Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позиція сторін у справі У січні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому просив стягнути з останнього на свою користь збитки у розмірі 152 072 гривні. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 10 січня 2024 року з банківського рахунку позивача, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» та прив`язаного до картки «Універсальна» № [NUMBER] , було безпідставно списано грошові кошти в сумі 152 072 грн. Як зазначає позивач, стосовно нього як фізичної особи відсутні будь-які судові рішення, виконавчі документи чи відкриті виконавчі провадження про стягнення заборгованості. У зв`язку з цим позивач звернувся до банку за роз`ясненнями щодо підстав списання коштів, де йому повідомили, що 22.02.2022 Приватним підприємством «Грузда» було укладено кредитний договір на суму 250 000 грн, зобов`язання за яким не виконані. Позивач зазначає, що вказане кредитне зобов`язання виникло у юридичної особи - ПП «Грузда», тоді як списання коштів здійснено з рахунку фізичної особи без наявності передбачених законом правових підстав, зокрема рішення суду, виконавчого напису нотаріуса чи іншого виконавчого документа. Будь-які договірні підстави, що надавали б банку право на безспірне списання коштів з рахунку позивача, відсутні. Крім того, з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України № 64/2022, а місто Маріуполь, де здійснювалася підприємницька діяльність ПП «Грузда», перебуває в окупації. Зазначені обставини є форс-мажорними, що прямо передбачено умовами кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» та чинним законодавством України. Умовами кредитного договору, а також роз`ясненнями Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, визначено, що дія форс-мажорних обставин звільняє сторону від відповідальності за невиконання зобов`язань та продовжує строк їх виконання на період дії таких обставин і усунення їх наслідків. Таким чином, банк, здійснивши списання грошових коштів з рахунку позивача без його волевиявлення, без належних правових підстав та за зобов`язаннями юридичної особи, перевищив свої повноваження, порушив норми чинного законодавства та право позивача на мирне володіння своїм майном. Представник АТ КБ «ПриватБанк» у відзиві на позов зазначив, що позивач [PERSON] стверджує про зникнення 10.01.2024 з його карткового рахунку грошових коштів у сумі 152 072 грн та просить суд стягнути з Банку вказану суму як збитки, нібито завдані діями посадових осіб відповідача. Водночас, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на форс-мажорні обставини та неможливість виконання кредитних зобов`язань у зв`язку з введенням воєнного стану, визначаючи правовою підставою ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, що не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із заявленими вимогами про відшкодування збитків. Розмір заявлених збитків у сумі 152 072 грн позивач не підтвердив належними, допустимими та достатніми доказами, оскільки наданий скріншот невідомого пристрою, названий «випискою з рахунку», не містить відомостей про власника рахунку, програмний продукт, характер операції, особу платника та зв`язок зазначеної транзакції із завданням шкоди позивачу. За таких обставин, представник відповідача вказує про відсутні правові підстави вважати, що відповідач допустив протиправні дії чи бездіяльність, які призвели до порушення прав позивача, а тому заявлений спосіб захисту є необґрунтованим, у зв`язку з чим позовні вимоги до АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають. Представник відповідача подав письмові пояснення з яких вбачається, що рішенням господарського суду Донецької області від 13.05.2024 по справі №905/362/24 задоволено позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 118 019,56 грн. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, розглянувши справу за наявними у справі матеріалами, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини справи 10 січня 2024 року з банківського рахунку позивача, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» списано грошові кошти в сумі 152 072 грн. Позивач вважає вказане списання грошових коштів безпідставним, оскільки стосовно нього як фізичної особи відсутні будь-які судові рішення, виконавчі документи чи відкриті виконавчі провадження про стягнення заборгованості. Позиція суду та оцінка аргументів сторін За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ст. ст. 89, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За положеннями ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює докази належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Зважаючи на викладене, кожна сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Згідно з пунктом 3 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також моральної (немайнової) шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом ст. 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Однією з умов для відшкодування шкоди є протиправна поведінки особи (протиправне діяння), що зумовила (результатом якої є) порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинення їй шкоди. Позивач заявляє вимогу про відшкодування збитків, нібито завданих йому внаслідок дій посадових осіб банку, однак у поданій заяві не конкретизовано, які саме дії (бездіяльність) та яких саме посадових осіб спричинили заподіяння шкоди позивачу. Причинно-наслідковий зв`язок між стягненням грошових коштів та заподіянням збитків позивачу під час судового розгляду не був доведений за результатами належної оцінки зібраних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed