Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 12.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено Договір № 2110231172687. Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, відповідно до умов якої, Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 3000,00 грн, процентна ставка 2,00%, яка нараховується за кожен день користування позикою. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за Договором № 2110231172687, що укладено між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржником яким є: [PERSON] 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у т.ч. за Договором № 2110231172687, що укладено між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржником яким є: [PERSON] . Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позову не здійснював, тому станом на дату відступлення права вимоги заборгованість за Договором № 2110231172687 від 12.04.2021 року складає 37756,20 грн, яка складається з 3 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 34756,20 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Зазначена сума заборгованості відповідачем до теперішнього часу не погашена, а тому представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором № 2110231172687 від 12.04.2021 року у розмірі 37756,20 гривень, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Рух по справі Ухвалою судді 14 липня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 65). Ухвалою суду від 13 серпня 2025 року за клопотанням сторони позивача витребувано у Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК"(АТ "ПУМБ") інформацію, чи видавалась [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) картка № [NUMBER] ; докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 3000,00 грн., які 12.04.2021 року були на неї перераховані, а саме витребувати виписки по рахунку [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] за номером картки № [NUMBER] за період із 12.04.2021 по 17.04.2021; Ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки № [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою (а.с. 112). Аргументи учасників справи Позивачем вказано у позові про розгляд справи за відсутності представника позивача. Представник відповідача 21 липня 2025 року скерував на адресу суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що Позивач стверджує, що Кредитні договори було укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Натомість у позові Позивач не вказує, яким чином Відповідачу були надані (надіслані) такі пропозиції (оферти), і які істотні умови вони містили. При цьому Відповідач категорично заперечує, що він: зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) Кредитодавця; створив в такій системі особистий кабінет; отримав Пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; отримав електронне повідомлення від Кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційних системах (сайтах) Кредитодавця; використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) Кредитних договорів. Також зазначив, що, у позові Позивач не підтверджує доказами, яким чином був надісланий Позивачем та отриманий Відповідачем такий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо. Отже, твердження Позивача, що Кредитні договори були укладені та є чинними, не відповідають дійсності. Позивачем не надано жодних доказів передання грошових коштів за Кредитним договором. В свою чергу положення Кредитних договорів не містять в собі посилань на момент з якого вказаний договір є укладеними а тому до нього застосовуються загальні правила, визначені ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України відповідно до яких кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Таким чином у даному випадку факт саме передання, а не отримання, повернення грошових коштів тощо є фактом, який свідчить про укладеність Кредитного договору. Як на доказ передання грошових коштів від Кредитодавця Відповідач посилається на лист ТОВ «Вей фор пей» від 20.09.2024, якій містить інформацію про те, що вказаним ТОВ на підставі укладеного договору було здійснено переказ грошових коштів в сумі 3000 грн на картку № [NUMBER] . При цьому призначення платежу у копії вказаного документу не вказано. Таким чином належних та допустимих доказів передання грошових коштів від первинного Кредитодавця на користь Відповідача Позивачем не надано, що очевидно свідчить про недоведеність факту укладення Кредитного договору, а отже і позовних вимог в цілому. Також зазначив, що відповідно до заявлених вимог ТОВ «Коллект центр» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 2110231172687 від 12.04.2021, укладеним між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Відповідачем в розмірі 37756,20 грн, з яких: 3000 грн - заборгованість по кредиту, 23490 грн - заборгованість по процентам нарахованим первісним Кредитодавцем, 11 266,20 грн - заборгованість по процентам, що були нараховані ТОВ «Вердикт капітал. Виникнення права вимоги вказаної заборгованості, в тому числі і заборгованості за нарахованими ТОВ «Вердикт капітал» в розмірі 11 266,20 грн ТОВ «ФК «Коллект центр» обґрунтовувало умовами договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021, укладеного між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ Служба миттєвого кредитування». Умовами договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 не визначено передання майбутньої грошової вимоги за Кредитним договором, укладеним між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Відповідачем. Також договором факторингу не передбачено права фактора нараховувати боржникам проценти за користування кредитом на підставі кредитного договору. Відповідно до акту за договором факторингу № 1-12 від 01.12.2021, витягу з реєстру боржників ТОВ «Служба миттєвого кредитування» передало ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги за Кредитним договором, укладеним із [PERSON] , в загальному розмірі 23490 грн, з яких: 3000 грн - заборгованість по кредиту, 20490 грн - заборгованість по процентам. У зв`язку із цим у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект центр» про стягнення з [PERSON] заборгованості по процентам, що були нараховані ТОВ «Вердикт капітал» в сумі 11 266,20 грн. Крім того, зазначив, що враховуючи справу незначної складності, Відповідач вважає неспівмірними та нерозумними судові витрати у апеляційному суді у розмірі 13000 гривень та такими, що були фактичними та неминучими. Враховуючи вищевикладене, вважає, що загальна сума витрат на адвокатські послуги явно виходить за розумні межі визначення гонорару. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» [PERSON] , про стягнення заборгованості. Представник позивача 25 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» направив відповідь на відзив у якому вказав, що 12.04.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] укладено Договір № 2110231172687. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було перераховано грошові кошти. Факт ідентифікація Відповідача підтверджується Довідкою про ідентифікацію,. Згідно даної довідки на номер телефону Відповідача було направлено одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір. Крім того, Відповідач не заперечує, що всі відомості, вказані в Заявці-Анкеті є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки, тощо. Крім того, Ідентифікація здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані Відповідача (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення Договору від його імені, Відповідачем не надані. Укладений кредитний Договір між первісним кредитором та відповідачем відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. З наданих документів вбачається, що Договір було підписано одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Матеріали справи не містять та Відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню сторін, не надано. Також зазначив, що Відповідач тривалий час частково погашав заборгованість, що свідчить про визнання факту укладення договору, отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства. Дана обставина підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (відповідно до якого 12.04.2021 року було перераховано грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн на картку № [NUMBER] . Призначення: кошти згідно договору №2110231172687. Враховуючи викладене, просить позовну заяву ТОВ « КОЛЛЕКТ ЦЕНТР » до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 12 квітня 2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування», в порядку Закону України «Про електронну комерцію», було укладено Договір № 2110231172687 від 12.04.2021 року, за умовами якого [PERSON] отримав фінансовий кредит у розмірі 3000,00 гривень строком на 16 днів. Стандартна процентна ставка становить 2,00% за кожен день користування кредитом, починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% (а.с.8-10). Договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора за номером телефону [NUMBER] (а.с.15). На підтвердження факту укладення Договору про надання фінансових послуг № 2110231172687 та його умов позивачем надано суду копію підписаного відповідачем Паспорту споживчого кредиту, який містить умови відповідного договору, відповідно до яких загальні витрати за кредитом становлять 3000,00 грн, процентна ставка 730% річних (а.с. 13-14). Відповідно до Довідки від 20.09.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», на підставі договору з ТОВ «СЛУЖБА МК» підтверджує переказ грошових коштів 12.04.2021 року о 14:07:35 на карту № [NUMBER] за договором № 2110231172687 у розмірі 3000,00 грн (а.с.17). Відповідно до довідки АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.5/12580БТ від 19.09.2025 року в банку на ім`я [PERSON] відкрито картку № [NUMBER] , 12.04.2021 року о 14:07:33 надійшли грошові кошти 3000,00 грн (а.с.124). З виписки по особовому рахунку [PERSON] , наданого АТ «ПУМБ» на виконання ухвали суду вбачається, що Відповідач по картці здійснював операції, як зняття готівкових коштів, придбання товарів, поповнення карткового рахунку, здійснював операції за період з 12.04.2021 року по 17.04.2021 року (а.с.125-127). Згідно звіту по транзакціях з використанням/без використання БПК за карткою № [NUMBER] , власник картки [PERSON] , за період з 12.04.2021 року по 17.04.2021 року надходження склали 3142,12 грн, витрати 3285,00 грн (а.с.128). З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № 2110231172687 від 12.04.2021 року встановлено, що заборгованість [PERSON] станом на 30.11.2021 року становить 23490,00 грн, яка складається з: 3000,00 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 20490,00 грн - загальний залишок заборгованості за процентами (а.с.18-19). З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № 2110231172687 від 12.04.2021 року встановлено, що заборгованість [PERSON] станом на 13.06.2025 року становить 37756,20 грн, яка складається з: 3000,00 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 34756,20 грн - загальний залишок заборгованості за процентами (а.с.21). 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «Служба миттєвого кредитування» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників, серед яких і позичальник [PERSON] , Договір № 2110231172687 від 12.04.2021 року, що укладено між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржником яким є: [PERSON] (а.с.24-27). 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у т.ч. за Договором № 2110231172687 від 12.04.2021 року, що укладено між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] (а.с.35-40). Згідно з п. 5.2. Договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді(а.с. 36 зворот). 10.03.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем було підписано Акт приймання-передавання реєстру боржників (а.с.38 зворот). Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передало, а позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняв право вимоги до відповідача за Договором № 2110231172687 від 12.04.2021 року у загальному розмірі 53863,20 грн, з яких 3000,00 грн. сума основного боргу, 50863,20 грн - заборгованість за процентами (а.с. 48). Після отримання права вимоги до відповідача [PERSON] ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій, однак в порушення умов Договору позики, відповідач не погасив заборгованості в повному обсязі. Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений в електронній формі. А тому на них поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Останні встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, відповідно до яких істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Так, судом встановлено, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] кредитний договір, який підписаний електронним підписом відповідача, на умовах визначених у вказаному договорі [PERSON] надавалися кредитні кошти, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, та зі встановленими строками їх повернення. Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Щодо заперечень відповідача викладених у відзиві на позовну заяву суд зазначає наступне. Відповідно до паспорту споживчого кредиту до Договору № 2110231172687 від 12.04.2021 року сторони узгодили, що сума кредиту 3000,00 грн, строк кредитування до 16 днів, базова процентна ставка 730,00 % річних. Відповідач [PERSON] будь-яких доказів, які б спростовували вказані ним обставини у відзиву, а саме не отримання кредитних коштів, що можна встановити зокрема із банківських виписок, суду не надав всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Відзив на позовну заяву мотивований виключно доводами про незгоду із розміром кредитної заборгованості та представлення суду стороною позивача розрахунку кредитної заборгованості, як неналежного доказу. Суд відхиляє ці доводи, оскільки згідно з матеріалами справи розрахунки містять усі складові заборгованості, а також підпис та печатку представника ТОВ «Служба миттєвого кредитування». Окрім того, на спростування наведених позивачем розрахунків відповідач не надав свого контррозрахунку кредитної заборгованості. Щодо правомірності переходу права вимоги до позивача суд зазначає наступне. 01.12.2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (Клієнт) та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Фактор) уклали Договір факторингу № 1-12 строк дії якого до повного виконання зобов`язань (а.с.24-25). Предметом Договору факторингу №-12 від 01.12.2021 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 3 від 01.12.2021 року до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Фактор) перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2110231172687 від 12.04.2021 року (а.с.31). 10.03.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір факторингу №10-03/2023/01 (а.с.35-37). Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до реєстру прав вимоги від 10.03.2023 року до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2110231172687 від 12.04.2021 року в сумі 53863,20 грн (а.с.45-46). Платіжною інструкцією № 307600018 від 03.12.2021 року, № 483 від 25.06.2025 року підтверджено оплату за відступлення права вимоги. Отже, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за договором факторингу №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року набуло прав нового кредитора за кредитним договором № 2110231172687 від 12.04.2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . Враховуючи наведені обставини, в судовому засіданні встановлено, що в ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 2110231172687 від 12.04.2021 року перейшло до Позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 53863,20 грн. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню». Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договори факторингу укладені між первісними кредиторами та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. Відповідач [PERSON] не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірним договором, презумпція правомірності якого не спростована. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості відповідно до умов кредитування, вважає його обґрунтованим, тобто розрахунок представлений суду стороною позивача здійснено правильно за період невиконання [PERSON] взятого на себе зобов`язання у вигляді повернення кредиту. Висновки суду Згідно із Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитних заборгованостей по Договорам. Підписуючи Договір Відповідач підтвердив, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно з ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про Захист персональних даних» (п.п. 8.3.3. п. 8 Договору позики) Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] , позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за вказаним кредитним договором № 2110231172687 від 12.04.2021 року у загальному розмірі 37756,20 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Оскільки ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ТОВ «Служба миттєвого кредитування», відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та відсотки за його користування не сплатив, чим порушив вимоги кредитного договору, тому суд вважає необхідним позов задовольнити і стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 2110231172687 від 12.04.2021 року у розмірі 37756,20 грн. Щодо судових витрат На виконання вимог цивільно-процесуального законодавства, звертаючи із позовом до суду, представник ТОВ «КОЛЛЕКИ ЦЕНТР» зазначив розрахунок судових витрат у розмірі 13000,00 грн. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано Договір про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістенс», яким сторони погодили вид та вартість послуг, Заявка на надання юридичної допомоги № 837 від 01.05.2025 року, Витяг з Акту № 10 про надання юридичної допомоги, згідно якого адвокатське об`єднання надало послуги з консультації та складання позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] на суму 13000,00 грн (а.с.55-59). Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами статті 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Так, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial