Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 11 березня 2021 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, актовий запис за № 15. За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сімейне життя у них з відповідачкою не склалося, шлюб фактично припинив своє існування у зв`язку із втратою взаєморозуміння, поваги, довіри, а тому постало питання про розірвання шлюбу. Зазначає, що між ним та відповідачкою [PERSON] досягнуто згоди щодо визначення місця проживання їх сина після розірвання шлюбу, а також участі кожного з батьків у його вихованні, матеріальному забезпеченні та визначенні розміру аліментів.\~ Звертає увагу суду на те, що він - [PERSON] вже більше 6 місяців проживає разом з сином\~ - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] окремо від [PERSON] . [PERSON] сам виховує, утримує та доглядає за сином. Спір про майно між сторонами відсутній. Вважає, що надалі збереження сім`ї є неможливим та миритися із відповідачкою не бажає, тому просить розірвати шлюб між ними та після розірвання шлюбу просить встановити юридичний факт, що батько [PERSON] , [INFO] самостійно виховує та утримує малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Просить також визначити місце проживання сина [PERSON] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 21.11.2025 р. було відкрито провадження та призначено справу до розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність. Позов підтримує та просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Подала до канцелярії суду заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги визнає. Просить також долучити до матеріалів с прави договір. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно положень ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню оскільки визнані учасниками справи, встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому Виконавчим комітетом Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області 11 березня 2021 року шлюбі, актовий запис за № 15, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.03.2021 р. З час спільного шлюбу у сторін народився син, а саме [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 05.05.2021 р. Сторони припинили шлюбні стосунки, не вбачають можливості примирення та збереження сім`ї. За таких обставин та у відповідності до положень ст.112 СК України, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Водночас, сторони досягли згоди стосовно місця проживання дитини, участі у її вихованні та утриманні, що підтверджується договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 24 листопада 2025 року, згідно якого визначили, що малолітній син [PERSON] , [INFO] , залишається на самостійному вихованні та утриманні батька [PERSON] , [INFO] , тобто позивача по справі. Відповідно до ст.109СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. В силу ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У відповідності до ст.ст.104, 114СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу з додатками відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дитини. Як вбачається з матеріалів справи, питання щодо участі батьків у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначено за згодою його батьків, як це передбачено ч.1 ст.109 СК України. Відповідно до письмових пояснень свідка [PERSON] , який є другом [PERSON] і підтверджує той факт, що після розриву стосунків сторін дитина [PERSON] проживає разом з батьком у [ADDRESS] , а дружина [PERSON] проживає окремо останні пів року. Відповідно до письмових пояснень свідка [PERSON] , який в своїх поясненнях зазначає, що він є другом позивача по справі [PERSON] і знає, що з моменту народження сина сім`ї [PERSON] йому неодноразово доводилось спостерігати за тим як [PERSON] проявляє щиру батьківську любов, турботу та відповідальність. Він завжди з радістю доглядав за сином приділяв йому максимум свого часу. Зазначає, що близько пів року тому стосунки у [PERSON] та [PERSON] стали погіршуватись та вони почали проживати окремо. Син залишився жити з батьком. Відповідно до довідки від 02.10.2025 р. №7/Г [PERSON] працює ФОП [PERSON] та отримав дохід з січня 2025 р. по вересень 2025 р. 101 4000 грн. Довідкою з КНП «Міська дитяча поліклініка» підтверджується, що дитина під спостереженням КНП «Міська дитяча поліклініка» знаходиться з народження та у разі захворювання та з метою профілактичних медичних оглядів звертається батько неповнолітнього [PERSON] [PERSON] [INFO] . З довідки ЗДО №54 «Зернятко» вбачається, що саме батько малолітнього [PERSON] \~ зазвичай привозить і забирає дитину з садочка, взаємодіє з вихователями, входить до складу батьківського комітету закладу. Так, відповідно до витягу станом на 09.09.2025 [PERSON] , [INFO] не судимий, не перебуває у розшуку, не має незнятої та непогашеної судимості. Довідками про місце проживання [PERSON] та [PERSON] підтверджується факт реєстрації дитини та батька за одною адресою -\~ [ADDRESS] . Відповідно до відповіді на запит №2031160 від 21.11.2025 р. та довідкою ппро реєстрацію місця проживання підтверджується факт реєстрації [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . З огляду на викладене, вирішуючи питання щодо прав малолітньої дитини після розірвання шлюбу, суд бере до уваги позицію КЦС ВС, висловлену в постанові від 15 січня 2020 року, №200/952/18, постанові №338/143/20 (провадження №61-6809св21), а також домовленість батьків, зафіксовану в укладеному між ними договорі від 24 листопада 2025 року. Крім цього, суд звертає на судову практику Великої Палати Верховного Суду, яка у своїй постанові від 02.04.2025 у справі №1 27/3622/24 зазначила, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється. Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади. У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України. Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях. Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, дитина проживає із батьком, і останній забезпечує сина належними умовами для життя та розвитку, будучи його єдиним утримувачем і самостійно його виховуючи, необхідно встановити факт самостійного виховання та утримання дитини його батьком, тобто позивачем, а також визначити місце проживання сина з батьком. Це важливо для захисту інтересів дитини, яка може залишитися без належного батьківського піклування. Встановлення цього факту має юридичні наслідки для позивача і іншого способу його підтвердження немає. Таким чином, подані позовні вимоги відповідають найкращим інтересам дитини.

Outcome: approved