Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

У листопаді 2025 року представник ТОВ «ФК «Віва Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 04.02.2025 між ТОВ «ФК «Віва капітал» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 1503556717967 у електронній формі. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 5900,00 грн. на строк 120 днів, тобто до 04.06.2025 зі сплатою відсотків у розмірі 361,35% (0,99% в день) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить 2735,19%. Отримавши кошти від фінансової компанії остання своїх зобов`язань не виконала і тому утворилась заборгованість. Станом на 04.11.2025 заборгованість за кредитним договором № 1503556717967 від 04.02.2025 становить 24709,20 грн., яка складається з 5900,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7009,20 грн. заборгованості за відсотками та 11800,00 грн. заборгованості за штрафом. Просить стягнути з відповідача в користь позивача: заборгованість за кредитним договором № 1503556717967 в сумі 24709,20 грн., 2422,40 грн сплаченого судового збору та 10600,00 грн витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 11.11.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У прохальній частині позовної заяви просить проводити розгляд справи у відсутність представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково, просила відмовити у стягненні штрафу та зменшити витрати на правову допомогу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в Заяві-анкеті [PERSON] повідомила ТОВ «ФК «Віва капітал» свої персональні дані, а саме: дату народження, місце проживання, РНОКПП, паспортні, номер телефону, номер платіжної картки (а.с. 11). 04.02.2025 між ТОВ «ФК «Віва капітал» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 1503556717967 в електронній формі. Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у розмірі 5900,00 грн. на строк 120 днів, тобто до 04.06.2025 зі сплатою відсотків у розмірі 361,35% (0,99% в день) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить 2735,19%. (а.с. 12-26). Також відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту до договору (а.с.30-33). Згідно довідки начальника Черкаського відділення ТОВ «ФК Віва Капітал» Жук І., ТОВ «ФК «Віва Капітал» 04.02.2025 відповідачці [PERSON] було перераховано кошти у розмірі 5900,00, номер транзакції 1553244940, номер карти [NUMBER] (а.с.36). Згідно з розрахунком заборгованості заборгованість за кредитним договором № 1503556717967 від 04.02.2025 становить 24709,20 грн., яка складається з 5900,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7009,20 грн. заборгованості за відсотками та 11800,00 грн. заборгованості за штрафом (а.с.46-49). Відповідно до ч. 1ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2ст.\~1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України- «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.\~12\~цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. При цьому, відповідно до ч. 1ст.\~627\~ЦК України відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитодавець Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Віва Капітал» свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику [PERSON] обумовлену договором суму грошових коштів, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 01.10.2025 року №7/16046 (а.с.34). Відповідач скористалася наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним Договором не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України- зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.76ЦПК України\~доказами є будь-якідані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає доведеним, що 04.02.2025 року між кредитором ТОВ «ФК «Віва Капітал» та\~\~ [PERSON] укладено кредитний договір № 1503556717967, на підставі якого останньою отримано грошові кошти в розмірі 5900,00 грн. строком на 120 днів, однак [PERSON] уклавши вказаний кредитний договір, свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконала, внаслідок чого її заборгованість перед ТОВ «ФК «Віва Капітал» станом на дату пред`явлення даного позову, становить за тілом кредиту у розмірі 5900,00 грн. та процентів у розмірі 7009,20 грн. Відповідно до п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати штраф в розмірі 11800,00 грн, від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для стягнення такого. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачка не спростувала надані позивачем розрахунки заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала. Таким чином, неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за кредитним договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Оскільки відповідачка припинила виконання зобов`язань в односторонньому порядку, що потягло в цілому невиконання умов договору, то позивач має всі правові підстави вимагати стягнення заборгованості в судовому порядку. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідачка не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 12909,20 гривень. Стосовно заявленої представником позивача вимоги про відшкодування витрат понесених на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 10600,00 грн суд виходить з такого. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. Надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, а також враховуючи виконання роботи адвокатом у відповідності до детального опису робіт (наданих послуг), суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи. Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1265,57 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial