за прострочення виконання зобов`язання, що суперечить вимогам чинного законодавства. Як вбачається зі змісту позову у даному випадку були заявлені до стягнення саме відсотки, розраховані за ставкою, визначеною умовами договору за користування кредитом, а не відсотки за порушення виконання грошового зобов`язання відповідно до норми\~ст. 625 ЦК України. Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідачки зазначила, що кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений 26.06.2021, тобто більш як через два роки після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Крім того, на час укладення договору сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, оскільки предмет не індивідуалізовано належним чином. Суд не погоджується із такими доводами представника відповідача, враховуючи наступні мотиви. Частиною 1\~статті 1078 ЦК України\~встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили. Підпунктом 5.3.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року фактор ТОВ «Таліон Плюс» передбачено, що фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Таким чином, договором передбачено право ТОВ «Таліон Плюс» відступити право вимоги за кредитними договорами. Відповідно до п. п. 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Враховуючи, що строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року неодноразово продовжувався додатковими угодами та був чинним станом на 28.09.2021 року (день складання реєстру прав вимоги № 153 від 28.09.2021 року), тому станом на зазначену дату первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вправі був відступити ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором №309762397 від 26.06.2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , за яким настав строк виконання. Також позивачем надано належні докази оплати за договором факторингу від 28.11.2018 (акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2021, підписаний обома сторонами Договору факторингу), за договором факторингу від 23.02.2024 (платіжна інструкція від 26.02.2024 №5703) та за договором факторингу від 04.06.2025 (платіжні інструкції від 25.06.2025 №483, від 10.06.2025 №467, №468, від 11.06.2025 №469, №470, від 19.06.2025 №478, №479 (а.с.50, 44, 34-35). Тому суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо відсутності доказів оплати за договорами факторингу. Щодо судових витрат. Частиною першою\~статті 133 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. З аналізу частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)). За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21. Водночас у частині третій\~статті 141 ЦПК України\~визначено критерії,

Outcome: partial