Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

25 січня 2022 року позивачки звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати недійсними накази Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 18 квітня 2018 року №14-2261/0/14-18-СГ, № 14-2262/0/14-18-СГ, № 14-2263/0/14-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», якими передані у приватну власність земельні ділянки, кожна площею 2,0000 га, а саме: - [PERSON] - кадастровий номер 4823381700:20:000:0574, - [PERSON] - кадастровий номер 4823381700:20:000:0575, - [PERSON] - кадастровий номер 4823381700:20:000:0576, а також скасувати державну реєстрацію права власності на них. На обґрунтування своїх вимог вказували, що їм, на підставі рішення Коларівської сільської ради народних депутатів від 09 листопада 2001 року №84, належать на праві приватної власності земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: - [PERSON] ділянка площею 10,7 га, згідно державного акта серії Р2 №574052 від 03 січня 2002 року; - [PERSON] ділянка площею 9,08га, згідно державного акта серії Р2 №574053 від 03 січня 2002 року. Починаючи з 2002 року позивачки постійно користуються належними їм земельними ділянками. За договором оренди землі від 30 грудня 2010 року №168 (станом на час видання оскаржуваних наказів) земельна ділянка площею 10,7 га, що належить [PERSON] , перебуває в оренді у ТОВ «Золотий колос». На теперішній час земельна ділянка перебуває в оренді у ТОВ «Золотий колос» за договором оренди земельної ділянки від 21 лютого 2020 року. Станом на час видання оскаржуваних наказів, земельна ділянка площею 9,08га, що належить [PERSON] , перебувала в оренді у ТОВ «Золотий колос». На теперішній час земельна ділянка перебуває в оренді у ТОВ «Золотий колос» за договором оренди земельної ділянки від 10 червня 2019 року. В результаті проведеної орендарем ТОВ «Золотий колос» інвентаризації земельних ділянок було з`ясовано, що земельні ділянки: -кадастровий номер 4823381700:20:000:0574 площею 2,0000га, що належить [PERSON] ; -кадастровий номер 4823381700:20:000:0575 площею 2,0000га, що належить [PERSON] ; -кадастровий номер 4823381700:20:000:0576 площею 2,0000га, що належить [PERSON] , накладаються на земельні ділянки площею 10,7 га та 9,08 га, що належать позивачкам та перебувають в оренді у ТОВ «Золотий колос». У зв`язку з тим, що надання наказами Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельних ділянок у власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відбулося за рахунок земель, які з 2002 року перебувають у приватній власності [PERSON] та [PERSON] , їх права порушені і вони просять визнати вищевказані накази Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області недійсними та скасувати державну реєстрацію права власності на земельні ділянки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 31 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 12 червня 2023 року ухвалою суду було залучено до участі в справі в якості співвідповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виключивши їх з учасників справи, як третіх осіб. Позивачки до суду не з`явилися, надали заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, від їх представника адвоката Гриненка І.І. надійшли заяви, в яких просив справу розглянути без їх участі, позовні вимоги позивачів вважає безпідставними та просив відмовити в їх задоволенні. Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідачі подали відзиви, в яких просили відмовити в задоволенні позову, вказавши, що реєстрація права власності на земельні ділянки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були здійснені відповідно до вимог закону і підстав для відмови в реєстрації не було, а тому позовні вимоги позивачок про визнання недійсними наказів, а також скасування державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянки відповідачів не є ефективним способом захисту речових прав. Представник третьої особи до суду не з`явився, заяв не подав. Суд, вважаючи можливим розглянути справу без участі сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Нормами частини першої статті 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 319 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тлумачення наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки, зокрема, здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України). Відповідно до вимог статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до частини другої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Частина 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону. Стаття 202 ЗК України регламентує, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Згідно з нормами статей 11, 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до норм та правил, технічних регламентів. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі №540/861/16-ц (провадження №14-660цс19) дійшла висновку про те, що зайняття земельних ділянок, зокрема шляхом часткового накладення земельних ділянок, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цими ділянками. