Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

ТОВ «Фінансова\~Компанія «Ейс»\~звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги\~ обґрунтовані\~тим,\~що між\~ТОВ «Макс Кредит» та\~ [PERSON] \~11.07.2024 було\~укладено кредитний\~договір №00-9850935,\~відповідно до\~умов якого\~відповідач отримала\~грошові кошти\~у сумі\~5000\~грн,\~ на умовах, визначених кредитним договором, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором. 20 січня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс. Згідно умов вищевказаного договору ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за кредитним договором №00-9850935 від 11.07.2024. Відповідач прийняті на себе зобов`язання за вказаним договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 19815 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Ухвалою судді від 22.10.2025 у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.65). В судове засідання представник позивача не з`явилася, в позовній заяві прохала розгляд справи провести без її участі (а.с.5). Відповідач у поданій заяві позовні вимоги визнає повністю, просила розгляд справи провести за її відсутності (а.с.79). Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що між відповідачем та ТОВ «Макс Кредит» було укладено договір кредитної лінії №00-9850935 від 11.07.2024, відповідно до умов якого відповідачу було встановлено суму ліміту кредитної лінії 5000 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором (а.с. 9-13). 20 січня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Макс Кредит», включно і до [PERSON] (а.с. 32-40). Відповідно до витягу з Реєстру боржників за договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Макс Кредит» до договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025, ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 19815 грн, а саме: 5750 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 14065 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 38). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. З огляду на викладене, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та умовам укладеного договору, не порушує прав інших осіб, тому може бути прийнято судом та є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем\~\~позову до початку розгляду справи по суті, слід\~\~повернути з державного бюджету позивачу половину сплаченого ним судового збору,\~\~а іншу частину стягнути з відповідача. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн суд виходить з такого. За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування\~\~позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 20.08.2025, додаткову угоду до цього договору від 11.09.2025, акт прийому-передачі наданих послуг, відповідно до яких розмір гонорару складає 7000 грн (а.с.45-46, 47, 48). Таким чином, заявником надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Від відповідача заперечень щодо розміру витрат на на професійну правничу допомогу не надходило, тому вказаний розмір підлягає розподілу за результатами розгляду справи. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (постанова Верховного Суду у справі №275/150/22 від 13 березня 2025 року). З урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем підлягають витрати позивача на правничу допомогу в сумі 7 000 грн. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved