Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 Представник ТзОВ «Кредитні Ініціативи» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 17.04.2008 між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 65 000 доларів США, позичальник зобов`язувався повернути кошти не пізніше 16.04.2025. У зв`язку із системним не виконанням позичальником умов договору, банк змушений був звернутися до суду про стягнення простроченої заборгованості та 09.09.2010 Рівненський міський суд Рівненської області ухвалив рішення, яким було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором від 17.04.2008 у розмірі 79 384,24 доларів США та по іпотечному договору у розмірі 104 139,95 грн., а також судовий збір. Вказане рішення набрало законної сили та на день подання даного позову не виконане. В результаті укладених договорів факторингу між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», а в подальшому між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні Ініціативи», починаючи з 28.11.2012 позивач є новим кредитором у зобов`язанні, яке виникло в результаті укладеного 17.04.2008 кредитного договору з відповідачем. Ухвалою суду від 27.08.2013 було замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні Ініціативи». З огляду на приписи ст. 625 ЦК України, беручи до уваги розмір простроченого зобов`язання, визначеного рішенням суду від 09.09.2010. станом на 23.02.2022 розмір нарахованих 3% річних становить 158 453,70 грн., які позивач і просить стягнути з відповідачки, а також сплачений судовий збір. 1.2 Відповідачкою подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. У відзиві вказує, що дійсно 17.04.2008 між нею та ПАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір, за яким вона отримала в кредит кошти у розмірі 65 000 доларів США. Цільове призначення коштів - здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . У забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань також було укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеки надано квартиру [ADDRESS] . Також нотаріусом було накладено заборону відчуження на предмет іпотеки. Внаслідок порушення кредитних зобов`язань, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та рішенням суду з відповідачки було стягнуто заборгованість та видано виконавчий лист. 26.07.2012 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Ухвалою суду від 27.08.2013 було замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи». Оскільки відповідачка не була повідомлена про зміну кредитора, нею у 2014 році було здійснене повне погашення заборгованості на користь ПАТ «Сведбанк» за кредитним та іпотечним договорами. Доказом відсутності у відповідачки боргових зобов`язань перед банком та його правонаступниками є укладений договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] , у якому міститься повідомлення нотаріуса про відсутність заборони відчуження або арешту та обтяження нерухомого майна іпотекою. Припинення обтяження іпотекою було здійснено іпотеко держателем та саме з підстав відсутності боргових зобов`язань. Також, про погашення заборгованості свідчить той факт, що виконавче провадження було завершене у 2014 році на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа. З того часу виконавче провадження більше не відкривалося. Тому вважає, що вимоги про стягнення з неї 3% річних, нарахованих на нібито непогашену суму заборгованості, спрямовані на безпідставне збагачення позивача. Просить у позові відмовити. 1.3 Представник позивача подав відповідь на відзив, згідно якої вважає, що доводи відповідача не відповідають дійсності. Щодо тверджень відповідачки про необізнаність про зміну кредитора зазначає, що остання вводить суд в оману, оскільки 28.11.2012 між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін до кредитного договору від 17.04.2008, а саме сторони погодили можливість реалізації предмета іпотеки для погашення кредитної заборгованості. З метою реалізації предмета іпотеки, кредитором було вчинено дії щодо внесення відповідних змін ж Реєстр обтяження нерухомого майна. 14.04.2014 [PERSON] за кошти, які отримала від продажу заставного майна, здійснила часткову оплату заборгованості в розмірі 242 000 грн., що становить 18 648,25 доларів США. У зв`язку з чим заборгованість зменшилася та становить 60 7356,99 доларів США. Саме на залишок цієї заборгованості позивачем було нараховано 3% річних. Також зазначає, що з ухваленням рішення про стягнення заборгованості зобов`язання відповідача сплатити борг не припинилося і триває до моменту фактичного виконання зобов`язання, відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених ст.. 625 ЦК України. Тому просить позов задовольнити. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 04.08.2015 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 03.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачка ухвалу про відкриття провадження отримала 08.09.2025, про що свідчить розписка. Наявний відзив, додаткових заяв та клопотань до суду не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 17.04.2008 між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір,за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 65 000 доларів США на строк до 16.04.2025 (67-69). Для забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань також 17.04.2008 між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеки надано квартиру [ADDRESS] (а.с.46-51). 09.09.2010 Рівненським міським судом Рівненської області було ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором від 17.04.2008 у розмірі 79 384,24 доларів США та по іпотечному договору у розмірі 104 139,95 грн., а також судовий збір (а.с.19). На виконання вказано рішення Рівненським міським судом було видано виконавчий лист №2-738. Постановою від 26.07.2012 державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] на виконання виконавчого листа №20738. Зі змісту позовної заяви слідує, що в результаті укладених договорів факторингу між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», а в подальшому між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», починаючи з 28.11.2012 позивач є новим кредитором у зобов`язанні, яке виникло в результаті укладеного 17.04.2008 кредитного договору з відповідачем. 28.11.2012 між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін до Кредитного договору від 17.04.2008, за яким сторони дійшли згоди, що з 28.11.2012 до дати, що слідує за датою настання зазначеної у цьому пункті скасувальної обставини в розміні ст. 212 ЦК України, умови п. 8.1, 8.2, 8.6 Кредитного договору до відносин сторін не застосовуються. Скасувальною обставиною є надходження до Банку суми грошових коштів (а.с.66). Ухвалою Рівненського міського суду від 27.08.2013 було замінено стягувача у виконавчому провадженні ВП [NUMBER] з ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні Ініціативи» (а.с.8). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.56). Також, судом встановлено, що 14.04.2014 [PERSON] було відчужено передане в іпотеку майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.04.2014 (а.с.52-55). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості 3% річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, заборгованість [PERSON] за ставкою 3% річних на прострочену заборгованість за рішення суду становить 5 466,24 доларів США, що еквівалентно 158 453,70 грн. (а.с.18). IV. Норми права, які застосував суд. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України у справі №6-157цс16 від 25.05.2016, виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2010 у справі № 916/190/18 викладено правову позицію, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Водночас формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі N 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі N 6-42цс11). Передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідки порушення боржником грошового зобов`язання не є неустойкою. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Отже, відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Права та інтереси стягувача у випадку невиконання боржником рішення суду про стягнення коштів забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання будь-якого грошового зобов`язання. Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що між сторонами існували договірні правовідносини у зв`язку із укладенням кредитного договору та отримання відповідачкою кредитних коштів. За рішенням суду від 09.09.2010 ухвалено заборгованість за вказаним кредитним договором стягнути з відповідачки у примусовому порядку. Дані, що грошове зобов`язання виконано [PERSON] , - відсутні. Позивач як кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення виконання зобов`язання та вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум 3 % річних до повного виконання грошового зобов`язання. 5.2 Суд не приймає до уваги твердження відповідачки щодо відсутності будь-якої заборгованості перед позивачем та повне виконання рішення суду на користь первісного кредитора ПАТ «Сведбанк», оскільки такі не підтверджуються належними та допустимими доказами. Наданий відповідачкою договір купівлі - продажу заставного майна та відповідно зняття заборони на його відчуження не є доказом відсутності боргових зобов`язань [PERSON] перед позивачем. Крім того, представником позивача у відповіді на відзив вказано, що з метою реалізації предмета іпотеки, кредитором було вчинено дії щодо внесення відповідних змін в Реєстр обтяження нерухомого майна. 14.04.2014 [PERSON] за кошти, які отримала від продажу заставного майна, здійснила часткову оплату заборгованості в розмірі 242 000 грн., що становить 18 648,25 доларів США. У зв`язку з чим заборгованість зменшилася та становить 60 7356,99 доларів США. Вказана сума відображена у розрахунку заборгованості, наданому стороною позивача. 5.3 З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунки належних до сплати сум, доведеними. 5.4 Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved