Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

[PERSON] , 27.05.2025 звернулася в суд із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] мотивуючи в основному тим, що з 20.10.2016 по 07.12.2018 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає\~разом з\~нею на\~ [ADDRESS] і\~перебуває на\~її повному\~матеріальному забезпеченні\~та вихованні. З\~відповідачем з жовтня 2017 року разом не проживають, по суті з того часу він фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться та не піклується навчанням, вихованням і здоров`ям сина, не зважаючи на рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, аліменти не сплачує, матеріально не допомагає, на 28.03.2025 має заборгованість 138\~600 грн. 00 коп. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 11.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження, а 02.10.2025 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в суді вимоги підтримала з мотивів наведених у заяві, крім цього пояснила, що [PERSON] по суті з двох місяців від народження дитини [PERSON] , [INFO] свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, сином не цікавиться взагалі, аліменти за рішенням суду не сплачує, згоди на виїзд останнього за кордон на відпочинок не надає, інше, у зв`язку з чим, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в т.ч. через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», в судові засідання 29.07.2025, 02.10.2025, 22.10.2025 та 10.12.2025 не з`явився, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення справи розглядом, як і відзиву не подав, тому згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечила у суді позивачка (а.с. 60, 65, 67-68). Представник третьої особи - органу опіки та піклування Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області Вовк І.К. у клопотанні від 11.07.2025 просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 26). Заслухавши пояснення позивачки, думку дитини [PERSON] , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 4, 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із пояснень позивачки в суді, із змісту рішення Городоцького районного суду Львівської області від 07.12.2018, інших матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] з 20.10.2016 по 07.12.2018 перебували у зареєстрованому шлюбу, мають сина [PERSON] , [INFO] , що з вини відповідача, сторони з жовтня 2017 року разом не проживають, малолітній [PERSON] проживає без реєстрації разом з матір`ю [PERSON] на [ADDRESS] (а.с. 10-11, 13). Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 18.02.2019 ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1800 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, 13.11.2018 і до досягнення ним повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах у ВП №\~59288486 виданого 07.08.2025 Городоцьким ВДВС у Львівському районі Львівської області ЗМУМЮ, [PERSON] на 30.06.2025 має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 144\~000 грн. 00 коп. (а.с. 43). Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2025/006668086 від 21.05.2025 та свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , позивачка з 13.12.2007 значиться зареєстрованою на [ADDRESS] , а після реєстрації 27.07.2024 шлюбу з [PERSON] , змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 9, 15). Із Акту обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання позивачки на [ADDRESS] , складеного 27.06.2025 комісією Служби у справах дітей Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області убачається, що малолітній [PERSON] проживає без реєстрації з мамою [PERSON] , яка перебуває у декретній відпустці та виключно займається вихованням сина, що у будинку наявні усі комунальні вигоди, чисто та затишно, створені належні умови для проживання, є приготовлена їжа та запас продуктів, [PERSON] має окрему кімнату, облаштоване місце для навчання та сну, останній забезпечений всім необхідним відповідно до віку (а.с. 46). Згідно психолого-педагогічної характеристики від 31.03.2025 та від 20.06.2025, [PERSON] , [INFO] є учнем 2-Б класу Комарнівського ОЗЗСО І-ІІІ ст. Комарнівської міської ради Львівської області, має добрий загальний розвиток, завжди дотримується правил поведінки, користується повагою серед учителів, учнів та батьків однокласників, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями, мати [PERSON] приділяє належну увагу вихованню та всебічному розвитку сина, систематично відвідує школу, цікавиться шкільним життям сина, постійно підтримує зв`язок із класним керівником, бере активну участь в батьківських зборах, залучається до вирішення організаційних питань класу, інше. Батько, [PERSON] , контакту з класним керівником не підтримує, із вчителями не спілкується, навчанням та успіхами сина не цікавиться (а.с. 14, 44). Із відповіді № 1459299 від 09.06.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру убачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований на [ADDRESS] (а.с. 19). Із Висновку комісії з питань захисту прав дитини Комарнівської міської ради №\~6 від 18.08.2025, із Витягу з протоколу №\~9 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Комарнівській міській раді Львівського району Львівської області від 18.08.2025 убачається, що комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ,\~з тих підстав, що батько самоусунувся від виконання своїх\~батьківських\~обов`язків і зокрема : з дитиною взагалі не спілкується, матеріальної допомоги на його утримання не надає, як і не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання сина (а.с. 38 зворот - 39). Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] затверджений 20.08.2025 Рішенням №\~177 виконавчого комітету Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області (а.с. 38). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини»\~в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.\~\~ Положеннями ст.\~9\~Конвенції ООН\~«Про права\~дитини» визначено, що держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 15 і 18\~Постанови N 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»\~роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.\~18\~Конвенції «Про\~права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. За положеннями ст.\~12\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати та розвивати дитину, піклуватися про її здоров`я, готувати її до самостійного життя. Батьки повинні поважати дитину і ніколи не застосовувати до дитини будь-які види експлуатації. За положеннями п.п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, в т.ч. якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Позивачка [PERSON] самостійно виховує сина [PERSON] , [INFO] по суті від його народження, створює для нього належні умови для проживання, навчання та розвитку, відповідач, натомість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не спілкується з сином, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, матеріально його не забезпечує, аліменти не сплачує. Про те, що відповідач [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків і тривало не навідує малолітнього [PERSON] , [INFO] , не піклується про його стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток та навчання, окрім інших матеріалів справи, стверджується також письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] від 08.07.2025 (а.с. 47, 48). У статті 12 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Із пояснень малолітнього [PERSON] в суді також убачається, що він з батьком [PERSON] понад 4 роки не спілкується, останній до нього не приїжджає, не телефонує, в школу не навідується, з днем народження не вітає, інше. Доказів про те, що позивачка чинила або чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з сином, або іншим чином перешкоджає йому брати участь у вихованні дитини, судом не встановлено. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (пункт 58) вказав, що сам факт заперечення відповідачами позовної заяви про позбавлення батьківських прав щодо дітей може свідчити про їх інтерес до них. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання 29.07.2025, 02.10.2025, 22.10.2025 та 10.12.2025, як і на засідання комісії з питань захисту прав дитини Комарнівської міської ради - не з`явився, відзиву на позов не подав, що свідчить про його свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками та байдуже ставлення до своєї дитини. З огляду на вищенаведене, а також ураховуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання сина [PERSON] , [INFO] та умисно, без поважних причин, ухиляється від їх виконання, а саме тривалий час не спілкується та не займається вихованням дитини, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не виявляє щодо сина батьківського піклування, коштів на його утримання не надає, відтак позов [PERSON] є підставним і підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 1\~211 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved