Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 23.10.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №23.10.2023-100000706 в електронній формі шляхом підписання заявки до договору. Позичальником 23.10.2023 електронним цифровим підписом пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 4500 грн., а отже акцептовано умови договору. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору №23.10.2023-100000706 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. За п.3.1. Договору, кредитор зобов`язався надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до умов даного договору позичальнику надано кредит у розмірі 4500 грн., строком на 42 днів. Відповідно до даного договору, останній отримав кредит у розмірі 4500 грн., за фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 2,1 % за 1 (один) день користування кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Позивач надав відповідачу кредит на умовах його строковості, платності і поворотності шляхом перерахування коштів на банківський рахунок споживача. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на дату позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 8469 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4500 грн., по процентам в розмірі 3969 грн., чим порушив права та інтереси позивача. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.09.2024 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано на розгляд за підсудністю до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області. Ухвалою Южноукраїнського (нині-Південноукраїнського) міського суду Миколаївської області від 01.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 10.01.2025 року зупинено провадження у справі за даним позовом до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Ухвалою суду від 16.10.2025 року поновлено провадження у даній справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові клопотав про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання був належним чином повідомлений, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, однак судова повістка не була вручена під час доставки та була повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений. Також судом було здійснено виклик відповідача оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України». Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши надані докази у справі в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 23.10.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) предметом якого є надання кредиту позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Реквізити для перерахування позичальнику коштів: 4149-49XX-XXXX-8703. Цього ж дня, 23.10.2023 року відповідач підписав заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). З якою позичальник ознайомився за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompanii, згідно ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». В цій заяві останній підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якого є заявка до кредитного договору №23.10.2023-100000706 від 23.10.2023, з яким попередньо ознайомився. За умовами вказаними в цій заявці [PERSON] погодився на отримання кредитних коштів на таких умовах: сума кредиту 4500 грн.; строк, на який надається кредит 42 днів; фіксована незміна процентна ставка у розмірі 2,1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку. Відповідно до договору №23.10.2023-100000706 від 23.10.2023 року про споживчий кредит укладеного між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] останній зобов`язався повернути кредитні кошти до 03.12.2023 року. Підписання договору №23.10.2023-100000706 від 23.10.2023 про надання кредиту здійснено електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора А623 (23.10.2023) відповідно до умов цього договору. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про всі умови кредитування, а саме: сукупну вартість кредиту, сплату відсотків та умови повернення кредитних коштів. Відповідно до копії електронної квитанції №2382219235 від 23.10.2023 ТОВ «Споживчий Центр» 23.10.2023 року перерахувало кредитні кошти у розмірі 4500 грн. на картковий рахунок відповідача [NUMBER] , з призначенням «видача за договором №23.10.2023-100000706. Згідно з розрахунком наданим позивачем про стан заборгованості за кредитним договором №23.10.2023-100000706 від 23.10.2023 року, станом на 03.12.2023 року у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 8469 грн., з яких: 4500 грн. сума основного боргу/ тілу кредиту; 3969 грн. сума процентів. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абз.2 ч.2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. З наявних у матеріалах справи доказів слідує, що ТОВ «Споживчий Центр» виконало умови договору укладеного з [PERSON] та надало відповідачу у користування кредитні кошти шляхом зарахування суми кредиту у розмірі 4500 грн. на рахунок відповідача, а відповідач отримав у користування вказані кошти, що підтверджується квитанцією, однак не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором №23.10.2023-100000706 від 23.10.2023 року про надання кредиту в розмірі 8469 грн., з яких: 4500 грн. сума основного боргу/ тіло кредиту; 3969 грн. сума процентів, нарахована з розрахунку (4500 грн.*2,1%*42), що відповідає умовам договору. Відповідачем розмір заборгованості не спростовано, контр розрахунок заборгованості по відсоткам не надано, а тому суд дійшов до висновку про доведеність позивачем позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved