Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~суду із\~зазначеним позовом,\~посилаючись на\~те,\~що 07\~березня 2019\~року між\~АТ «Банк\~Кредит Дніпро»\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№22032000115432.\~Кредитний договір\~складається з\~публічної частини\~договору,\~яким є\~Універсальний договір\~банківського обслуговування\~клієнтів фізичних\~осіб,\~розміщений на\~офіційному веб-сайті\~Банку,\~та індивідуальної\~частини,\~якою є\~цей Кредитний\~договір,\~що разом\~становлять єдиний\~Кредитний договір.\~Кредит надається\~у формі\~кредитної лінії\~шляхом здійснення\~операцій (зняття\~коштів з\~рахунку,\~платежі з\~рахунку,\~тощо)\~за рахунок\~ліміту кредитної\~лінії за\~поточним рахунком\~клієнта,\~що відкритий\~в банку.\~Відповідач свої\~зобов`язання\~за кредитним\~договором належним\~чином не\~виконує,\~має заборгованість. 15 грудня 2021 року згідно умов договору факторингу №15/12/21, АТ «Банк Кредит Дніпро» відступлено право вимоги за Кредитним договором №22032000115432 від 07 березня 2019 року на користь ТОВ «Цикл Фінанс». Згідно Договору факторингу сума боргу становить 50\~438,01 грн., із яких: 19\~469,11 грн заборгованість по тілу кредиту; 23\~534,90 грн заборгованість за відсотками; 7\~434,00 грн заборгованість по комісії. Крім того, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 688,82 грн та 3% річних у розмірі 112,01 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу, інфляційні втрати та 3% річних, а також стягнути судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3\~000,00 грн. Від відповідача відзив на позов не надходив. У судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 вересня 2025 року справу передано на розгляд до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано докази. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 07 березня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22032000115432. За цим договором Банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 21\~240,00 грн, строк кредитування 12 місяців, кінцева дата повернення кредиту 07 березня 2020 року, цільове призначення на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3,5% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у розмірі 0,0001% річних на строкову заборгованість за кредитом та урозмірі 56,0% річних на прострочену заборгованість за кредитом. Відповідач ознайомлений з умовами договору, що підтверджується його підписом в Договорі. Відповідач отримав кошти, відповідно до умов договору, що підтверджується виписками по особовому рахунку. Однак свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, кредит не повернув, проценти за користування кредитом та комісію не сплатив. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 22032000115432 від 07 березня 2019 року заборгованість складає 50\~438,01 грн, з яких: залишок простроченого кредиту - 19 469,11 грн; залишок прострочених відсотків - 23 534,90 грн; залишок прострочених комісій - 7 434,00 грн. 15 грудня 2021 року за умовами договору факторингу №15/12/21, АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» право вимоги за кредитним договором №22032000115432 від 07 березня 2019 року, що підтверджується копією договору факторингу, актом приймання-передачі прав вимоги, актом приймання-передачі реєстру боржників, витягом з реєстру боржників та платіжною інфструкцією №3251 від 15 грудня 2021 року. 05 червня 2025 року позивачем на адресу відповідача надіслано досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту та недопустимості односторонньої відмови від виконання взятих на себе зобов`язань. За змістом статей 626, 628,\~629\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено, що сторонами в кредитному договорі визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредиту, розмір відсотків та комісії, строк дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Встановлено, що боржник не виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами та комісію не сплатив, заборгованість погашена не була. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Як передбачено приписами ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. На підставі договору факторингу від 15 грудня 2021 року позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №22032000115432 від 07 березня 2019 року. Встановлено, що позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, якою передбачено право кредитора вимагати сплати суми боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми (ч.2 ст. 625 ЦК України). Так, правовідносини, які склалися на підставі кредитних договорів, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання». Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Внаслідок невиконання [PERSON] зобов`язання з повернення кредитних коштів, у ТОВ «Цикл Фінанс» виникло право вимоги до нього про сплату 3% річних за користування грошовими коштами та інфляційних витрат у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості. Заборгованість за Кредитним договором №22032000115432, враховуючи санкції ст. 625 ЦК України, становить 51\~238,84 грн, яка складається з: 19 469,11 грн заборгованість по тілу кредиту, 23 534,90 грн - заборгованість по відсоткам, 7 434,00 грн - заборгованість по комісії, 688,82 грн - збитки від інфляції, 112,01 грн - 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України. Жодних доказів, які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач до суду не надав. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем та порушення ним взятих на себе зобов`язань. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що він отримував кредитні кошти на підставі укладеного кредитного договору та користувався ними, а також щодо суми заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі - не надав, обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що 02 січня 2025 року між позивачем та адвокатом Кеню Д. В. укладено договір №43453613 про надання правової допомоги. Позивачем на підтвердження понесених витрат надано Акт №22032000115432 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 25 серпня 2025 року, відповідно до якого адвокат надав клієнту правничу допомогу загальною вартістю 3 000,00 грн. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідача не надійшло. Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3 000,00 грн.

Outcome: approved