Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У серпні 2025 року від представника Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій з урахуванням уточнених вимог позивач просить стягнути\~ з відповідача на свою користь суму боргу за послуги постачання теплової енергії в розмірі 34 331,75 грн в період з 01.10.2018 по 01.07.2025, в період з 01.10.2018 по 01.02.2022 суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1 876,02 грн та 3 % річних у розмірі 723,92 грн, в період з 01.01.2024 по 01.07.2025 суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1 296,82 грн та 3 % річних у розмірі 306,34 грн, а також стягнути судовий збір в розмірі 3 028 грн. В обґрунтування позову вказано, що згідно особового рахунку № [NUMBER] наявна заборгованість за теплову енергію за адресою надання послуг позивачем, яка не погашена у добровільному порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 09.09.2025 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 05.11.2025. 05.11.2025 представник позивача С.А. Попченко звернулась через канцелярію суду із заявою про розгляд справи без участі представника позивача, в якій позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про розгляд справи повідомлялась належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, що є адресою надання послуг позивачем, з відзивом (запереченням) на позов до суду не зверталася, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. [PERSON] є власником квартири (частка 1/1) за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 26.05.2018, реєстровий № 1446, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 125424598 від 26.05.2018. Відповідно до наявної у справі відповіді з Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області № 2901 від 25.08.2025, [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою з 05.06.2018. Згідно з розрахунковим листом абонента та розрахунковою відомістю, особовий рахунок № [NUMBER] за вказаною адресою відкритий на ім`я [PERSON] (власник). За вказаною адресою рахується заборгованість: за послуги постачання теплової енергії в розмірі 34 331,75 грн в період з 01.10.2018 по 01.07.2025, в період з 01.10.2018 по 01.02.2022 суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1 876,02 грн та 3 % річних у розмірі 723,92 грн, в період з 01.01.2024 по 01.07.2025 суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1 296,82 грн та 3 % річних у розмірі 306,34 грн. Позивачем на адресу відповідача надіслано претензію № 1 від 01.07.2025 про необхідність сплати заборгованості, однак доказів сплати справа не містить. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація (п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону). Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 2 статті 162 ЖК України також передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до правил частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається про наявність заборгованості за надані позивачем послуги у розмірі 34 331,753 грн, яка виникла в період з 01.10.2018 по 01.07.2025. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищевказаної правової норми позивачем на суму заборгованості за надані послуги нараховано: в період з 01.10.2018 по 01.02.2022 суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1 876,02 грн та 3 % річних у розмірі 723,92 грн, в період з 01.01.2024 по 01.07.2025 суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1 296,82 грн та 3 % річних у розмірі 306,34 грн, За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення споживачем (відповідачем) обов`язку в частині оплати наданих житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, внаслідок чого виникла заборгованість, яка заявлена позивачем до стягнення. Слід зазначити, що питання оплати житлового-комунальних послуг між декількома користувачами житлового приміщення повинні регулюватися відповідною домовленістю (угодою) між ними, а в разі оплати наданих послуг одним із користувачів, останній не позбавлений права пред`явлення відповідного позову про стягнення понесених витрат (частини витрат) до інших користувачів. Відповідно до правил статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 028\~ грн.

Outcome: approved