Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі - позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним\~ договором №010/3153/82/922057 від 23.10.2020 у загальній сумі 27395,09 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що\~ між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем укладено договір №010/3153/82/922057 від 23.10.2020. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 45%. 30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги № 114/2-47, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги за кредитним договором №010/3153/82/922057 від 23.10.2020. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за кредитним договором №010/3153/82/922057. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором №010/3153/82/922057 від 23.10.2020\~ виконав належним чином. Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на день формування позовної заяви до суду у відповідача утворилася заборгованість в сумі 27395,09 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12036,08 грн, заборгованість за нарахованими на дату відступлення прав вимоги - 5683,99 грн., заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 9675,02 грн. Тому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача вищевказану заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду та витрат на правову допомогу в сумі 9000 грн. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.03.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати дану справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. 09.12.2025 засобами електронного зв`язку надійшла заява від імені [PERSON] , не скріплена електронним цифровим підписом, яка не може вважатися заявою відповідача, оскільки її автора ідентифікувати неможливо. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено Заяву-договір №010/3153/82/922057 від 23.10.2020 про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка». Відповідно до п. 1.3 Договору, розмір поточного ліміту складає 10000 грн. Згідно з п. 1.5. Договору, строк Кредиту 48 місяців, що починається з дати встановлення ліміту. Пунктом 1.6. Договору передбачено тип та розмір процентної ставки за користування кредитом у розмірі 45,0% річних. Договір укладений в письмовій формі та підписаний сторонами. На підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу по справі позивачем до позовної заяви надана виписка по рахунку за період з 23 жовтня 2020 по 30 листопада 2021 року, що надано первісним кредитором - АТ «Райффайзен Банк», відповідно до якої станом на 30 листопада 2021 року, по рахунку № [NUMBER] , що належить [PERSON] , здійснено загалом 135 транзакцій. Станом на 30 листопада 2021 року зафіксована корекція по рахунку, згідно з якою борг за договором про надання споживчого кредиту №010/3153/82/922057 від 23.10.2020 складає суму у розмірі 12036,08 грн. 30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк»\~ і ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-47-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк»\~ відступило ТОВ «Вердикт Капітал»\~ право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором №010/3153/82/922057 від 23.10.2020\~ на загальну суму 12095,44 грн., з яких: 12036,08 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 59,36 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал», як новим кредитором, після укладення договору відступлення, було нараховано відсотки за договором №010/3153/82/922057 від 23.10.2020 за період з 30 листопада 2021 року по 09 січня 2023 року за відсотковою ставкою 45% річних в сумі 6024,63 грн. Станом на 10 січня 2023 року заборгованість [PERSON] за вказаним договором становить 17 720,07 грн., з них - 12036,08 грн. заборгованість за кредитом, 59,36 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення, 5624,63 грн. нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» відсотки\~ (з урахуванням суми погашення\~ 400 грн). 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр», відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, у тому числі за договором про надання №010/3153/82/922057 від 23.10.2020 на загальну суму 17 720,07 грн., з них - 12036,08 грн. заборгованість за кредитом, 5683,99 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватись на припущеннях (частини 6 статті 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (статті 76-79 ЦПК України). Матеріалами справи підтверджено належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження сторонами відповідних умов надання кредиту (суму ліміту кредитування, строку, процентної ставки за користування кредитом та інші). Підстав вважати кредитний договір таким, що не відповідає вимогам законодавства немає. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з оплати послуг банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів та сплати процентів. Позивач на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором надав розрахунок заборгованості по картковому рахунку та виписку про рух коштів, яка містить інформацію про здійснені відповідачем операцій по картці за період із 23 жовтня 2020року по 30 листопада 2021 року. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пунктів 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 4 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також розміру заборгованості за кредитом. Як вбачається з наданої позивачем виписки з карткового рахунку відповідача № [NUMBER] , він активно користувався рахунком, здійснював з нього платежі, погашав заборгованість. Рух коштів по картці відповідача свідчить про те, що він був обізнаний із істотними умовами договору, оскільки регулярність та обсяг коштів, сплачених ним на погашення заборгованості вказують на те, що відповідач діяв саме на виконання тих кредитних умов, що були зафіксовані у кредитному договорі від 23 жовтня 2020 року, та які прийняті ним. Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку узгоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості і в сукупності з іншими доказами підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом. Згідно з пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Наданими позивачем та дослідженими судом доказами підтверджується факт набуття позивачем права вимоги за кредитним договором №010/3153/82/922057 від 23.10.2020. З моменту отримання права вимоги до відповідача, ТОВ «Коллект Центр» нарахувало відповідачу відсотки за договором за період з 10 січня 2023 року по 22 жовтня 2024 року у сумі 9675,02 грн. Вказані нарахування позивачем здійснено в межах погодженого сторонами договору строку кредитування - 48 місяців.\~\~ Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення\~ [PERSON] \~ отриманих коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність\~ підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» суми заборгованості за кредитним договором №010/3153/82/922057 від 23.10.2020 у сумі 27395,09 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12036,08 грн, заборгованість за нарахованими на дату відступлення прав вимоги - 5683,99 грн., заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 9675,02 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 9 000 грн., суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч. 3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України, здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано: договір № 02-09/2024 про надання правової допомоги від 02.09.2024 між ТОВ «Коллект Центр» (як клієнт) та адвокатом Муравською О.М; прайс-лист (тарифи та послуги); заявка ТОВ «Коллект Центр» про надання юридичної допомоги № 8 від 01.01.2015 року, витяг з Акту № 6 про надання юридичної допомоги від 31.01.2025 року, копію платіжної інструкції № 0499180001 від 21.02.2025 про сплату за надання правової допомоги згідно договору № 02-09/2024 у розмірі 126 000 грн. Згідно заявки надання правової допомоги № 8 від 01.01.2025 за Договором, адвокатом Муравською О.М надані послуги щодо консультації з вивчення документів (вартість 3 000 грн. із розрахунку вартість години 3 000 грн. (1 год), складання позовної заяви про стягнення боргу (6 000 грн. із розрахунку вартість години 3 000 грн. (2 год.), загальна вартість послуг становить 9 000 грн. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПКпередбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, враховуючи, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд дійшов до висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 4 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. На підставі викладеного і

Outcome: approved