Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Директор товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»), повноваження якої підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, звернулася до суду з позовною заявою за змістом якої просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики № 75488478 в сумі 38 123 грн., з яких: 12 750 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 25 373 грн. заборгованість за відсотками. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.06.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] в електронній формі укладено договір позики № 75488478 (далі Договір № 75488478) за умовами якого відповідач, за посередництва платіжної установи ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС», безготівковим шляхом на вказаний нею картковий рахунок отримала в якості позики грошові кошти в розмірі 12 750 грн. строком на 11 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день від суми позики. [PERSON] свої зобов`язання за Договором № 75488478 належним чином не виконала, не сплативши жодних коштів на їх виконання, тож відповідно до договірних умов ще упродовж 90 днів нараховувались відсотки за понадстрокове користування позикою. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу від 19.11.2021 року № 1911 відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі ТОВ «Фінансова компанія управління активами») право грошової вимоги до відповідача за Договором № 75488478, яке в подальшому на підставі договору факторингу від 03.04.2023 року № 030423-ФК відступило його ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Загальна сума заборгованості [PERSON] за Договором № 75488478 становить 38 123 грн., з яких: 12 750 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 25 373 грн. заборгованість за відсотками, про стягнення якої й заявлено позовну вимогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви та поданих у подальшому клопотань просила розгляд справи провести за його відсутності на підставі наданих доказів, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, в розумінні п. 4) ч. 8, ст. 11 ст. 128 ЦПК України, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року в справі № 800/547/17, а також постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року в справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року в справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року в справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 року в справі № 910/16249/19, від 18.03.2021 року в справі № 911/3142/19, від 19.05.2021 року в справі № 910/16033/20, від 07.02.2024 року в справі № 904/853/23, відзиву на позовну заяву не подала, в судові засідання неодноразово не з`явилась, поважність причин неявки не повідомила, заяв від її імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, зокрема в Рішенні від 16.02.2017 року в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи, тобто неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для відповідних правових наслідків. З урахуванням вказаного та вимог ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, а також відсутності підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в заочному порядку, про що 15.12.2025 року постановлено відповідну ухвалу. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні достатні підстави для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі укладено Договір № 75488478, невід`ємною частиною якого є Правила надання грошових коштів у позику на умовах повернення позики в кінці строку позики (далі Правила), який останньою підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, за умовами якого фінансова установа зобов`язалась надати відповідачу позику в розмірі 12 750 грн., шляхом перерахування їх на вказаний нею банківський картковий рахунок [NUMBER] , строком на 11 днів, а відповідач зобов`язалась повернути позику 17.06.2021 року та сплатити відсотки за користування нею відповідно до договірних умов (базова процентна ставка 1,99% в день, знижена 1% в день), таким чином орієнтована загальна вартість позики становить 14 145,49 грн. Відповідно до змісту п. 2 Договору № 75488478 за понадстрокове користування позикою застосовується процентна ставка 2,7% в день. Умовами п. 5.2 Договору № 75488478 передбачено, що позичальник підписуючи його підтверджує факт ознайомлення з Правилами, розміщеними за посиланням https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. За змістом п. 5.5 Договору № 75488478 його сторонами погоджено право позикодавця відступити право вимоги за Договором. Згідно п.п. 6.2, 6.3 Правил проценти за користування позикою нараховуються на суму позики (її залишок), виходячи із строку фактичного користування позикою. Нарахування процентів за користування позикою починається з дати зарахування коштів на платіжну картку позичальника та нараховується за процентними ставками, зазначеними в договорі позики, за кожен день (календарну дату) користування позикою, включаючи день (дату) видачі позики та включаючи день (дату) її повернення. Відповідно до змісту п.