Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

12.08.2025 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах неповнолітнього [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участі третіх осіб: Служби у справах дітей Одеської міської ради, Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій позивач просить суд: - позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , з кожного у розмірі по частини з усіх видів доходів (заробітку) кожного платника аліментів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачі, як батьки [PERSON] , [INFO] , ухиляються від виконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина, не цікавляться його долею, жодного разу його не відвідували, а також не здійснюють його утримання. Вказані підстави зумовили звернення до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову було розподілено судді Калініченко Л.В. Одночасно у позові представником позивача було заявлено вимоги про забезпечення позову. За наслідком розгляду заяви сторонни позивача про забезпечення позову, 25.08.2025 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу суду, якою заяву задоволено, вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі №947/29985/25, та встановлено заборону відповідному органу реєстрації, [PERSON] , [PERSON] та іншим особам вчиняти дії спрямовані зі зняття неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з реєстраційного обліку за зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , без погодження з відповідним органом опіки та піклування за місцем фактичного проживання дитини. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 05.09.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 14.10.2025 року витребувано докази, а саме: - зобов`язано Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області провести, з залученням психолога, який має відповідне право займатися діяльністю за фахом у сфері психології, бесіду з неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , та з`ясувати думку дитини з приводу порушеного у даній справі питання з позбавлення його батьків: [PERSON] та [PERSON] , батьківських прав відносно нього; - витребувано з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області інформацію чи продовжує перебувати [PERSON] , [INFO] , у розшуку як особа яка зникла безвісті з 11.01.2024 року, якщо ні то повідомити підстави зняття особи з відповідного розшуку. - витребувано з Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію чи наявний актовий запис про державну реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] , та у разі наявності надати відповідний витяг з актового запису про державну реєстрацію смерті. Також 14.10.2025 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судове засідання призначене на 17.12.2025 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Однак, 17.12.2025 року до суду надійшли заяви: - від представника позивача Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи за його відсутності; - від представника третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи за його відсутності; - від представника Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Щодо сповіщення відповідачів, суд зазначає наступне. Статтею 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається зокрема фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що відповідачі зареєстрованих електронних кабінетів у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, а у відповідності до отриманої відповіді за №1665631 від 13.08.2025 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси Департаменту парці та соціальної політики Одеської міської ради від 28.08.2025 року за №170103/3047 повідомлено, що [PERSON] починаючи з 06.02.2023 року по день відповіді перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб та фактичне місце проживання якого зазначено: [ADDRESS] . Також повідомлено, що [PERSON] на обліку внутрішньо переміщених осіб не перебуває. В матеріалах справи також наявна копія паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , в якому наявний запис про реєстрацію місця проживання останнього: [ADDRESS] . Приймаючи встановлене зареєстроване місце проживання [PERSON] та офіційне фактичне місце проживання [PERSON] , як внутрішньо-переміщеної особи, оскільки останні не мають зареєстрованого Електронного кабінету в ЄСІТС, судом здійснювалось повідомлення останніх про дату, час і місце проведення судових засідань шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви та додатками до неї, на вказані адреси місця проживання відповідачів. Поштова кореспонденція, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви та додатками до неї, судовою повісткою на 14.10.2025 року, скерована судом на ім`я [PERSON] за адресою відомого зареєстрованого місяця проживання в місті Херсон, отримана одержувачем, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Інша усі поштова кореспонденція, у тому числі з копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви та додатками до неї, скерована на ім`я [PERSON] , судові повістки на усі дати судового засідання, скеровані судом на ім`я [PERSON] та [PERSON] , за адресами відомого зареєстрованого місця проживання останніх та адресою проживання [PERSON] , як внутрішньо переміщеної особи, повірену ті до суду без вручення з підстав відсутності адресатів за зазначеними адресами. