Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

[PERSON] 16.11.2025 року звернулась до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] перебувала з 13.10.2007 року. Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 жовтня 2024 року шлюб розірвано. Від спільного подружнього життя мають трьох дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дітей надає, але нерегулярно та в недостатньому розмірі. Зазначає, що її доходів недостатньо для забезпечення в повному обсязі потреб дітей, які окрім повноцінного харчування, лікування та обягу, повинні мати можливість набувати додаткові знання та оздоровлюватися. Угоди про добровільну сплату аліментів з відповідачем не досягнуто. Інших стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Відповідач [PERSON] працює і має можливість надавати регулярно достойну грошову допомогу на утримання спільних дітей, але добровільно таку допомогу не надає. На підставі викладеного просить стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів. Ухвалою судді від 11.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 12.12.2025 року на адресу суду надійшла заява від позивача [PERSON] про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. 12.12.2025 року на адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.10.2007 року. Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 жовтня 2024 року шлюб розірвано. Від спільного подружнього життя мають трьох дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачкою [PERSON] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім*ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №704 від 06.11.2025 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Відповідач [PERSON] працює у ТОВ «М.С.Елемент» на посаді оператора верстатів з програмним керуванням, однак матеріальну допомогу на утримання дітей надає нерегулярно та в недостатньому розмірі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, з урахуванням вищезазначеного та інтересів дітей, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved