Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовну заяву обґрунтовує тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено відповідний актовий запис №456 від 20 жовтня 2009 року. Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 листопада 2010 року було стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Також рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 липня 2011 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] .. [PERSON] на підставі рішення ВК ЧМР №1325 від 11 жовтня 2016 року про дозвіл на зміну прізвища малолітньої дитини було змінено прізвище на [PERSON] . Після закінчення в Україні загальноосвітньої школи [PERSON] вступив до приватного професійного училища підприємства, Голего 1380, Словацька Республіка, що підтверджується довідкою про відвідування школи від 27.10.2025 року, виданою приватним професійним училищем підприємства згідно якої, адреса постійного місця проживання Гоголя 409 м.Черкаси, форма навчання денна, навчальний рік 2025/2026, учнем класу IV-А, у зв`язку з чим не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, потребує матеріального утримання, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Ухвалою судді Придніпровського районного суду м.Черкаси 26 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. До початку розгляду справи по суті подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча був належно повідомлений про день та час слухання справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, [INFO] народився [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №456 від 20 жовтня 2009 року. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 липня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 травня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 липня 2011 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін №00024526218 від 12 листопада 2019 року вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради №1325 від 11 жовтня 2016 року про дозвіл на зміну прізвища малолітньої дитини, було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] . \~ \~ \~ \~Також, з матеріалів справи вбачається, що на даний час [PERSON] досяг 18-річного віку, вступив та навчається у приватному професійному училищі підприємства, Голего 1380, Словацька Республіка, що підтверджується довідкою про відвідування школи від 27.10.2025 року, виданою приватним професійним училищем підприємства згідно якої, адреса постійного місця проживання Гоголя 409 м.Черкаси, форма навчання денна, навчальний рік 2025/2026, учень класу IV-А, у зв`язку з чим потребує матеріального утримання. Згідно з частиною 1 статті 28 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну обов`язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу. Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Статтею 199 Cімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Даний позов пред`явлено про стягнення з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина 2 статті 200 СК України). Згідно з статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як встановлено судом, повнолітньому сину сторін [PERSON] на даний час виповнилось 18 років, він продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, навчання є платним. Враховуючи вищевикладене, та, зокрема, те, що повнолітній син [PERSON] є студентом денної форми навчання, а тому потребує утримання, зважаючи на стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, суд, виходячи з принципів справедливості та розумності, приходить до висновку про те, що сума аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, буде достатньою та посильною для відповідача. В частині вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання не менше 50 % прожиткового мінімуму, необхідно відмовити у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів може стосуватись лише розміру аліментів на неповнолітніх дітей. Положення ч.1 ст. 6 СК України передбачають, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. В даному випадку до суду подано позов на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на користь повнолітнього сина, який продовжує навчання підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом 18.11.2025 року, тому саме з цього дня з відповідача підлягають стягненню аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним двадцяти трьох років, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, інші особи, які б понесли судові витрати відсутні, стягнення судового збору підлягає з відповідача в користь держави.

Outcome: approved