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Отже, відповідачі [PERSON] та [PERSON] вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи та дату, час і місце проведення судового засідання у відповідності до положень статті 128 ЦПК України, однак не з`явились до суду без поважних причин, не скориставшись процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення судового засідання у відповідності до положень статті 223 ЦПК України, судом не встановлено. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Приймаючи викладене, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 17.12.2025 року за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , який про що 11 листопада 2010 року Виконавчим комітетом Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області складено актовий запис про народження № 24, в якому в графі відомості про батьків зазначено відомості про осіб: матір - [PERSON] , батько - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за №00042348278 від 17.11.2023 року. Відомості про батька дитини записані відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. Батьки [PERSON] , [INFO] , у зареєстрованому шлюбі не перебувають. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб згідно з довідкою від 06 лютого 2023 року №5106-7001706435, виданою Управлінням соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, адреса місця проживання якого зазначена: [ADDRESS] . Наказом Служби у справах дітей Одеської міської ради від 14 грудня 2023 року № 129, неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, як дитину, яка проживає в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до подання Одеського ліцею № 72 Одеської міської ради від 18 грудня 2023 року № 02-08/457, адміністрація даного учбового закладу зазначила про занепокоєння долею неповнолітнього учня 7-Д класу [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Місце реєстрації: [ADDRESS] . Повідомлено, що [PERSON] перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб з 2022 року. В сім`ї [PERSON] трапився конфлікт між батьком [PERSON] . Між батьком і сином завжди були непорозуміння та сварки. [PERSON] вирішив відмовитись від свого сина [PERSON] . Класний керівник [PERSON] звернула увагу на ситуацію в сім`ї, звернулася до адміністрації ліцею з проханням допомогти вирішити цю проблему. У повідомленні зазначено про перебування [PERSON] в міській дитячій лікарні № 2 на обстеженні вже 3 місяці. Доля хлопця невідома. Учень не відвідує заняття. Не має при собі пристроїв, щоб навіть зателефонувати. Класний керівник [PERSON] з батьком [PERSON] відвідали учня у лікарні на день народження [PERSON] (приносили теплий одяг, солодощі). Після цього батько не відвідував сина. В лікарні на нього скаржаться (краде їжу, ображає інших дітей, які знаходяться в лікарні). [PERSON] неодноразово здійснював втечу з лікарні, поліція подавала у розшук. Батько не бажає надалі займатися вихованням сина. Зі слів батька [PERSON] з матір`ю [PERSON] зв`язку не має. Згідно з характеристикою наданою адміністрацією Одеського ліцею № 72 Одеської міської ради, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , навчається у ліцею з 6 класу. До 7-Д був переведений у 7 класі. За час навчання [PERSON] показав себе як нестаранний, недисциплінований учень. Має навчальні досягнення середнього та низького рівня. Навчається не в повну міру, потребує постійного контролю, не виявляє зацікавленості до навчання, на уроках не працює, домашні завдання не виконує, допускає неодноразово відсутність на уроках без поважних причин. [PERSON] не прагне виправляти ситуацію, схильний до протиправної поведінки, не бере участі у суспільному житті школи та класу, не має друзів у колективі класу. [PERSON] веде не здоровий спосіб життя, має шкідливі звички. Виховується у неповній сім`ї, де створені всі умови для навчання і відпочинку. Батько не приділяє увагу вихованню сина. Спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі 19.01.2024 року було здійснено вихід за адресою місця проживання батька та дитини, а саме: [ADDRESS] , за результатами якого з`ясовано: квартира розташована на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку. Загальна площа квартири становить 80 кв.м, складається з трьох кімнат. В квартирі чисто. В наявності всі необхідні меблі та техніка. Є дві окремі кімнати, дитяче ліжко, письмовий стіл для навчання, комп`ютер, шафа з одягом в достатній кількості. Батьком створені всі необхідні умови для повернення в сім`ю неповнолітнього [PERSON] . Дані обставини підтверджуються складеним актом про обстеження умов проживання від 19.01.2024 року. Адміністрація Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня №2» Одеської міської ради у листі від 26 січня 2024 року за №01- 35/56 повідомила, що дитина [PERSON] , [INFO] , доставлений на обстеження 30 жовтня 2023 року згідно супровідного листа Служби у справах дітей Одеської міської ради від 30 жовтня 2023 року № 12218. Згідно листа Служби у справах дітей Одеської міської ради від 22 січня 2025 року №555 про повернення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до батька [PERSON] , [INFO] , дитина [PERSON] , [INFO] , переданий 22 січня 2024 року батьку [PERSON] в присутності начальника територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі Дерменжи І.І. про що складений акт передачі. 10 червня 2024 року до Служби у справах дітей Одеської міської ради звернувся з заявою неповнолітній [PERSON] , [INFO] , який просив його влаштувати до дитячого державного закладу, оскільки він постійно потерпає від психологічного насилля з боку батька. Відповідно до інформації, наданої адміністрацією Комунальної установи «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» від 11 червня 2024 року за направленням Служби у справах дітей Одеської міської ради неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , було доставлено до вищевказаного закладу. 15 серпня 2024 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради з заявою щодо надання дозволу повернутися до батька на виховання. Повідомив, що зрозумів свої помилки, та в подальшому обіцяв виконувати правила поведінки. В свою чергу батько неповнолітнього - [PERSON] , [INFO] , також 15.08.2024 року звернувся з заявою до Служби у справах дітей Одеської міської ради щодо повернення дитини в родину на виховання. За життя та здоров`я дитини взяв на себе відповідальність відповідно до вимог чинного законодавства України. [INFO] батько дитини - [PERSON] , [INFO] , надав на адресу Служби у справах дітей Одеської міської ради заяву, в якій повідомив, що не спроможний виконувати батьківські обов`язки по відношенню до дитини та просить позбавити його батьківських прав у відношенні неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 19 листопада 2024 року, засвідчено, що 19.11.2024 року була виявлена дитина чоловічої статі [PERSON] , [INFO] , батько якого залишив без батьківського піклування. Відповідно до повідомлення адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня №2» Одеської міської ради від 29 листопада 2024 року № 359-С, 19 листопада 2024 року співробітниками Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі та інспектором ювенальної превенції за актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 19 листопад 2024 року до КНП «МДЛ № 2» була доставлена дитина - [PERSON] , [INFO] . Повідомляється, що дитина [PERSON] , [INFO] , неодноразово самовільно залишав стаціонар (20 листопада 2024 року, 24 листопада 2024 року, 29 листопада 2024 року). Про всі випадки втеч дитини були передані повідомлення на «102» та листами проінформовано Службу у справах дітей Одеської міської ради. 07 грудня 2024 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , звернувся з заявою до Служби у справах дітей Одеської міської ради, в якій просив влаштувати його до Комунальної установи «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради», у зв`язку з тим, що він відмовляється жити з батьком через погані відносини та знаходитись у лікарні. 10 грудня 2024 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , звернувся з заявою до Служби у справах дітей Одеської міської ради, в якій просив його перевести до іншого центру соціального психологічної реабілітації дітей. Відповідно до акту бесіди, складеного уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради від 10 грудня 2024 року з неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , встановлено, що дитина не бажає проживати з батьком через погані відносини, вважає, що в даній ситуації винний батько. Знаходитись в лікарні теж не бажає. З Комунальної установи «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» втік тому, що нудьгував, хоче гуляти. Написав заяву, що хоче до іншого центру соціально - психологічної реабілітації дітей. Повідомив, що з матір`ю не спілкується, не бачив її багато років та не пам`ятає її. Розповів, що сестру не пам`ятає та не спілкується з нею. Згідно з актом про факт передачі дитини від 10 грудня 2024 року, на підставі клопотання Служби у справах дітей Одеської міської ради співробітниками територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі та інспектором сектору ювенальної превенції відділу поліції Одеського районного управління поліції в Одеській області, неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , було доставлено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області. У відповідності до листа Центру соціальних служб Одеської міської ради від 21 січня 2025 року № 04/01-127, 21 січня 2025 року фахівцем відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Київському районі було здійснено вихід за адресою проживання особи [PERSON] : [ADDRESS] , та складено Акт оцінки потреб сім`ї/особи. За результатами проведеної роботи зі слів батька дитини з`ясовано, що випадки девіантної поведінки у неповнолітнього [PERSON] почались ще у м. Херсон, де він мешкав разом з бабусею біля двох з половиною років тому. В грудні 2023 року батько забрав неповнолітнього [PERSON] до м. Одеси, де мали продовження випадки самовільного залишення домівки без попередження, розшуку та затримання неповнолітнього [PERSON] поліцією. Після останнього залишення домівки батько звернувся з заявою про розміщення неповнолітнього до дитячого будинку - інтернату та позбавлення його батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина. Також встановлено низький батьківський потенціал по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , постійні конфлікти з неповнолітнім, неспроможність виконання батьківських обов`язків. Відповідно до листа Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 24 січня 2025 року №17.0103/291, за інформацією Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та до даних Єдиної інформаційної системи Соціальної Сфери батько дитини [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення в Київському районі як внутрішньо переміщена особа, з лютого 2023 року по лютий 2024 року отримав державну допомогу внутрішньо переміщеним особам на проживання на себе та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Інших видів державних соціальних допомог на дитину не отримував. Відповідно до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та до даних з Єдиної Інформаційної Системи Соціальної Сфери гр. [PERSON] , [INFO] , не перебувала на обліку в управлінні та не отримувала ніяких видів державних соціальних допомог на дитину [PERSON] . Відповідно до інформації наданої Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02 квітня 2025 року № 1053/24.30-19 за відомостями Єдиного державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено наступні актові записи: - актовий запис про народження № 24 від 11 листопада 2010 року, на [PERSON] , [INFO] , складений Виконавчим комітетом Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Мати - [PERSON] , [INFO] . Батько - [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована на підставі статті 126 Сімейного кодексу України; - актовий запис про народження №18 від 19 червня 2014 року, на [PERSON] , [INFO] , складений Виконавчим комітетом Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Мати - [PERSON] , [INFO] . Батько - [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована на підставі статті 126 Сімейного кодексу України; Відомості про шлюб, розірвання шлюбу, смерть, відносно вищезазначених громадян в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні. Згідно з інформацією Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 24 березня 2025 року № 209 ССД/01-29, відсутня будь - яка інформація щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на території міста Одеси. Відповідно до інформації наданої Одеським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області від 14 квітня 2025 року № 60-вх. 3741, мати дитини [PERSON] , [INFO] , перебуває у розшуку як особа яка зникла безвісті з 11 січня 2024 року у Запоріжському районному управлінні поліції ГУНП в Запорізькій області. Згідно з відповіддю Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.10.2025 року за №3448/8870/24.23-19 повідомлено про відсутність, згідно з відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про смерть відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно з інформацією, наданою Державною установою «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України від 01 квітня 2025 року № 5/6-6177, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , раніше в установі не утримувалась та станом на 28 березня 2025 року не утримується. Відповідно до інформації, наданої [INFO] від 12 серпня 2024 року № 943/16619, за даними Єдиного Державного Реєстру призовників військовозобов`язаних та резервистів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на військовому обліку у РТЦК та СП міста Одеси та Одеської області не перебувають. Відомості відсутні. 25 червня 2025 року батько дитини - [PERSON] надав до Служби у справах дітей Одеської міської ради заяву, відповідно якої не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Розгляд питання про позбавлення його батьківських прав на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей просив розглядати без його участі. Згідно з інформацією Центру соціально - психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області від 21 лютого 2025 року №11, повідомлено, що в закладі, згідно з направленням Служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області від 10 грудня 2024 року за № 03-03/452 перебуває дитина, [PERSON] , [INFO] , з 10 грудня 2024року по теперішній час. Батько вихованця [PERSON] , жодного разу не відвідував та не цікавився життям і здоров`ям свого сина за час перебування його у закладі. Служба у справах дітей Одеської міської ради 16.06.2025 року надала довідку №05/06/6478, якою засвідчила, що у неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є малолітня сестра [PERSON] , [INFO] . Інформація про наявність ощадної книжки у неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , відсутня (довідка Служби у справах дітей Одеської міської ради від 16 червня 2025 року № 05/06/6478/2). Служба у справах дітей Одеської міської ради у довідці від 16.06.2025 року за №05/06/6478/1 повідомила, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований на території м. Одеси. Згідно з довідкою, виданою Затишанським закладом загальної середньої освіти Роздільнянського району Одеської області від 14 березня 2025 року №73, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , навчається в даному учбовому закладі у 8 - Б класі. Відповідно до характеристики Затишанського закладу загальної середньої освіти Роздільнянського району Одеської області, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , навчається в Затишанському ЗЗСО з січня 2025 року. Володіє навчальним матеріалом на середньому рівні навчальних досягнень. Навчається не в повну міру своїх сил і можливостей, потребує контролю за навчанням, до навчання не виявляє зацікавленості. Повільно запам`ятовує навчальний матеріал, потребує багаторазового повторення і роз`яснення, більше часу на опрацювання матеріалу. У виконання нового завдання включається не відразу, темп роботи не високий. Найбільший інтерес проявляє до уроків фізичної культури. Цікавиться іграми на телефоні. На уроках часто не уважний, домашні завдання виконує не завжди. Увага стійка, якщо діяльність для учня цікава. Комунікабельний. Безпосередній. Має власну думку. Рівний у відносинах з усіма. У дружньому спілкуванні не займає лідерської позиції. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Доручену справу доводить до кінця. Згідно з інформацією, наданою Одеським районним управлінням поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області від 26 березня 2025 року № 60-вх. 3753, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у секторі ювенальної превенції, як дитина яка впродовж року два і більше разів самовільно залишив сім`ю, навчально-виховний заклад чи спеціальну установу для дітей. Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, виданого 14 січня 2025 року Комунальним некомерційним підприємством «Захрівська багатопрофільна лікарня» Захарівської селищної ради, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , здоровий. 11 червня 2025 року уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі в телефонному режимі проведено бесіду з неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , який повідомив, що не бажає повертатися в родину до батька, пам`ятає свою матір, але також не бажає не спілкуватися, не бачитись з нею, ні проживати. Повідомив, що пам`ятає свою сестру ще коли вона була маленька та хоче з нею спілкуватися. Зі слів дитини він чекає коли його заберуть в нову родину. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження, відсутні (інформаційні довідки від 05 червня 2025 року №№ 430005449, 430005037, 11 червня 2025 року № 430886793). Відповідно до інформації, наданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 13 серпня 2024 року № 3179/03.01-06, станом на 31 грудня 2012 року в Комунальному підприємстві „Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради відсутня інформація про реєстрацією права власності на нерухоме майно в м. Одесі за фізичними особами: « [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] , та за адресою: [ADDRESS] . Додатково судом встановлено та враховується, що у відповідності до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2024 року по цивільній справі №334/5376/24, [PERSON] та [PERSON] позбавленні батьківських прав у відношенні іншої своєї спільної малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 04.08.2025 року за №2025/01-11, Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Вказаним висновком засвідчено, що дане питання розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради, яке відбулось 26 червня 2025 року. Зазначено, що батьки дитини - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на засіданні Комісії присутніми не були. Будь-яких інших доказів до суду не надано, у тому числі відповідачами по справі. Приймаючи викладені встановлені обставини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є зокрема: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони. Досліджуючи подані до суду документи та приймаючи вище встановлені обставини в сукупності, суд вважає, що надані до суду докази, як і належними, допустимими, достовірними та достатніми, які підтверджують винну поведінку відповідачів [PERSON] та [PERSON] , як батьків, по відношенню до виконання своїх батьківських обов`язків, яка в цілому свідчить про їх ухилення від їх виконання, щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що у відповідності до приписів статті 19 СК України, питання про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , розглянуто Київською районною адміністрації Одеської міської ради, за наслідком чого надано відповідний висновок від 04.08.2025 року за №2025/01-11 щодо доцільності позбавлення відповідачів, як батьків, батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Вказаним висновком засвідчено, що дане питання розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради, яке відбулось 26 червня 2025 року. Зазначено, що батьки дитини - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на засіданні Комісії присутніми не були. Також з висновку вбачається, що органом опіки та піклування під час розгляду вказаного питання було враховано думку неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , яка була з`ясована 11 червня 2025 року уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, яким повідомлено про відсутність бажання повертатися в родину до батька, пам`ятає свою матір, але також не бажає з нею спілкуватися, не бачитись з нею, ні проживати. Повідомив, що пам`ятає свою сестру ще коли вона була маленька та хоче з нею спілкуватися. Зі слів дитини він чекає коли його заберуть в нову родину. Судом приймається, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21 (провадження № 61-5203св23), від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22 (провадження № 61-10115св23), від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20 (провадження № 61-1544св21) та інших. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Надаючи оцінку вказаному висновку, судом встановлено, що останній надано в порядку вимог статті 19 СК України, а також відповідає вимогам Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, не спростований відповідачами по справі. Суд вважає, що вказаний висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради, від 04.08.2025 року за №2025/01-11, містить переконливі висновки щодо доцільності позбавлення батьків батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , які узгоджуються з іншими доказами наявними в матеріалах справи, які свідчать про свідоме нехтування батьками власними батьківськими обов`язками, що має систематичний та постійних характер; не проявлення інтересу до дитини, не зацікавленні і не піклування її долею та життям. За наслідком чого, судом приймається вказаний висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради, від 04.08.2025 року за №2025/01-11, в якості належного доказу по справі. Приймаючи викладене в цілому, суд вважає встановленим, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в порушення вимог статей 150, 180 СК України, самоусунулись від виконання конституційного обов`язку, передбаченого ст. 51 Конституції України щодо належного виховання своєї дитини [PERSON] , [INFO] , від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до останнього, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її зростання і навчання. Одночасно судом враховується, що відповідно до ч.3 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Також, судом встановлено, що позов до суду подано належною особою, що узгоджується з приписами статті 165 СК України, якою передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи в сукупності досліджені докази, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд діючи в інтересах дитини вважає доведеним, що батьки дитини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим, суд вважає наявними правові підстави для позбавлення відповідачів, як батьків, батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , , за наслідком чого позов Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Суд також зазначає, що згідно з вищевказаними встановленими обставинами вбачається, що відповідачі, як батьки, не надають матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] , [INFO] ,. Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Будь-яких доказів на підтвердження того, що з відповідачів стягуються аліменти на неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , матеріали справи не містять. При вищевикладених обставинах, приймаючи, що відповідачі є особами працездатного віку, дієздатні, законодавчо на останніх покладено обов`язок забезпечення утримання власної дитини в незалежності від позбавлення батьківських прав, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в цій частині, а відтак з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , підлягають стягнення аліменти на неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , шляхом їх перерахування з урахуванням приписів ч.3 ст. 166 СК України на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Щодо розміру заявлених позивачем до стягнення аліментів, суд вважає обґрунтованим та підлягаючим до стягненню з кожного з відповідачів по 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, але не менш 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, приймаючи не надання останніми будь-яких доказів, які б впливали на визначення розміру аліментів в іншому розмірі. У відповідності до положень ч.1 ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню починаючи з дня звернення позивача до суду з цим позовом - 12.08.2025 року та до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Згідно з ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приймаючи, що позивачем при звернення до суду з даним позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів судовий збір не сплачувався, який підлягав сплаті, як юридичною особою, у загальному розмірі 9084,00 грн. (3028,00 за кожною з вимог немайнового характеру *2 = 6056,00, та 3028,00 за обома вимогами майнового характеру), з урахуванням викладеного, задоволення позовних вимог, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, стягненню з кожного з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі по 4542 гривні 00 копійок з кожного (3028+1514). На підставі викладеного та

Outcome: approved