Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивач, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго»), звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просив стягнути заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 1622,94 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 280,77 грн., три відсотки річних у розмірі 68,83 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 6337,15 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 1096,33 грн., три відсотки річних у розмірі 268,76 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 9617,07 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2899,58 грн., три відсотки річних у розмірі 736,68 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 22467,21 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 4493,32 грн., три відсотки річних у розмірі 1123,65 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 44188,78 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 6387,45 грн., три відсотки річних у розмірі 1547,90 грн., пеню у розмірі 1883,27 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 14894,25 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 1923,20 грн., три відсотки річних у розмірі 463,09 грн., пеню у розмірі 563,43 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 119,67 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 70,95 грн. та 3028,00 грн. витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позову, позивач вказує, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги № 601-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 1 травня 2018 року теплової енергії. Відповідачі є споживачами послуг за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі своєчасно не сплачують за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити інфляційні втрати та три проценті річних. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати та три проценті річних. На підставі викладеного, позивач просив про задоволення позову. Ухвалою судді від 19 травня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 11 листопада 2025 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій останній просить долучити до матеріалів справи копії квитанцій від 27.10.2025 про оплату комунальних послуг. 16 грудня 2025 року від представника позивача Хахановського А.В. надійшла заява, у якій останній вказує, що відповідачі частково сплатили кошти в рахунок погашення заборгованості, проте не сплатили інфляційну складову боргу, 3% річних, пеню та судовий збір, у зв`язку з чим, просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за період до 01.05.2018 інфляційну складову боргу у розмірі 1377,10 грн. і 3 % річних у розмірі 337,59 грн., та за період після 01.05.2018 інфляційну складову боргу у розмірі 15 703,55 грн., 3 % річних у розмірі 3871,32 грн., пеню в розмірі 2446,70 грн. та судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. Відзиву, заяв або клопотань від відповідача- [PERSON] не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 1 травня 2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». З 1 травня 2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189. Відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п.3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» цього з закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього закону (тобто до 01.05.2019), зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договір за правилами такого Закону між позивачем та відповідачем не укладався, а тому на теперішній час договір укладений до 1 травня 2019 року. Відповідно до абзацу 10 ч.1ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 №1875-ІV комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила). Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до норм Цивільного Кодексу України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої воли свідчить про надання послуг позивача. Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ст. 20 Закону, п.п.18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідачі є споживачами послуг за адресою: [ADDRESS] , оскільки зареєстровані за вищевказаною адресою. Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 9 Закону України статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII унормовано, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі своєчасно не сплачують за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість за період часу з 01.05.2018 по 31.10.2021 за послуги з централізованого опалення у розмірі 9617,07 грн.; за послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 22467,21 грн.; за спожиті за період з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 44188,78 грн.; за послуги з постачання гарячої води у розмірі 14894,25 грн. Розрахунок заборгованості на послуги з центрального опалення і постачання гарячої води, здійснюється за тарифами, які закріплені Розпорядженням КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована. Отже, згідно із зазначеними нормами законодавства відповідачі зобов`язані оплатити спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, в процесі розгляду справи відповідачі в добровільному порядку сплатили заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги. Так, згідно інформацією КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», станом на 15.12.2025 за адресою: [ADDRESS] , за період часу з 01.01.2015 по 30.06.2025 заборгованість відсутня. Разом з цим, представник позивача у заяві від 16.12.2025 просив стягнути солідарно з відповідачів на підставі ст. 625 ЦК України за період часу з 01.01.2024 по 30.06.2025 інфляційну складову боргу у розмірі 1377,10 грн.; 3 % річних у розмірі 337,59 грн. за спожиті до 01.05.2018 послуги; інфляційну складову боргу у розмірі 15 703,55 грн., 3 % річних у розмірі 3871,32 грн. та пеню в розмірі 2446,70 грн. за спожиті після 01.05.2018 послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. В зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача в частині стягнення трьох відсотків річних, індексу інфляції та пені за період з 01.01.2024 по 30.06.2025 підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви, а саме 3028,00 грн.

Outcome: approved