Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Представник заявника звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Харкова, РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [INFO] , уродженцем міста Харкова, який помер [INFO] у місті Харкові, на час відкриття спадщини [INFO] . В обґрунтування своїх вимог послався на те, що заявник є матір`ю померлого [PERSON] , який помер [INFO] та на день смерті [PERSON] постійно проживав разом із заявником за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту необхідне заявнику для оформлення спадщини після смерті свого сина, оскільки заявник є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , заповіту спадкодавець не складав. Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мустафаєва Есміральда Бахлул-Кизи в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності заінтересованої особи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши доводи заявника та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи і досліджені під час судового засідання, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частин 1, 2 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Приписами частин 1-2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). 02.10.2024 заявник, з метою реалізації свого права на спадщину після смерті [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Мустафаєвої Есміральди Бахлул-Кизи з заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявник не подавала заяву про прийняття спадщини в установлений законодавством строк та у неї відсутні докази фактичного прийняття спадщини. Вказане підтверджується копією листа приватного нотаріуса ХМНО Мустафаєвої Есміральди Бахлул-Кизи. В підтвердження факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини заявник надала суду такі докази, які були досліджені судом: лист КЗОЗ Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи, де зазначено про те, що спадкодавець помер за адресою: [ADDRESS] , лист СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській обл., та протокол огляду місця події від 25.10.2020, де також зазначено, що місцем смерті [PERSON] є квартира за адресою: [ADDRESS] , висновок експерта, у якому зазначено, що труп [PERSON] був знайдений 25.10.2020 за адресою: [ADDRESS] , де він і був оглянутий слідчим. Також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , які є сусідами заявника і померлого [PERSON] , під присягою засвідчили, що дійсно на день смерті [PERSON] заяник і [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Оцінюючи кожен з вищевказаних доказів окремо та усі вказані докази у сукупності суд вважає обставину проживання [PERSON] разом з заяником на день смерті [PERSON] , а саме [INFO] , встановленою. Надані на підтвердження такої обставини докази суд вважає достатніми. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" , суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Встановлення юридичного факту необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved