Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 02 жовтня 2008 року. В шлюбі народилася дочка [PERSON] , яка проживає з матір`ю. [PERSON] з вересня 2020 року навчається в Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника на 1-му курсі денної контрактної форми навчання. Доходів матері не вистачає на утримання дочки, оскільки її заробітня плата на даний час є мінімальна, кошти, які вона заробляє витрачаються на оплату навчання дочки, харчування, ліки та комунальні послуги, інших видів доходу у неї немає. Зазначає, що Відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати свою дорослу дочку, яка навчається, на період її навчання. А тому, просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в твердій грошовій формі в розмірі 3500,00 грн до досягнення дочкою 23-річного віку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача категорично заперечила щодо задоволення позовних вимог. Пояснила Суду, що відповідач хворіє, а тому не працює, проживає в складних матеріально-побутових умовах. В нього видалена селезінка, травматичне пошкодження хребта, лівої ключиці та кисті руки, з приводу чого були оперативні втручання. З таким станом здоров`я йому важко знайти роботу. Крім того, його мати [PERSON] перенесла інсульт, внаслідок чого є лежачою та потребує стороннього догляду. Він здійснює догляд за матір`ю, змушений витрачати кошти як на своє лікування та реабілітацію, так і лікування матері. Крім того, проживає в цивільному шлюбі з [PERSON] та матеріально утримує їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з ними. У зв`язку з цим, відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який між Сторонами розірваний 19 травня 2009 року (а.с. 4). Від спільного подружнього життя у Сторін народилася дочка: [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). У ході судового розгляду з`ясовано, що донька після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір`ю, а Відповідач на утримання доньки сплачував аліменти у розмірі всіх видів доходу. У зв`язку з досягненням [INFO] дочкою повноліття стягнення аліментних платежів з Відповідача на її утримання припинилося. 23.07.2025 Позивачка звернулася до Суду про стягнення з Відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] до закінчення нею навчання, оскільки остання потребує матеріальної допомоги так як навчається. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 (справа 635/1139/17, провадження 61-350ск17) зазначив: […Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.] Відповідно до вказаного висновку Верховного Суду обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Як уже зазначалося вище, донька сторін [PERSON] досягла повноліття. З паспорту громадянина України (документ № [NUMBER] ) вбачається, що остання [INFO] , тобто на час судового розгляду має 18 років, отже її вік перевищує 18, але є меншим 23 років. Згідно з Довідкою Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника від 23.06.2025 №06-02/09-13/574 [PERSON] навчається на Факультеті туризму спеціальності 241 Готельно-ресторанна справа 1-го курсу освітнього рівня «Бакалавр» денної контрактної форми здобуття освіти. Передбачуваний термін закінчення навчання 30 червня 2028 року. Таким чином, Судом встановлено, що донька сторін [PERSON] досягла повноліття та продовжує навчання. Потреба у матеріальному забезпеченні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у позовній заяві Позивачкою мотивована тим, що остання навчається на денній формі навчання, відтак не має можливості самостійно заробляти на життя. Судом встановлено, і не оспорюється учасниками справи, що донька [PERSON] навчається в Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника на денній формі навчання, що вбачається з довідки Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника від 23.06.2025 №06-02/09-13/574. У зв`язку із денною формою навчання є очевидним, що остання не може на даний час працювати, а відтак, потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків. З огляду на це, Суд вважає, що Стороною Позивача доведено існування потреби у матеріальній допомозі повнолітній доньці [PERSON] , у зв`язку із її навчанням. Твердження про те, що на утриманні у [PERSON] перебуває неповнолітній син від цивільного шлюбу та непрацездатна мати не є підставами звільнення останнього від обов`язку матеріально допомагати і дочці від першого шлюбу, яка продовжує навчання. Також наявність захворювань в останнього, що вбачається з медичної документації, не свідчить про те, що останній є непрацездатним. Доказів таких не надано. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З таких обставин, виходячи з принципу рівного обов`язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з Відповідача аліментів в розмірі 2500 грн, щомісячно на утримання повнолітньої доньки, починаючи з часу подання позовної заяви і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку. Вказана сума є помірною, і в той же час буде певною матеріальною допомогою для доньки Відповідача, яка є студенткою.

Outcome: partial