п. 6.5, 6.8, 6.9 Правил у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти в розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, та сума нарахованих процентів за понадстрокове користування позикою не може перевищувати розміру суми, визначеної Законом України «Про споживче кредитування». Умовами п. 6.7 Правил передбачено, що в разі виникнення понадстрокового користування позикою (або її частиною), товариство має право переуступити своє право вимоги третім особам без згоди на це позичальника. За змістом п.п. 9.1, 9.2, 9.7 Правил товариство може мати програму лояльності, розроблену з метою заохочення позичальників користуватися послугами товариства з видачі позик, зокрема може містити привілеі? для сумлінних позичальників (наприклад, можливість отримання позичальником позики за зниженою процентною ставкою), які втрачають силу в разі порушення позичальником взятих на себе зобов`язань за Договором, а нараховані проценти підлягають перерахуванню та оплаті в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії Договору позики. Факт зарахування виконання своїх зобов`язань ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за Договором № 75488478 та перерахування відповідачу грошових коштів у розмірі 12 750 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), підтверджується інформацією АТ «Ощадбанк» від 04.09.2025 року № 46/12-11/114255/2025/5Т, випискою по даному картковому рахунку за період часу з 06.06.2021 року по 09.06.2021 року, а також довідкою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПЕРТ» від 15.07.2025 року № КД-000037835/ТНПП та копією платіжної інструкції № 0955b63b-7007-8d3d-21a8d5a2f990. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу № 1911 (далі Договір № 1911) відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» належні йому права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі заборгованостей. Згідно змісту п. 5.2 Договору № 1911 перехід права вимоги заборгованості до боржників від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відбувається в момент підписання ними акту приймання-передачі реєстру заборгованостей. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників від 19.11.2021 року, реєстру прав вимоги № 1 від 19.11.2021 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», крім іншого, передано ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги до [PERSON] (№ 6829) за Договором № 75488478 на загальну суму заборгованості 38 376,23 грн., з яких: 12 750 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 25 626,23 грн. заборгованість за відсотками за користування позикою. ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі договору факторингу від 03.04.2023 року № 030423-ФК (далі Договір № 030423-ФК) відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними в реєстрі заборгованостей. Згідно змісту п. 5.2 Договору № 030423-ФК перехід права вимоги заборгованості до боржників від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відбувається в момент підписання ними акту приймання-передачі реєстру заборгованостей. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників від 03.04.2023 року, реєстру заборгованості від 03.04.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія управління активами», крім іншого, передано ТОВ «НПРОМ МАРКЕТ» право вимоги до [PERSON] (№ 6539) за Договором № 75488478 на загальну суму заборгованості 38 376,23 грн., з яких: 12 750 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 25 626,23 грн. заборгованість за відсотками за користування позикою. Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 75488478, зробленого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», за період часу з 07.06.2021 року по 14.09.2021 року (100 днів) нараховувались проценти за користування позикою на загальну суму 25 373 грн., за процентною ставкою 1,99% в день від суми позику, як наслідок, з урахування не сплати [PERSON] жодних коштів на виконання своїх зобов`язань, її заборгованість на 14.09.2021 року становила 38 123 грн., з них: 12 750 грн. тіло позики, 25 373 грн. проценти за користування позикою, та залишилась незмінною. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання позики та фінансових послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України (далі ЦК України) та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис», «Про споживче кредитування». Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Положеннями ч. 1 ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 06.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі укладено Договір № 75488478, в зв`язку з чим відповідач на умовах строковості, поворотності та платності отримав у позику грошові кошти в розмірі 12 750 грн., шляхом їх зарахування на її банківський картковий рахунок. Однак [PERSON] не виконано своїх зобов`язань за Договором № 75488478 шляхом повернення отриманого розміру позики та сплати відсотків у визначені договірними умовами строки. Перевіркою розрахунку заборгованості відсотків за користування позикою за Договором № 75488478 встановлено не перевищення розміру застосованої процентної ставки як упродовж узгодженого сторонами строку користування позикою з 06.06.2021 року по 17.06.2021 року (11 днів), так і за час понадстрокового користування нею з 18.06.2021 року по 14.09.2021 року (89 днів). При цьому, суд не вбачає підстав для самостійного перерахунку відсотків за користування позикою [PERSON] у зв`язку з порушенням нею взятих на себе зобов`язань за період часу з 18.06.2021 року по 14.09.2021 року відповідно до умов п. 2 Договору № 75488478, п.