Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

24 квітня 2025 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа Верхньодніпровська міська територіальна громада про встановлення факту належності право установчого документу. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що згідно з договором купівлі-продажу від 25 березня 1988 їй на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS] . Зазначає, що на даний час не має можливості в повній мірі розпоряджатись своїм нерухомим майном оскільки у договорі купівлі-продажу будинку помилково зазначено її прізвище як « [PERSON] » замісить правильного « [PERSON] ». У зв`язку з чим вимушена звернутись з вказаною заявою до суду. Відповідно до автоматизованого розподілу справ справа надійшла в провадження судді [PERSON] . Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області [PERSON] від 25.04.2025 прийнято заяву та відкрито провадження по справі за правилами окремого провадження без виклику сторін. 29.05.2025 від заінтересованої особи Верхньодніпровської міської ради надійшла заява про заміну неналежної заінтересованої особи. Розпорядженням заступника керівника апарату суду № 497 від 17.06.2025 на підставі рішення ВРП від 05.06.2025 "Про звільнення судді [PERSON] у відставку" призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2025 справу розподілено судді Кожевник О.А. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 30.07.2025 справу прийнято до свого провадження зі стадії розгляду справи по суті за правилами окремого провадження з викликом сторін та замінено заінтересовану особу належною заінтересованою особою - Мирноградською міською військовою адміністрацією Покровського району Донецької області. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від заявниці на адресу суду надійшла заява в якій остання просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує. Від заінтересованої особи Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області надійшла заява про розгляд заяви без участі заявника, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995р. №5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Судом встановлено, що в паспорті громадянина України прізвище заявника вказано як « [PERSON] », що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] . Факт чого підтверджується також копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копії довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи. Згідно з договором купівлі-продажу від 25.03.1988 [PERSON] придбала у [PERSON] жилий будинок з належними до нього господарськими та побутовими спорудами та побудовами за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 400 кв.м. Разом з цим, як встановлено з копії державного акту на право власності на землю земельна ділянка площею 0,0919 га розташована на території [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Димитровської міської Ради народних депутатів від 20 вересня 2000 р. № 370 передано у приватну власність [PERSON] . Згідно з листом заступника начальника Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 15.04.2025 № 01-33/02/1400 відповідно до архівних реєстраційних даних Бюро технічної інвентаризації буд. [ADDRESS] до 01.01.2013 належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого старшим державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори Кудіновою В.І. 25 березня 1988 року, реєстраційний номер 1439. Рішенням про відмову в проведені реєстраційних дій № 78467608 від 18.04.2025 дежавним реєстратором прав на нерухоме майно Відділу державної реєстрації Верхньодніпровської міської ради відмовлено заявниці у проведенні реєстраційних дій з реєстрації права власності на нерухоме майно оскільки під час розгляду заяви встановлено розбіжності щодо власника нерухомого майна, в паспорті громадянина України прізвище зазначено як « [PERSON] », а в договорі купівлі-продажу «Скіба». Із копії паспорта громадянина України та домової книги вбачається, що заявник зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В Договорі купівлі-продажу від 25.03.1988, посвідченого старшим державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори Кудіновою В.І. прізвище [PERSON] та заявника зазначено як « [PERSON] », що підтверджується копією відповідного договору. Вказане свідчить про належність Договору купівлі-продажу від 25.03.1988, посвідченого старшим державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори Кудіновою В.І., реєстраційний номер 1439, саме заявнику, а зазначення прізвища « [PERSON] » замість « [PERSON] » є опискою, яку допустив нотаріус при складанні договору. Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Факт належності заявнику Договору купівлі-продажу, як правовстановлюючого документу, має для нього юридичне значення, оскільки є підставою для володіння, користування та розпорядження майном. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою не має, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України права заявника вільно розпоряджатися своєю власністю, перешкодою чому є неправильне зазначення прізвище в правовстановлюючому документі, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України у справах окремого провадження, при ухваленні судового рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved