Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 8030168, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» надало [PERSON] кредит на суму 14000 грн., строком на 360 днів, з стандартною процентною ставкою 1,50 %, шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі. Однак, з причини невиконання умов договору у відповідача сформувалась заборгованість у сумі 42500 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16000 грн., за відсотками в розмірі 20600 грн., за пенею, штрафами в розмірі 5900 грн. Також, 29 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір про надання позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73485889, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 9000 грн., строком на 30 днів, з фіксованою денною процентною ставкою 0,150 %, комісією за надання позики від суми наданої позики 15,00 %, процентами за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70 %, пенею - 2,7 %, кінцевою датою повернення позики 28 жовтня 2024 року. Таким чином, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі. 01 грудня 2024 року сторонами підписано додаткову угоду № 13666370 до договору надання позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73485889 від 29 вересня 2024 року, за умовами якої сторони дійшли згоди з реструктуризації виниклої у відповідача заборгованості. Однак, з причини невиконання умов договору у відповідача сформувалась заборгованість у сумі 11702,40 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5565,62 грн., за відсотками в розмірі 405 грн., за процентами за понадстрокове користування позикою в розмірі 4381,78 грн., комісією 1350 грн. В подальшому між ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем укладено договори факторингу, а відповідно до витягів з реєстру боржників, встановлено що, ТОВ «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 8030168 від 27 червня 2024 року та договором про надання позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73485889 від 29 вересня 2024 року. Посилаючись на викладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. \~ \~ \~ \~Представник позивача у судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце його проведення сповіщалась належним чином, про причини неявки не повідомила. Правом на подання відзиву не скористалась. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 27 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 8030168, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» надало [PERSON] кредит на суму 14000 грн., строком на 360 днів, з стандартною процентною ставкою 1,50 %, шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» № 20250429-9-2 від 29 квітня 2025 року. Також, 29 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір про надання позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73485889, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 9000 грн., строком на 30 днів, з фіксованою денною процентною ставкою 0,150 %, комісією за надання позики від суми наданої позики 15,00 %, процентами за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70 %, пенею - 2,7 %, кінцевою датою повернення позики 28 жовтня 2024 року. Договори укладено в електронному вигляді, який є перетвореним електронними засобами у візуальну форму та підписаний шляхом накладення електронного підпису. Умовами договорів, сторонами погоджені сума кредитування та наданої позики, процентна ставка, комісія, пеня та ін. Разом із договором про надання споживчого кредиту № 8030168 від 27 червня 2024 року, відповідачем було підписано й таблицю обчислення загальної вартості кредиту, паспорт споживчого кредиту, який містить: інформацію та контактні дані про кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти. 01 грудня 2024 року сторонами підписано додаткову угоду № 13666370 до договору надання позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73485889 від 29 вересня 2024 року, за умовами якої сторони дійшли згоди з реструктуризації виниклої у відповідача заборгованості. Так, ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання перед відповідачем виконали у повному обсязі, надавши останній грошові кошти в розпорядження. Крім того, відповідачем здійснено акцептування умов договору та вчинені конклюдентні дії, направленні на часткове погашення заборгованості, що встановлено перерахуванням грошових коштів: 14 липня 2024 року у розмірі 3738,60 грн., 02 серпня 2024 року у розмірі 4320,00 грн., 26 серпня 2024 року у розмірі 7860,00 грн., 07 вересня 2024 року у розмірі 2880,00 грн., 07 жовтня 2024 року у розмірі 380,00 грн., 15 жовтня 2024 року у розмірі 3700,00 грн. та 04 листопада 2024 року у розмірі 1000,00 грн., згідно розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 8030168 від 27 червня 2024 року. Однак, з причини невиконання умов договору про надання споживчого кредиту № 8030168 від 27 червня 2024 року, у відповідача сформувалась заборгованість у сумі 42500 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16000 грн., за відсотками в розмірі 20600 грн., за пенею, штрафами в розмірі 5900 грн. Заборгованість за договором про надання позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73485889 від 29 вересня 2024 року становить 11702,40 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5565,62 грн., за відсотками в розмірі 405 грн., за процентами за понадстрокове користування позикою в розмірі 4381,78 грн., комісією 1350 грн. 27 березня 2025 року між «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»» укладено договір факторингу № 27/03/25, предметом якого є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 24 квітня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»» укладено договір факторингу № 24042025, предметом якого є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу, реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу, на підтвердження чого наданий відповідний витяг. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Натомість доказів сплати відповідачем зазначеної суми заборгованості у добровільному порядку як фактору так і первісним кредиторам, суду не надано. Згідно положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, що визначено ч. 1 ст. 638 ЦК України. Згідно зі ст. 634 ЦК України, договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (утому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачем у порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, зокрема сплату наявної заборгованості за договорами, на що посилається представник позивача, як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази, як і не надано заперечень вірності розрахунку вказаної суми заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 8030168 від 27 червня 2024 року та за договором про надання позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73485889 від 29 вересня 2024 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача, під час пред`явлення позову до суду, було сплачено судовий збір у належному розмірі 3028 грн. З урахуванням задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору підлягає 3028 грн. Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved