Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (надалі відповідачі), в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що його дружина [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) разом із членами своєї сім`ї у кількості чотирьох чоловік отримала двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується ордером №1428 від 22 лютого 1973 року. При цьому, до їхнього одруження [PERSON] із 1980 року до 1983 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . За час спільного проживання [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . У 2002 році [PERSON] одружилася із [PERSON] , змінивши прізвище із [PERSON] на [PERSON] . У них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . 20 січня 1984 року він уклав шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим вона змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Станом на даний час у квартирі [ADDRESS] зареєстрований він, його дочка [PERSON] , відповідач [PERSON] та її діти [PERSON] , [PERSON] . Він є основним квартиронаймачем, регулярно сплачує за комунальні послуги, послуги ОСББ «Студентська 5А», а відповідачі будь-яких витрат по утриманню, благоустрою, підтриманню належного санітарно-технічного стану квартири не несуть. Відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з часу одруження із 2002 року. Вона забрала усі свої речі і добровільно залишила квартиру, переїхавши жити до іншого місця проживання. Відповідач по справі її син [PERSON] народився у той час, коли його батьки проживали в [ADDRESS] . Відповідачі не проживають у спірній квартирі, жодних відносин не підтримують та не спілкуються. Із 2002 року за місцем реєстрації відповідачі не з`являлися, не здійснювали жодних дій, які б свідчили про те, що вони мають намір в подальшому користуватися квартирою, при цьому добровільно з обліку не знялися. Оскільки відповідачі відсутні за місцем реєстрації більше шести місяців без поважних на те причин, отже підлягають визнанню такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав у ньому наведених. Вказав, що відповідачі не проживають у спірному житлі понад 20 років, витрати по утриманню житла не несуть, він одноособово оплачує все сам. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала. Вказала, що понад 20 років не проживає у спірній квартирі, оскільки вийшла заміж і переїхала жити до чоловіка. Її діти в спірному житлі ніколи не проживали, однак вона проти задоволення позову, оскільки іншого житла немає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Вказав, що в спірному житлі ніколи не проживав, однак він проти задоволення позову, оскільки є військовозобов`язаним і має мати офіційне місце реєстрації. Заслухавши сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] була надана у користування [PERSON] в складі сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі ордера на житлове приміщення №1428 від 22 лютого 1973 року. 20 січня 1984 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] ; дружині [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Відділом ЗАГС м. Ровно 20 січня 1984 року, серії [NUMBER] . [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом ЗАГС м. Ровно 05 вересня 1984 року, серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 17 березня 2015 року, серії [NUMBER] . 05 серпня 2015 року за розпорядження Рівненського міського голови №553-р від 05 серпня 2025 року «Про зміну та укладення договорів найму жилих приміщень» змінено договори найму жилих приміщень та відкрито особові рахунку, зокрема, з [PERSON] квартира за [ADDRESS] , склад сім`ї чотири особи, оскільки основний наймач його дружин [PERSON] померла [INFO] . Згідно з Довідкою про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні у м. Рівне від 30 вересня 2025 року №21631, виданої Департаментом цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Відповідей №1845452 та №1845466 від 02 жовтня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] з 20 серпня 1996 року, [PERSON] з 16 квітня 1998 року та [PERSON] з 24 травня 2005 року. Відповідно до актів від 21 лютого 2022 року, від 28 червня 2023 року, від 19 серпня 2024 року та від 18 вересня 2025 року [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 27 жовтня 2002 року, а [PERSON] з моменту народження, їхні особисті речі відсутні, комунальні послуги вони не оплачують та не несуть інші витрати по утриманню квартири. Спільне господарство ведеться [PERSON] з його рідною дочкою [PERSON] , які вчасно оплачують рахунки за користування жилим приміщенням та комунальними послугами, несуть інші витрати по утриманню квартири та будинку. [PERSON] , надав квитанції про оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , за період з 15 січня 2024 року по 19 лютого 2025 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є дочкою позивача, сестрою відповідача [PERSON] та тіткою відповідача [PERSON] , показала, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2002 року, а відповідач [PERSON] з 2005 року. Відповідач [PERSON] вийшла заміж і переїхала жити до чоловіка, а відповідач [PERSON] взагалі ніколи не проживав у вказаній квартирі. Комунальні послуги вони не оплачують, весь тягар по утриманню житла несуть вони з батьком. Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 Житлового кодексу України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. У відповідності до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Враховуючи, що відповідач [PERSON] у 2002 році вийшла заміж і переїхала жити до чоловіка в інше житлове приміщення, тобто утворила сім`ю в іншому місці, її син відповідач [PERSON] з моменту народження не проживає у спірному житлі, що ними не заперечується, відтак відповідачі без поважних причини не проживають у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , понад строки встановлені законом, а протилежного суду не доведено, не несуть витрат по утриманню житлового приміщення, і наявність у відповідачів реєстрації в квартирі порушує права позивача як наймача житлового приміщення, зокрема право користування ним, тому суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути понесені позивачем витрати у вигляді судового збору в розмірі по 1 211 грн 20 коп. з кожного.

Outcome: approved