Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

У листопаді 2020р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-7 т. 1) до відповідачів: АТ «Страхова компанія «ІНГО», [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути з відповідача АТ «Страхова компанія «ІНГО» на користь позивача [PERSON] суму недоплаченого страхового відшкодування, в розмірі 20695,66 грн. (далі по тексту - вимога № 1); - стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 42578,44 грн. (далі по тексту - вимога № 2). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20 лютого 2020р. о 12:00 год. в м. Києві, по вул. Йорданській, 17А відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП), за участю транспортного засобу «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням власника цього автомобіля [PERSON] (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 11 січня 2020р.), та транспортного засобу «Isuzu», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Поставною Оболонського районного суду м. Києва від 10 квітня 2020р. у справі № 756/3821/20 винним у вчиненні вищевказаної ДТП визнано водія транспортного засобу «Isuzu», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] . На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Isuzu», д.н.з. [NUMBER] , була забезпечена в АТ «Страхова компанія «ІНГО», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № АО/1531121. В досудовому порядку АТ «Страхова компанія «ІНГО» було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 77000,37 грн. Однак, із вказаним розміром страхового відшкодування позивач не погодився, і звернувся до ФОП « [PERSON] ». За результатами огляду пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] , підготовлено ФОП « [PERSON] » Звіт № 004-DS від 07 липня 2020р., згідно якого вартість матеріального збитку складає 97696,03 грн. Тому позивач просив стягнути з АТ «Страхова компанія «ІНГО» суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 20695,66 грн. Крім того, в позасудовому порядку, позивачем було здійснено відновлювальний ремонт транспортного засобу «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] , на суму 140274,47 грн. (77000,37 грн. з яких, було сплачено АТ «Страхова компанія «ІНГО»), а тому просив стягнути з [PERSON] різницю між розміром понесених збитків та розміром страхової виплати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників процесу. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2021р. було задоволено заяву сторони позивача про призначення по справі судової експертизи, і на час проведення експертизи, зупинено провадження по справі. 28 вересня 2022р. на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 761/37866/20 від 22 вересня 2022р. за № 113/22-54. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2022р. поновлено зупинене провадження по справі, на підставі ч. 1 ст. 254 ЦПК України. 01 грудня 2022р. на адресу суду надійшов відзив на позов АТ «Страхова компанія «ІНГО» (а.с. 1-4, т. 2), в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що сума сплаченого страхового відшкодування, яка була сплачена відповідачем в досудовому порядку, відповідає розрахованому розміру матеріального збитку, який було спричинено позивачу, як власнику автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 761/37866/20 від 22 вересня 2022р. за № 113/22-54. Відповідь на відзив, стороною позивача до суду не подавалась. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] , складений ним висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 761/37866/20 від 22 вересня 2022р. за № 113/22-54 підтримав, зазначивши, що в разі зміни питання, яке буду поставлене на вирішення експерта, з урахуванням здійсненого відновлювального ремонту автомобіля позивача на спеціалізованій станції технічного обслуговування, сума матеріального збитку може змінитись. 20 лютого 2024р. на адресу суду надійшла заява сторони позивача про призначення по справі додаткової експертизи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва, від 22 лютого 2024р. заява сторони позивача про призначення по справі додаткової судової експертизи була задоволена; провадження по справі на час проведення експертизи було зупинено. 13 березня 2025р. на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 07 березня 2025р. за № 4500/24-54. 23 травня 2025р. на адресу суду надійшла заява сторони позивача про зменшення/збільшення позовних вимог (а.с. 113-115 т. 2). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2025р. поновлено зупинене провадження по справі, на підставі ч. 1 ст. 254 ЦПК України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2025р. відмовлено в прийняті та повернуто стороні позивача подану заяву про зменшення/збільшення позовних вимог. 13 жовтня 2025р. на адресу суду надійшла заява сторони позивача про заміну первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача ТОВ «Мілк Сервіс», та залучення до участі у справі, в якості третьої особи [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2025р. задоволено заяву сторони позивача про заміну неналежного відповідача та залучення до участі, у справі в якості третьої особи [PERSON] . В судове засідання 11 грудня 2025р., сторони, третя особа не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, сторона позивача клопотала про розгляд справи у відсутність свого представника, решта учасників процесу поважності причин неявки своїх представників до суду не повідомили. У встановлений судом строк, стороною відповідача ТОВ «Мілк Сервіс» відзив на позов не подавався. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторін , третьої особи. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що 20 лютого 2020р. о 12:00 год. в м. Києві по вул. Йорданській, 17 А відбулася ДТП, за участю транспортного засобу «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням власника цього автомобіля [PERSON] (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 11 січня 2020р.), та транспортного засобу «Isuzu», д.н.з. [NUMBER] , який на праві власності належить відповідачу ТОВ «Мілк Сервіс», під керування третьої особи [PERSON] , який працював в цьому товаристві. Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] отримав механічні пошкодження. Поставною Оболонського районного суду м. Києва від 10 квітня 2020р. у справі № 756/3821/20 винним у вчиненні вищевказаної ДТП визнано водія транспортного засобу «Isuzu», д.н.з. [NUMBER] , третю особу [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Isuzu», д.н.з. [NUMBER] , була забезпечена в АТ «Страхова компанія «ІНГО», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № АО/1531121. Судом вставнолено, і не заперечувалось учасниками процесу, в ході розгляду справи в суді, що в досудовому порядку АТ «Страхова компанія «ІНГО» було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 77000,37 грн., шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ «Автоград», де здійснювався відновлювальний ремонт автомобіля позивача. Судом встановлено, на підставі наданих стороною позивача належних і допустимих доказів, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 140274,74 грн. (77000,37 грн., з яких було сплачено АТ «Страхова компанія «ІНГО», решта суми було сплачено позивачем особисто). Звертаючись до суду з вимогою № 1, позивач зазначав, що відповідачем АТ «Страхова компанія «ІНГО» невірно було розраховано суму страхового відшкодування. 28 вересня 2022р. на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 761/37866/20 від 22 вересня 2022р. за № 113/22-54, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] , станом на 20 лютого 2020р. складає: 75091,97 грн. 13 березня 2025р. на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 07 березня 2025р. за № 4500/24-54, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] станом на 20 лютого 2020р., враховуючи докази відновлювального ремонту на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві (наряд-замовлення № М_ЗН0161702 від 31 липня 2020р. та наряд-замовлення № М_ЗН0165916 від 26 серпня 2020р.) складала: 79700,47 грн. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Верховний Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015р. у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Під час розгляду справи стало відомо, що на момент ДТП третя особа [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Мілк Сервіс», якому і належав на праві власності транспортний засіб «Isuzu», д.н.з. [NUMBER] , яким керувала третя особа. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018р. по справі № 523/9076/16). Сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, у якій заподіювачем позивачу шкоди є [PERSON] . Також не оспорюється факт отримання позивачем від страховика АТ «Страхова компанія «ІНГО» суми страхового відшкодування за шкоду, завдану заподіювачем шкоди, у розмірі 77000,37 грн., які перераховані безпосередньо ТОВ «Автоград», яке здійснювало ремонт пошкодженого автомобіля позивача. Системний аналіз пункту 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої ст. 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. (постанова Верховного Суду від 04 грудня 2019р. по справі № 359/2309/17). Крім того, Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові по справі № 686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018р. підтримав правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015р., у справі № 6-691цс15, де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме з відповідача АТ «Страхова компанія «ІНГО» на користь позивача підлягає стягненню недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 2700,1 грн. (79700,47 грн. - 77000,37 грн.), а також враховуючи фактичні витрати позивача, які ним були понесені на відновлення свого автомобіля 140274,47 грн., то відповідач ТОВ «Мілк Сервіс» повинен був відшкодувати спричинену матеріальну шкоду у розмірі 60574,0 грн., однак враховуючи положення ст. ст. 12, 13 ЦПК України, висновки суду наведені в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2025р., то суд вважає, що з відповідача ТОВ «Мілк Сервіс» на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування матеріальної шкоди 42578,44 грн., при цьому судом враховано правові позиції Верховного Суду, наведені у постанові від 22 січня 2019р. по справі № 676/518/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018р по справі № 426/16825/16-ц. Відповідно до ст. ст. 133, 137, 139, 141 ЦПК України, пропорційно до частини задоволених вимог, з відповідача АТ «Страхова компанія «ІНГО» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 277,46 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 427,0 грн.; витрати на проведення судової експертизи - 565,88 грн.; з відповідача ТОВ «Мілк Сервіс» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 563,34 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6700,0 грн.; витрати на проведення судової експертизи - 8879,1 грн.

Outcome: partial