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном шляхом визнання недійсним рішення, на підставі якого видано відповідні державні акти, так і самих актів на право власності на земельні ділянки та скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки відповідачів. Позивачкам належать на праві приватної власності земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі рішення Коларівської сільської ради народних депутатів від 09 листопада 2001 року №84: - [PERSON] ділянка площею 10,7 га, згідно державного акту серії Р2 №574052 від 03 січня 2002 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7; - [PERSON] ділянка площею 9,08га, згідно державного акту серії Р2 №574053 від 03 січня 2002 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1. Ділянки розташовані в межах території Мішково-Погорілівської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області (раніше були на території Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області). В той же час, наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 18 квітня 2018 року №14-2262/0/14-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано громадянину України [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі ріллі площею 2,0000 га (кадастровий номер 4823381700:20:000:0574) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Також наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 18 квітня 2018 року №14-2261/0/14-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано громадянину України [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі ріллі площею 2,0000 га (кадастровий номер 4823381700:20:000:0575) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Крім того, наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 18 квітня 2018 року №14-2263/0/14-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано громадянину України [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі ріллі площею 2,0000 га (кадастровий номер 4823381700:20:000:0576) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Згідно висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи №1-15/05 від 15 травня 2024 року встановлено: 1.Межі земельних ділянок з кадастровими номерами 4823381700:20:000:0574, 4823381700:20:000:0575, 4823381700:20:000:0576, право власності на які в державному реєстрі прав зареєстровано 14 травня 2018 року, 05 червня 2018 року та 14 травня 2018 року частково накладаються на межі земельної ділянки з кадастровим номером 4823381700:20:000:0617, що визначені технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Мішково-Погорілівської сільської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області, виготовленою ФОП [PERSON] м. Миколаїв-2023, право власності на яку посвідчено Державним актом серії Р2 №574052 від 03 січня 2002 року. Площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером 4823381700:20:000:0574 позначена на Додатку №2 до висновку штриховкою зеленого кольору і становить S1 накл. = 1.2411 га. Площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером 4823381700:20:000:0575 позначена на Додатку №2 до висновку штриховкою зеленого кольору і становить S2 накл. = 1,2607 га. Площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером 4823381700:20:000:0576 позначена на Додатку №2 до висновку штриховкою зеленого кольору і становить S3 накл. = 1,2809 га. 2.Межі земельних ділянок з кадастровими номерами 4823381700:20:000:0574, 4823381700:20:000:0575, 4823381700:20:000:0576, право власності на які в державному реєстрі прав зареєстровано 14 травня 2018 року, 05 червня 2018 року та 14 травня 2018 року частково накладаються на межі земельної ділянки з кадастровим номером 4823381700:20:000:0618, що визначені технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Мішково-Погорілівської сільської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області, виготовленою ФОП [PERSON] м. Миколаїв-2023, право власності на яку посвідчено Державним актом серії Р2 №574053 від 03 січня 2002 року. Площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером 4823381700:20:000:0574 позначена на Додатку №3 до висновку штриховкою зеленого кольору і становить S4 накл. = 0,7589 га. Площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером 4823381700:20:000:0575 позначена на Додатку №3 до висновку штриховкою зеленого кольору і становить S5 накл. = 0,7393 га. Площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером 4823381700:20:000:0576 позначена на Додатку №3 до висновку штриховкою зеленого кольору і становить S6 накл. = 0,7191 га. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що своїми наказами Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області передало у власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки, право власності на частини яких вже належало іншим громадянам (позивачам). Статтею 16 ЦК України передбачено види захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути і відновлення становища, яке існувало до порушення. Внаслідок визнання недійсними наказів Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про передачу земельних ділянок [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягає скасуванню державна реєстрація права власності на ділянки за ними. За викладеного,

Outcome: approved