Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на її користь за період з 01.05.2023 року по 30.10.2024 року в сумі 72609,59 грн гривень. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Згідно виконавчого листа № 2/235/378/2013 виданого 04.02.2013 року Красноармійським міськрайонним судом Донецькоїх облаксті з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. 28 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження №52395853. Відповідачем до 14.04.2023 року виконувалось рішення суду щодо стягнення аліментів, проте після зазначеної дати аліменти [PERSON] не сплачує, в результаті чого станом на 30 жовтня 2024 року виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 72609,59 грн. У позовній заяві надано розрахунок пені зі сплати аліментів за період з 14.04.2023 року по 31.10.2024 року включно. За розрахунком пені за зазначений період, сукупна пеня складає 827011,48 грн. та з урахуванням обмежень встановлених вимогами ст. 196 СК України, що стягнення пені здійснюється, не більше 100 відсотків заборгованості, заборгованість зі сплати аліментів за період з 14.04.2023 року по 31.10.2024 року включно складає 72609,59 грн., отже, позивач просить стягнути з відповідача на її користь 72609,59 грн. Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 2 ст. 19, п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, її представником адвокатом Горбачовою А.М. подано заяву про розгляд справи в її та позивача відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки невідомі, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Відповідач викликався шляхом розміщення оголошення про виклик особи на сайтв суду, оскільки місце його реєстрації знаходиться на території, на якій ведуться бойові дії, а місце фактичного проживання суду не відоме, що в розумінні ч. 11 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Покровського ВДВС у Покровському районі Донецької області до суду не з`явився, про день та час проведення судового засідання повідомлений шляхом надіслання виклику на офіційну електронну адресу. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданої заяви про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо, відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] (підтверджено копією паспорта а.с. 8-9). Згідно свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження а.с.10). Прізвище позивача [PERSON] було змінено на [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб (а.с.11) На виконанні у Покровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби у Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавче провадження: № 52395853, відкрите 28.09.2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 2/235/378/2013 від 04.02.2013 року, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, до повноліття дитини (а.с.12). Відповідно до довідки-розрахунку старшого державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції І.Фок від 11.11.2024 року, загальна сума заборгованості по аліментам за період з 14.04.2023 року по 31.10.2024 року включно складає 72609,59 грн (а. с. 16-17). Розглядаючи спірні відносини сторін, суд виходить з наступного. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається законом - ст. 79-91, 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що «пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток». Тобто формула така: (заборгованість за місяць) х (кількість днів заборгованості) х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 вказано, що «положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. УСК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів». Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Відповідно до розрахунку розміру неустойки (пені), складеного представником позивача, загальний розмір неустойки за період з 14.04.2023 року по 31.10.2024 року складає 827011,48 грн., з яким суд погоджується, оскільки відповідачем вказаний розрахунок не спростовано, власного розрахунку не надано. Зі змісту довідки-розрахунку старшого державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції І.Фок від 11.11.2024 року, вбачається, що загальна сума заборгованості по аліментам за період з 14.04.2023 року по 31.10.2024 року включно складає 72609,59 грн. (а.с.16-17) Враховуючи вищевикладене, враховуючи, що позивачем з урахуванням приписів ч.1 ст.196 СК України, заявлено вимогу про стягнення пені в розмірі 100% заборгованості по аліментам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за прострочення сплати аліментів, який дорівнює 100 відсотків заборгованості за період з 14.04.2023 року по 31.10.2024 року, а саме: 72609,59 грн. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша компенсується за рахунок держави. Так, позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного, ст. ст. 180, 195, 196 СК України,

Outcome: approved