п. 9.1, 9.2, 9.7 Правил, оскільки вказане право належить виключно кредитодавцю, та свідчило б про порушення судом принципу диспозитивності, оскільки розгляд справи здійснюється як в межах заявлених вимог, так і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно сталих правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12, від 11.04.2018 року в справі № 758/1303/15-ц, від 19.06.2019 року в справі № 646/14523/15-ц, від 04.02.2020 року в справі № 912/1120/16, від 18.03.2020 року в справі № 902/417/18, від 18.01.2022 року в справі № 910/17048/17, від 05.04.2023 року в справі № 910/4518/16 права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, та їх розмір визначається законом або договором. За змістом умов п. 2 Договору № 75488478, п.п. 6.5, 6.8, 6.9 Правил за понадстрокове користування позикою нараховуються відсотки за процентною ставкою 2,7% в день від суми залишку позики, починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Таким чином, з 18.06.2021 року в ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виникло право нарахування відсотків за Договором № 75488478 на підставі ч. 2 ст. 625 ЦПК України, як міри цивільно-правової відповідальності за невиконання [PERSON] своїх договірних зобов`язань, яке воно реалізувало на власний розсуд, нараховувавши в період часу з 18.06.2021 року по 14.09.2021 року (89 днів) їх за процентною ставкою значно нижчою, ніж та що визначена договірними умовами за понадстрокове користування позикою. Водночас відповідно до п. 6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» в разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023 року, тобто вищевказані приписи застосовні до договорів, які укладені до 23.01.2024 року. Таким чином, оскільки передбачені Договором № 75488478 відсотки за період прострочення [PERSON] строків сплати позики та відсотків за користування нею фактично є мірою відповідальності [PERSON] за неналежне виконання зобов`язання, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.04.2023 року в справі № 910/4518/16, суд вважає, що вони охоплюються поняттям «інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором», як наслідок, проценти, нараховані за понадстрокове користування позикою за ставкою 1,99% в день (253,73 грн./день) від суми позики за період часу з 18.06.2021 року по 14.09.2021 року (89 днів) у сумі 22 581,97 грн., підлягають списанню (253,73 * 89). Вказане також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 10.01.2024 року в справі № 240/4894/23 указано, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах на користь людини». Принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи. Відомостей про те, що відповідач на час розгляду справи виконала свої зобов`язання за Договором № 75488478 перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» чи перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами», чи перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», суду не надано, як наслідок, суд вважає, що наявні достатні підстави для часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за позикою в розмірі 12 750 грн., а також заборгованості за нарахованими відсотками за користування позикою в період часу з 06.06.2021 року по 17.06.2021 року (11 днів) в сумі 2 791,03 грн. (253,73 * 11), а загалом 15 541,03 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок одна) грн. 03 коп. Враховуючи те, що згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРРКЕТ» судових витрат на сплату судового збору в розмірі 987 (дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 61 коп., що відповідає частині задоволених позовних вимог (40,77%), оскільки підстав для її звільнення від сплати судового збору судом не встановлено. Відповідно до змісту ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, як сплачені, так і ті, що підлягають сплаті, що підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За змістом позовної заяви та додатків до неї ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у зв`язку з необхідністю стягнення з [PERSON] у судовому порядку заборгованості за Договором № 75488478 понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в даній справі представником позивача долучено копії: договору про надання професійної правничої допомоги від 01.11.2024 року № 01-11/24, укладеного між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною; витягу з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 19.05.2025 року № 14-П на загальну суму 3 500 грн., а також докази сплати ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 399 000 грн. цільове призначення яких «оплата згідно акту № 14-П приймання наданої правничої допомоги від 19 травня 2025 року за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року». За вказаних обставин, з урахуванням відсутності клопотання відповідача із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 426 (одна тисяча чотириста двадцять шість) грн. 95 коп., що відповідає частині задоволених позовних вимог (40,77%). На підставі викладеного,

Outcome: partial