Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє Бочкарь Роман Віталійович, звернувся з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в жовтні 2024 року він дізнався про те, що в провадженні Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича перебуває виконавче провадження АСВП № 66924835 по стягненню з нього на користь відповідача заборгованості у розмірі 28675,00 грн. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, представнику позивача стало відомо, що 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, на підставі ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2996, яким пропонується стягнути на користь відповідача з позивача не сплачену в строк заборгованість у розмірі 28675,00 грн. за кредитним договором №0110-9676 від 11.01.2019р., укладеним позивачем з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Вважають, що зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства України, внаслідок чого він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного. По-перше, позивач не укладав з відповідачем жодного нотаріально посвідченого договору. Відповідачем не надавався та не надається ні копія, ні оригінал нотаріально посвідченого підписаного договору. Нотаріус це проігнорував. Натомість до матеріалів виконавчого провадження разом з нотаріальним написом надано копію кредитного договору, який нотаріально не посвідчений та не має підпису позивача. По-друге, виконавчий напис Приватного нотаріуса вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від «22» лютого 2012 року № 296/5. Відповідно до п.п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій та ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. В першу чергу слід зазначити, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р., залишеною без змін Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення Порядку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, Приватний нотаріус діяв незаконно та безпідставно. По-трете. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 передбачено, що відбувається стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. П. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від «05» липня 2017 року № 6-887цс17 та Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. При вчиненні виконавчого напису Приватний нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписку по рахунку тощо), тому у Приватного нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також сума відсотків, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок суми боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, комісії та відсотках, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог відповідача до позивача. Вчиняючи виконавчий напис, Приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за Кредитним договором, суми боргу за комісією та відсотками за користування кредитом у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача, та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого відповідачем, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса від 01.06.2021 року зареєстрований в реєстрі за №2996, вчинений приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та повернути стягненні за виконавчим написом №2996 від 01.06.2021 року грошові кошти, шляхом стягнення з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі фактично стягнутих в рамках виконавчого провадження, а саме 3018,14 грн. Також просить стягнути з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь [PERSON] понесені судові витрати в розмірі 9068,96 грн., з яких судовий збір становить 968,96 грн. та розмір правничої допомоги 8100,00 грн. Ухвалою суду від 20.12.2024 відкрите провадження у справі, суд ухвалив розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подавав, надав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, вважає, що заявлений розмір витрат 8100,00 грн. є завищеним і не відповідає критеріям реальності таких витрат та розумності їх розміру, просить зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу до середньої ринкової вартості цієї послуги, що складає 2500 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 01 червня 2021 року за реєстровим № 2996 з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість у розмірі 28325,00 грн. за кредитним договором №0110-9676 від 11.01.2019 року. Згідно Інформації про виконавче провадження та Постанови від 24.09.2021 року про відкриття виконавчого провадження Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрієм Олександровичем відкрито виконавче провадження №66924835 за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 01 червня 2021 року за реєстровим № 2996, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №0110-9676 від 11.01.2019 року у загальному розмірі 28675,00 грн. Згідно листа Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича від 04.12.2024 року, по ВП №66924835 загальна стягнута сума з боржника [PERSON] складає 3018,14 грн., які були розподілені у відповідності до вимог ст.45 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: на користь стягувача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перераховано 2470,88 грн.; основна винагорода приватного виконавця - 247,26 грн.; витрати виконавчого провадження - 300 грн. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік). Відповідно до пункту 1 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому зазначений пункт 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». В частині щодо доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22 лютого 2017 року, була визнана незаконною та нечинною. У зв`язку з цим вчинення 01.06.2021 нотаріусом виконавчого напису на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, яка була визнана судом незаконною та нечинною, є неправомірним. Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 липня 2017 року в справі за № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи заперечення позивача проти стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що ця заборгованість позивача по кредиту на час вчинення виконавчого напису не була безспірною. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Судом встановлено згідно наданої приватним виконавцем інформації, що станом на 04.12.2024 по ВП №66924835 з боржника [PERSON] було стягнуто 3018,14 грн., які були розподілені у відповідності до вимог ст.45 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: на користь стягувача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перераховано 2470,88 грн.; основна винагорода приватного виконавця - 247,26 грн.; витрати виконавчого провадження - 300 грн. Таким чином, в ході виконавчого провадження № 66924835 з виконання виконавчого напису № 2996 від 01.06.2021, який суд вважає необхідним визнати таким, що не підлягає виконанню, було стягнуто з позивача та перераховано на рахунок відповідача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 2470,88 грн. У зв`язку з цим позовні вимоги щодо стягнення з відповідача грошових коштів, які були стягнуті з позивача у виконавчому провадженні, підлягають частковому задоволенню, а саме відповідно до ст.1212 ЦК України з відповідача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь позивача підлягають стягненню 2470,88 грн, які були перераховані на рахунок відповідача на виконання виконавчого напису № 2996 від 01.06.2021 року. В частині вимог про стягнення з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» грошових коштів в сумі 547,26 грн (з яких 247,26 грн основна винагорода приватного виконавця, 300 грн - витрати виконавчого провадження;), які також були стягнуті в ході виконавчого провадження з позивача, слід відмовити, оскільки ці кошти відповідачем не отримувались, а були утримані приватним виконавцем Лисенком Ю.О. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 793,26 грн. Також відповідно до ст.ст.137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати з професійної правничої допомоги. Згідно наданих позивачем доказів ним здійснені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8100 грн. Суд зазначає, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. Суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу не відповідає в повній мірі критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, зокрема, з огляду на предмет позову та наявність сталої судової практики з розгляду даної категорії спорів, розгляду справи судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тому суд вважає, що обґрунтованим розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу по даній справі є 5000 грн. У зв`язку з цим пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача, складають: 2470,88 грн. х 5000 грн. : 3018,14 грн = 4093,38грн., де 5000 грн. обґрунтований розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу. На підставі ст.ст.18, 1212 ЦК України, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14,

Outcome: partial