Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

27.03.2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 лютого 2024 року Дрогобицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №38. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06 лютого 2024 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалось, з причин різності характерів та вподобань, втрачено почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення він не згоден, тому просив розірвати шлюб.\~\~Спору про поділ майна на теперішній час сторони не мають. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28.03.2025 року відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання. 22\~квітня 2025\~року до\~суду надійшов\~відзив на\~позов від\~представника відповідача\~ адвоката\~Агаєвої С.М.\~Посилалась на\~те,\~що позивач\~з 2018\~року є\~військовослужбовцем та\~був в\~АТО.\~Є учасником\~бойових дій\~та служить\~у ВЧ\~№ [NUMBER] . 03.01.2024 року позивач повернувся з полону, проходив реабілітацію. Весь цей час [PERSON] його підтримувала під час реабілітації. 06.02.2024 року сторони уклали шлюб і планували своє щасливе майбутнє після закінчення війни, оскільки через два місяці після одруження в квітні 2024 року позивач повернувся до служби і подружжя бачилось лише у вихідні, коли чоловік міг приїхати додому та під час відпуски. Між сторонами бували і розбіжності і конфлікти, оскільки сторони є занадто молоді, але наприкінці жовтня 2024 року, коли позивач повернувся на службу після конфлікту з відповідачем, остання дізналась, що її підвищена знервованість обумовлена її станом, бо вона завагітніла. Це підтверджує той факт, що між сторонами не було втрачене почуття любові та взаєморозуміння. На думку сторони відповідача, позивач не навів вагомих підстав та причин для розірвання шлюбу, не навів доводів на підтвердження порушення його інтересів перебуванням в шлюбних відносинах з відповідачем. Приховав від суду вагомі факти, такі як перебування його у лавах ЗСУ, вагітність дружини, перебування його тривалий час у полоні, що звісно може призвести до деформації психіки та необхідності після закінчення військового часу у проходженні психологічної реабілітації задля повернення до мирного життя. Відповідач повідомила, що не бажає розірвання шлюбу з чоловіком, оскільки відчуває до нього почуття і впевнена, що є підстави вважати, що позивач, який за цей час приймає категоричні рішення, ще не зовсім усвідомлює наслідків своїх вчинків. 29 квітня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача. Так, представник посилався на те, що 19 грудня 2024 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізму запобігання та протидії домашньому насильству та насильству за ознакою статі (№ 4073-IX), відповідно до якого були внесені зміни до Сімейного кодексу України та виключено норму, що забороняла пред`являти позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини та одного року після народження дитини. Таким чином, наразі у законодавстві відсутні будь-які обмеження щодо можливості пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя, а тому, стан вагітності відповідачки не може бути підставою ані для відмови у розірванні шлюбу, ані для надання строку на примирення. У відзиві на позовну заяву зазначено, що нібито перебування [PERSON] у полоні, а надалі у лавах ЗСУ є причиною конфліктів та непорозумінь, а також відсутності спільного проживання та ведення спільного господарства. Разом із тим, вказані судження не відповідають дійсності, оскільки причиною погіршення відносин між сторонами стали систематичні суперечки та розбіжності, які жодним чином не пов`язані із проходженням позивачем військової служби. Отже, не проживання Позивача разом із Відповідачкою не залежить від проходження ним військової служби. А тому, вказівка на те, що сторони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства лише тому що позивач проходить військову службу не відповідає дійсності. Відзив на позовну заяву містить низку посилань на те, що рішення про розірвання шлюбу є необдуманим та безпідставним. Проте, [PERSON] має повну цивільну дієздатність, повністю усвідомлює значення та наслідки своїх дій. Більше того, рішення про припинення шлюбу було прийняте ним не раптово, а обдумувалось довготривалий час. Таким чином, розірвання шлюбу і як наслідок припинення постійних конфліктів, сприятиме позитивному емоційному стану кожного з подружжя та відповідатиме інтересам обох сторін. Більше того, розірвання шлюбу відповідатиме інтересам і майбутньої дитини. [PERSON] вважає за неможливе примирення між сторонами та загалом збереження шлюбу, а тому бажає його розірвати. Враховуючи це, відмова у розірванні шлюбу буде порушувати принцип добровільності шлюбу та права позивача на припинення шлюбних відносин. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків від 24 квітня 2025 року сторонам в справі було надано строк для примирення шість місяців та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 27.10.2025 поновлено провадження у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце слухання справи своєчасно та належним чином. Представник позивача надав до суду клопотання, у якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились повторно, були повідомлені про дату, час та місце слухання справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 лютого 2024 року Дрогобицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №38. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Позивач наполягає на тому, що збереження сім`ї є неможливим та суперечить його інтересам. Час на примирення, наданий сторонам судом, результату не дав. Отже, суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам позивача. Відповідно до\~ст.113\~Сімейного кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Клопотань про повернення дошлюбного прізвища не заявляла. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved