Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У травні 2025 [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач), від імені якого діє представник [PERSON] , звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни, від 02.08.2019,зареєстрованого у реєстрі за № 1471, про стягнення заборгованості за кредитним договором (далі також - оспорюваний виконавчий напис). На обґрунтування позову посилається на те, що боргові зобов`язання виконав у повному обсязі, але з плином часу (минуло майже 12 років) квитанції, що підтверджують сплату заборгованості по кредиту не збереглися, оскільки оригінали квитанції повинні зберігатися п`ять років. Виконавчий напис було вчинено на підставі наданої заборгованості, правонаступника "Альфа-банк", ТОВ "Вердикт Капітал", який є відображенням непідтверджених односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Також, оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України "Про нотаріат" на документі, який відсутній у затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі односторонніх арифметичних розрахунків відповідача, які не можуть бути доказами безспірності вимог. Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою судді від 22.05.2025 заяву про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 02.08.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, зареєстрованого у реєстрі за № 1471. Ухвалою судді від 23.05.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 19.06.2025 на адресу суду ТОВ "Дебт Форс" надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач зазначив, що позов не визнає, просив у його задоволенні відмовити з підстав необґрунтованості та недоведеності заявлених вимог. Послався на те, що йому належить право вимоги у кредитних правовідносинах позивача з первісним кредитором, оспорюваний виконавчий напис вчинено з додержанням вимог закону, на кредитному договорі, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться на підставі виконавчих написів нотаріусів, безспірність заборгованості підтверджується документами, які були подані для його вчинення, при цьому доказів недійсності кредитного договору позивач не надав і наявність боргу не спростував. Також відповідач звернувся з клопотанням про зменшення судових витрат. 10.07.2025 від представника позивача [PERSON] на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача підтримав в повному обсязі позовні вимоги та просив їх задовольнити. 05.09.2025 від представника позивача надійшла заява у якій зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу, що планує понести позивач становить 10 000 грн, а докази понесених судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу) буде подано стороною позивача у строки визначені чинним законодавством. Треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А. А. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О. А. про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку, проте правом на подання пояснень не скористались,а тому справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини восьмої статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. В квітні 2025 року позивач дізнався, що у відношенні нього відкрито виконавче провадження і здійснено виконавчий напис та його визнано боржником. Заборгованість за кредитним договором ним сплачена приблизно дванадцять років тому і ніякої заборгованості перед відповідачем у нього немає. 02.08.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А. А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1471, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 630053869 від 25.11.2013 у розмірі 49 004,16 грн. У виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться за період з 16.01.2019 по 24.07.2019. За вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О. А. відкрите виконавче провадження № [NUMBER], постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2019. Матеріали справи не містять копії договору, на підставі якого ТОВ "Дебт Форс" набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором, проте зі змісту відзиву убачається, що цей факт відповідач визнає. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.01.2024 замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником ТОВ "Дебт Форс". На підставі цієї ухвали приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О. А. була винесена постанова про заміну сторони виконавчого провадження. Також, приватний виконавець Клітченко О. А. винесла постанову про звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] , які він отримує у військовій частині [NUMBER] (був призваний до лав Збройних Сил України 17.07.2024). Даючи оцінку наведеним обставинам та заявленим [PERSON] вимогам, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів. У статтях 15, 16 ЦК України закріплене право кожного на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суб`єктивне право на захист реалізується у спосіб, визначений законом. Перш за все це право на звернення за судовим захистом, носієм якого виступає кожний з учасників цивільних правовідносин чи будь-яка заінтересована особа. Водночас цивільний закон передбачає і позасудові способи захисту цивільних прав, до яких, зокрема належить захист цивільних прав нотаріусом. Відповідно до положень статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї норми нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі також - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат"). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відтак обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника, яка з огляду на характер правового регулювання цього питання підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Водночас сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). 10.12.2014 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 (далі - Постанова КМУ № 662), згідно з якою Перелік документів був доповнений новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Водночас постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018, постанову КМУ № 662 визнано незаконною та нечинною, зокрема в частині доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21.03.2017 № 23. Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час далі ухвалення Київським апеляційним адміністративним судом постанови у справі № 826/20084/14, далі - КАС України) постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Виходячи зі змісту статей 124, 129 Конституції України та 255 КАС України можна дійти висновку, що судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень, яке набрало законної сили, має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. За обставинами справи установлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено після набрання вищевказаним рішенням суду законної сили за кредитним договором, який не був посвідчений нотаріально, а відтак вказаний договір не підтверджує безспірність заборгованості позивача перед ТОВ "Дебт Форс" як правонаступником первісного кредитора. Отже ураховуючи, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було дотримано такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, вимоги позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд визнає обґрунтованими та задовольняє їх. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідачів в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved