Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

У провадженні суду перебувала зазначена цивільна справа. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2025 позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено частково. Визнано банківські вклади № [NUMBER] від 26.04.2017 та № [NUMBER] від 15.01.2018 відкриті в АТ «Державний ощадний банк України» станом на 25.07.2024 на ім`я [PERSON] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] : 1/2 частину вартості (суми) депозитного вкладу № 176657826 від 26.04.2017, розміщеного на депозитному рахунку [NUMBER] відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» станом на 25.07.2024 на ім`я [PERSON] у розмірі 500 (п`ятсот) євро 00 цетів; 1/2 частину вартості (суми) депозитного вкладу № 19155527511 від 15.01.2018, розміщеного на депозитному рахунку [NUMBER] відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я [PERSON] у розмірі 265 (двісті шістдесят п`ять) доларів США 90 центів. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 871 (вісімсот сімдесят одна) грн 86 коп. Повернуто [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 871 (вісімсот сімдесят одна) грн 86 коп. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено. 17.11.2025 до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Глазунова А.Р.. про ухвалення додаткового рішення у справі, яка обґрунтовувалась тим, що сторона позивача понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн, яку вони бажають стягнути з [PERSON] . 18.11.2025 до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 2000,00 грн, оскільки, витрати мають бути співмірними зі складністю справи, ціною позову та виконанню адвокатом роботою. Крім того, представник позивача фактично був присутній лише в 1-му судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд розглянув заяву про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України , суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що необхідно ухвалити додаткове рішення у справі, виходячи з наступного. Відповідно до заяви про розподіл судових витрат на правничу допомогу, розмір витрат, які позивач поніс на правничу допомогу складає 9000,00 грн і підтверджується наступними документами: - Договір № 03-045/01 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 03.04.2025, укладений між [PERSON] та адвокатом Глазуновим А.Р.; - Додаткова угода № 2 від 14.11.2025 до договору від 03.04.2025 № 03-045/01 про надання професійної правничої (правової) допомоги, відповідно до якої сторони погодили, що розмір гонорару: за складання процесуальних документів (заяви, клопотання, пояснення по суті спору) у цивільній справі становить - 1500,00 грн; за участь у судових засіданнях становить - 2000,00 грн. За змістом ч. 1, п. 1, 2 ч. 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати : на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На виконання вимог частини третьої статті 137 ЦПК України представник позивача в заяві про розподіл судових витрат на правничу допомогу зазначав, що підчас розгляду даної справи, адвокатом підготовлено та подано клопотання про повторне витребування доказів у справі, та взято участь у трьох судових засіданнях, одне з яких не відбулося від незалежних від адвоката обставин. Також адвокатом підготовлено та подано заяву про розподіл судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу. У зв`язку з чим, загальний розмір витрат з урахуванням наданих адвокатом послуг, становить 9000,00 грн (2 заяви (3000 грн.) та 3 судових засідання (6000 грн). Проте, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що адвокат позивача був присутнім лише на двох судових засіданнях - 26.08.2025 та 13.11.2025, що підтверджується відповідними документами (а.с. 115, 118, 120-121). Під час розгляду справи адвокатом було подано лише 1 процесуальний документ - клопотання про повторне витребування доказів (а.с. 112-114). Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу за заяву про розподіл судових витрат. Відповідно практики ВС викладеної в постанові від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Така заява (про розподіл судових витрат) є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Враховуючи вище зазначене, позивачем надано послуги правничої допомоги на загальну суму 5500,00 грн ( за 2 судових засіданнях та 1 клопотання про витребування доказів). Разом з тим, за правилами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, які складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн мають бути відшкодовані пропорційно розміру задоволених позовних вимог (рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2025 позовні вимоги були задоволені на 28,63% від заявлених позивачем), а саме у розмірі 1574,65 грн. Оскільки, при винесенні рішення Печерським районним судом м. Києва від 13.11.2025 не було вирішено питання про судові витрати - витрати на правничу допомогу, а представником позивача в судовому засіданні від 13.11.2025 було заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, з метою усунення неповноти судового рішення, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя.

Outcome: partial