Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Вимоги обґрунтовує тим, що підставою для відкриття виконавчого провадження вказано виконавчий напис №20967, виданий 03.02.2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем на користь ТОВ «Вердикт Капітал». З оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що підставою заборгованості є прострочена заборгованість за кредитним договором, який був укладений між позивачем та АТ «Альфа-банк» №500963849, правонаступником кредитора на підставі договору відступлення права вимоги 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Але, позивач будь-яких угод, які є підставою для подальшого виникнення заборгованості, з ТОВ «Вердикт Капітал», не укладала. Будь-яких повідомлень від АТ «Альфа-банк» про переуступку права вимоги до іншого кредитора, позивач не отримувала. Окрім цього, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18.02.2019 року по справі №667/259/16-ц було задоволено позов АТ «Альфа-банк» до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором №500963849 у розмірі 28561,69 грн, з них 25685,23 грн заборгованість за кредитом; 1676,46 грн заборгованість по відсотках; 1200,00 грн штраф. Під час судового засідання представник АТ «Альфа-Банк» позовні вимоги підтримав, будь-яких заяв про заміну позивача у зв`язку з правонаступництвом не робив. Як вбачається з виконавчого напису, АТ «Альфа-банк» за договором відступлення прав вимоги від 21.06.2016 року передав вперше свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Кредитні ініціативи», яке у свою чергу передало ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТХІЛЛС ВЕТА», а та у свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал», яке і звернулося до нотаріуса для здійснення виконавчого напису. Отже, першою датою передачі права вимоги за кредитним договором була 21.06.2016 року. Тому враховуючи, що рішення по справі №667/259/16-ц набрало законної сили, будь-яких змін про заміну сторони під час його виконання суд не робив, позивачем і стягувачем є АТ «»Альф-банк», позивач вважає, що вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» не обґрунтовані, а сума боргу не відповідає дійсності. Тому виконавчий напис підлягає скасуванню. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати виконавчий напис №20967 від 03.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем щодо звернення стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ЄДРПОУ 36799749, в сумі 132830,02 грн, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 18.10.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 10.12.2025 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Позивач та представник позивача Мельничук Д. в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, та просив їх задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку, правом на подання відзиву не скористався. Третя особа - приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Миколайович в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 07.11.2014 року між АТ «Альфа-банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №500963849, згідно якого позивачу надано кредит у розмірі 27511,62 грн зі сплатою відсотків 15,99 % річних. Датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій 10.11.2019 року. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18.02.2019 року по справі №667/259/16-ц було задоволено позов АТ «Альфа-банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №500963849 у розмірі 28561,69 грн, з них 25685,23 грн заборгованість за кредитом; 1676,46 грн заборгованість по відсотках; 1200,00 грн штраф. Згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER] , заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №500963849 станом на 22.10.2020 року складає 132830,02 грн, а саме заборгованість за сумою кредиту становить 30 394,44 грн; заборгованість за процентами та комісією 102 435,58 грн. Станом на 22.10.2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» повідомляє, що заборгованість за кредитним договором №500963849 від 07.11.2014 року не погашена. 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис №20967 про стягнення з [PERSON] , за Кредитним договором №500963849 від 07.11.2014 року, укладеним із АТ «Альфа-банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21.06.2016 року, ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Строк платежу за кредитним договором №500963849 від 07.11.2014 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 року по 22.10.2020 року. Сума заборгованості складає 132830,02 грн, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 25685,23 грн; прострочена заборгованість за комісію становить 0,00 грн; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 43692,67 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 4575,21 грн; строкова заборгованість за комісією становить 5161,89 грн; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 43931,02 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 9650,00 грн; за вчинення виконавчого напису нотаріусом 650,00 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно» (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку (щодо стягнення за іпотечними договорами), для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 10.12.2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконним та нечинним зазначений вище розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», а відтак Перелік повернувся до попередньої редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі №826/20084/14. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №826/20084/14 відмовлено у перегляді ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» у Переліку № 1172 виключено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 480 від 19.04.2022 року. Із матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 03.02.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, в редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказів на підтвердження того, що спірний виконавчий напис був вчинений на підставі нотаріально посвідченого правочину відповідачем суду надано не було. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 року в справі № 910/10374/17 зазначила, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно з практикою Верховного Суду при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст.87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спор і перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, так як і не встановлено судом факту отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису, оскільки відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо підтвердження наведених аргументів. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19). Як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення позичальника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року в справі № 645/1979/15-ц). З оглядку на наведене, суд вважає вказані обставини достатніми для висновку щодо задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved