Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Акціонерне товариство УНІВЕРСАЛ БАНК (надалі банк, позивач, кредитор) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за\~Договором\~про\~надання\~банківських\~послуг\~Monobank\~від\~16.02.2024\~року\~ ( надалі договір банківських послуг) у розмірі \~10615,79 грн станом на 08.09.2025\~року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.02.2024\~року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що ця анкета разом із умовами \~і\~правилами\~обслуговування\~фізичних\~осіб\~в\~АТ «УНІВЕРСАЛ\~БАНК» про надання банківських\~послуг\~щодо\~карткових\~продуктів\~\~(MONOBANK\~|\~Universal\~Bank), тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір банківських послуг. На підставі укладеного договору банківських послуг відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Банк свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору банківських послуг, а тому станом на \~27.11.2024\~року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 27.01.2025 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим кредит 27.12.2024\~року став у формі «на вимогу». Відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договору банківських послуг, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Також просить стягнути судові витрати. 27 жовтня 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Суд не визнавав явка сторін обов`язковою. Судове засідання, призначене на 25 листопада 2025 року, суд відклав на 11 грудня 2025 рік, оскільки це була перша неявка відповідача, повідомленого належним чином і який не проінформував суд про причини неявки. Відзиву відповідач не подав. В судове засідання, призначене на 11 грудня 2025 рік, сторони не з`явилися. Позивач повідомлений про дату час та місце судового засідання через електронний суд. В клопотанні, долученої до позовної заяви, позивач просить розглядати справу без участі свого представника та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду 26.11.2025 року, оскільки попередня судова повістка повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (трекінг R067027456810). Суд також повідомляв відповідача про судове засідання через електрону пошту та СМС повідомлення на засоби зв`язку, зазначені в позовній заяві. Електронні сповіщення відповідач отримав 26.11.2025 року. Суд вважає, що для забезпечення участі сторін в розгляді справи вжито всі можливі засоби, однак, в судове засідання, призначене на 11 грудня 2025 рік, вони не з`явилася. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст. 280,\~281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 16 лютого 2024 року відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг. Для цього відповідач завантажив на свій смартфон мобільний додаток "Monobank" , зазначив свій номер телефону, який став фінансовим. Для отримання віртуальної картки відповідач пройшов ідентифікацію та відеоверифікацію. Після чого на екрані смартфону поставив цифровий власноручний підпис. Після ознайомлення з текстом анкети-заяви та запевнення підписав їх цифровим власноручним підписом, що підтверджується довідкою про етапи реєстрації, паперовими копіями анкети-заяви до договору про надання банківських послуг та запевнення з накладеними ЕП. В Анкеті-заяві до договору банківських послуг позичальник просив відкрити поточний рахунок у гривні [NUMBER] та встановити кредитний ліміт на суму вказану у мобільному застосунку. Повідомлений, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Погодився з тим, що невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг "Monobank" з підписанням якого в мобільному застосунку договір банківських послуг набуває чинність. Проставленням цифрового власноручного підпису під цією Анкетою-заявою, відповідач підтвердив, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту, тарифами та Паспортом споживчого кредиту складають договір банківських послуг. В запевненні, підписаного відповідачем 16 лютого 2024 року міститься інформація про те, що підтверджує, що отримав від банку всі необхідні документи щодо укладеного договору банківських послуг, визнав що УЕП є аналогом власноручного підпису, погоджується із зміною кредитного ліміту на розсуд банку, листування між сторонами здійснюється через мобільний застосунок та інші умови, необхідні для такого роду договорів. До договору банківських послуг долучено умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank, Тарифи "Чорна картка monobank", Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, які долучені до позовної заяви. Банк підтвердив, що відповідачеві відкрив поточний рахунок в гривні [NUMBER] з прив`язкою до картки [NUMBER] , тип рахунку картка чорна, активна до 04/28. Кредитний ліміт за карткою [NUMBER] становив 3500,00 грн, що підтверджується довідкою банку про розмір встановленого ліміту від 08.09.2025 року. Як убачається\~з розрахунку\~заборгованості,\~наданим позивачем,\~станом на\~08.09.2025\~ року\~загальна сума\~заборгованості за\~Договором банківських\~послуг становить\~10615,79грн.\~з яких\~загальний залишок\~заборгованості за\~наданим кредитом\~(тілом\~кредиту)\~4794,86\~грн,\~загальний залишок\~заборгованості за\~відсотками \~-\~0,00\~грн,\~заборгованiсть\~за пенею\~ 1381,26\~грн та\~заборгованiсть\~за порушення\~грошового зобов?язання\~ -\~4439,67\~грн. Рух коштів по карті відповідача [NUMBER] за період з 16 лютого 2024 року до 02 листопада 2024 року містить інформацію про наданий кредитний ліміт, про поповнення картки відповідача, про переказ відповідачем коштів та нараховані проценти та штрафи/пені. Кредитор зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якої є грошове посередництво, що підтверджується копіями виписки з ЄДР та сторінками 1 та 2 статуту. Кредитор є банком та має банківську ліцензію, що підтверджується копією банківської ліцензії № 92 від 10 жовтня 2011 року, виданої Національним банком України. Із встановлених обставин вбачається, що спір стосується заборгованості за договором банківського рахунку з можливістю його кредитування, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за цим договором. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі договору банківського рахунку, які врегульовано ст.\~1066,\~1069\~та ЦК України Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2\~глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Із прийняттям Закону України\~«Про електронну комерцію»\~№ 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У\~статті 3 вказаного Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3\~статті 11 зазначеного Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12\~статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України\~Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір банківських послуг між банком та відповідачем , у т.ч. анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, які були надані банком позичальнику через мобільний застосунок були підписані шляхом накладення електронного цифрового підпису самого відповідача . У підписаному запевненні клієнта від 16 лютого 2024 року відповідач визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виник обов`язок кредитування рахунку відповідача, а у відповідача - обов`язок оплачувати послуги банку, що виникли в результаті використання платіжної картки згідно тарифів та повернути кредит. На підставі укладеного договору банківських послуг відповідач отримав кредитування рахунку в розмірі 3500,00 грн у вигляді кредитного ліміту на рахунок, спеціальним платіжним засобом, якого є платіжна картка [NUMBER] , що підтверджується рухом коштів по цій картці. Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями\~525,\~526,\~530\~,\~610,\~611 ЦК. У порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. \~Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази в частині, що підтверджують існування зобов`язальних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача суд визнає належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують існування договірних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача. Однак надані позивачем докази не підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості. Визначаючи розмір заборгованості відповідачки, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою\~статті 263 ЦПК. Позивач на підтвердження наявності заборгованості надав детальний рух коштів по картковому рахунку відповідача [NUMBER] за період з 16 лютого 2024 року до 02 листопада 2024 року та розрахунок заборгованості станом на 08.09.2025 року, який підтверджує кредитування рахунку відповідача позивачем, тобто надання коштів в межах того ліміту, який був встановлені банком. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань або/чи які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі, тому суд вважає, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 4794,86 грн підлягає до задоволення. Водночас, враховуючи письмові пояснення позивача щодо розрахунку заборгованості та обґрунтування, наведені в позовній заяві про те, що з моменту отримання вимоги подальше неповернення\~клієнтом\~раніше\~одержаних\~від\~банку\~коштів\~свідчить\~про несанкціоноване користування клієнтом\~чужими\~грошовими\~коштами, за\~що\~останній\~ у відповідності зі ст. 625 ЦПК України та\~підпункту\~8.20\~пункту\~8\~розділу\~І\~Умов має сплатити банку суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції\~за\~весь\~час\~прострочення, а\~також\~74,4\~процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення, суд вважає, що заборгованiсть за порушення грошового зобов?язання в розмірі 4439,67 грн не підлягає стягненню відповідно до п. 18 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України Суд не погоджується з позивачем про наявність у кредитора права стягувати пеню та вважає, що вона не підлягає стягненню з відповідача з таких підстав. Законом України\~№ 2120-IX від 15.03.2022 року розділ\~"Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: " У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) ". Цим же законом\~розділ IV\~"Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2 із наступними змінами) доповнити пунктом 6-1\~такого змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені\~частиною четвертою\~статті 1056-1\~Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону". Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". В подальшому\~Законом №\~ 3498-IX\~від 22.11.2023 року пункт 6 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" викладено в такій редакції: "У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності\~Законом України\~"Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності\~Законом України\~"Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені\~частиною четвертою\~статті 1056-1\~Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені\~частиною другою\~статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". Цим же Законом п. 6-1\~ був виключений. Тобто,\~Законом № 3498-IX\~від 22.11.2023 року змінено обов`язок кредитодавця щодо списання неустойки в залежності від дати укладення договору про споживчий кредит. Для договорів, укладених після 24.01.2024 року, списання неустойки не передбачено. Водночас п. 18 розділ\~"Прикінцеві\~та перехідні\~положення"\~Цивільного кодексу\~України у\~зв`язку з\~прийняттям Законом\~№ 3498-IX\~від 22.11.2023 змін не зазнав. Обов`язок кредитодавця списати неустойку у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування і надалі не залежить від дати укладення кредитного договору. Питання пріоритетності норм ЦК України Велика Палата Верховного Суду детально розглянула у справі № 334/3161/17 ( п. 14-19 постанови від 22 червня 2021\~року). А тому суд вважає, що до неустойки ( пені) за договір банківських послуг, датою укладення якого є 16.02.2024 року, застосуванню підлягає п. 18 "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України. Отже, неустойка (пеня) в розмірі 1381,26 грн підлягає списаню кредитодавцем. Враховуючи вищенаведене суд виснує, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 4794,86 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив 3028,00 грн. судового збору. Позивач скерував позовну заяву до суду в електронному вигляді через електронний суд, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України »Про судовий збір» мав сплатити 2422,40 грн. ( 3028 х 0,8). А тому розподілу підлягає сума судового збору в розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 4794,86 грн, що становить 45,17 % (4794,86 х 100 %/10615,79), а тому судовий збір у пропорційному розмірі\~1094,20 грн потрібно покласти на відповідача.

Outcome: partial