Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] , третя особа: Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» до Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту з майна, у якій позивач просить суд: скасувати арешт накладений на все майно [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та оголошення заборони на його відчуження, який накладений постановою від 21.09.2012 року в межах виконавчого провадження № 18400987 із виключенням відповідних відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та скасувати інші заходи примусового виконання, що здійснювалися на підставі виконавчого листа № 2-700 від 23.04.2009 року, який виданий Ворошиловським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ККП ДМР «Донелектроавтотранс» у розмірі 392074,77 грн. у відповідності до постанови про повернення виконавчого листа стягувачеві від 21.09.2012 року в межах виконавчого провадження № 18400987. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 31.03.2010 року по 10.11.2014 року виконавчий лист № 2-700 від 23.04.2009 року, який виданий Ворошиловським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» у розмірі 392074,77 грн., перебував на примусовому виконанні у Ворошиловському районному відділі державної виконавчої служби міста Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (нині Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в межах виконавчого провадження № 18400987. 21.09.2012 року в межах виконавчого провадження № 18400987 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої внесені відомості про обтяження майна боржника до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 10.11.2014 року виконавче провадження завершено на підставі п. 9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника). Станом на теперішній час місто Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 № 1085-р), а матеріально - технічна база, документи виконавчих проваджень, архів, акти утилізації завершених виконавчих проваджень та документація відділу ДВС залишились за попереднім місцем реєстрації відділу. Згідно листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 1782/3381/17/22/02.4 від 19.01.2022 року станом на теперішній час виконавчий лист № 2-700 від 23.04.2009 року, який виданий Ворошиловським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» у розмірі 392074,77 грн. на примусове виконання до відділів ДВС по Донецькій області не надходив та на виконанні не перебуває. Крім того, згідно з наявною у відповідача інформації, яка отримана з (спецрозділу) Автоматизовної системи виконавчих проваджень станом на теперішній час, виконавчі документи, за якими боржником є [PERSON] , на примусовому виконанні у відділах державної виконавчої служби Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не перебувають. Спецрозділ Автоматизовної системи виконавчих проваджень містить інформацію про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження системи, тобто до 01.01.2017, яка висвітлюється у вигляді інформаційної довідки, роздрукування постанов неможливе. Крім того, листом № 1782/3381/17/22/02.4 від 19.01.2022 року Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомило позивачу, що у Єдиному реєстрі боржників не містяться відомості відносно [PERSON] . Крім того, листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 03.11.2021 року № 39392/81634/23/21/20.4 повідомлено, що станом на теперішній час, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, держателем якого відповідно до вимог Закону України «Про публічні електронні реєстри» є Міністерство юстиції України, стягувач - ККП ДМР «Донелектроавтотранс» (ЄДРПОУ 03328250) не перемістилося з м. Донецька, територія якого є непідконтрольною українській владі та не змінило адресу реєстрації згідно чинного законодавства України на підконтрольну Україні територію. Факт не переміщення стягувача - ККП ДМР «Донелектроавтотранс» (ЄДРПОУ 03328250) з м. Донецька, територія якого є непідконтрольною українській владі та не зміна адреси реєстрації згідно вимог чинного законодавства України на підконтрольну Україні територію, свідчить про фактичну відсутність реєстрації стягувача, як юридичної особи. Таким чином, відсутність державної реєстрації ККП ДМР «Донелектроавтотранс» (ЄДРПОУ 03328250), як юридичної особи, яка зареєстрована згідно вимог чинного законодавства України, на підконтрольній Україні території, свідчить про відсутність у стягувача за виконавчим листом № 2-700 від 23.04.2009 року, який виданий Ворошиловським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 392074,77 грн., статусу юридичної особи та офіційного визнання та засвідчення державою факту існування юридичної особи, з відповідними правовими наслідками щодо відсутності правосуб`єктності. Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» у разі наявності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів або заперечення її розміру боржником стягувач має право пред`явити виконавчий документ для примусового виконання. Таким чином, враховуючи, що 10.11.2014 року виконавче провадження № 18400987 на виконання виконавчого листа № 2-700 від 23.04.2009 року, який виданий Ворошиловським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ККП ДМР «Донелектроавтотранс» у розмірі 392074,77 грн. було завершено, виконавчі документи, за якими боржником є [PERSON] , на примусовому виконанні у відділах державної виконавчої служби станом на теперішній час не перебувають, станом на теперішній час у Єдиному реєстрі боржників не містяться відомості відносно [PERSON] як боржника, стягувач - ККП ДМР «Донелектроавтотранс» (ЄДРПОУ 03328250), як юридична особа не зареєстрована згідно вимог чинного законодавства України, а тому відсутнє офіційне визнання та засвідчення державою факту існування юридичної особи, з відповідними правовими наслідками в частині відсутності правосуб`єктності, в тому рахунку і відсутності права на пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання, що в цілому порушує права [PERSON] на мирне володіння та розпорядження власністю, а тому підлягає судовому захисту. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» -виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Системний аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку, що безпосереднє скасування арешту майна та оголошення заборони на його відчуження, який накладений 21.09.2012 року постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження № 18400987, здійснюється за постановою державного виконавця, який приймається на підставі відповідного рішення суду. Оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-700 від 23.04.2009 року, який виданий Ворошиловським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ККП ДМР «Донелектроавтотранс» у розмірі 392074,77 грн. було завершено більше 10 років тому, а саме: 10.11.2014 року, на примусовому виконанні у будь-яких відділах державної виконавчої служби України станом на теперішній час будь-які виконавчі документи, за якими боржником є [PERSON] не перебувають, в Єдиному реєстрі боржників відомості відносно [PERSON] як боржника не містяться, а стягувач - ККП ДМР «Донелектроавтотранс» (ЄДРПОУ 03328250) взагалі як юридична особа не зареєстрована згідно вимог чинного законодавства України, а тому і відсутнє офіційне визнання та засвідчення державою факту існування юридичної особи з відповідними правовими наслідками в частині відсутності у стягувача правосуб`єктності в тому рахунку і відсутності теоретичного права скористатися правами, які визначені ч. 3 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» щодо пред`явлення вказаного виконавчого документа до примусового виконання в майбутньому. Тому [PERSON] вважає, що його права, як громадянина України, на мирне володіння та розпорядження власністю порушуються, а тому він змушений звернутися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано у провадження судді Краснокутської Н.С. 11.09.2025 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та цією ж ухвалою надано строк на усунення недоліків 10 днів. 07.10.2025 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про відкриття загального позовного провадження та цією ж ухвалою призначено підготовче судове засідання у справі. 11.11.2025 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та перехід безпосередньо до судового розгляду. Справу було призначено до судового розгляду на 11.12.2025 року о 11 год. 20 хв. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на задоволенні позовних вимог наполягали. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа у судове засідання не з`явилася була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. З 31.03.2010 року по 10.11.2014 року виконавчий лист № 2-700 від 23.04.2009 року, який виданий Ворошиловським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» у розмірі 392074,77 грн., перебував на примусовому виконанні у Ворошиловському районному відділі державної виконавчої служби міста Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (нині Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в межах виконавчого провадження № 18400987. 21.09.2012 року в межах виконавчого провадження № 18400987 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої внесені відомості про обтяження майна боржника до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 10.11.2014 року виконавче провадження завершено на підставі п. 9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника). Станом на теперішній час місто Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 № 1085-р), а матеріально - технічна база, документи виконавчих проваджень, архів, акти утилізації завершених виконавчих проваджень та документація відділу ДВС залишились за попереднім місцем реєстрації відділу. Згідно листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 1782/3381/17/22/02.4 від 19.01.2022 року станом на теперішній час виконавчий лист № 2-700 від 23.04.2009 року, який виданий Ворошиловським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» у розмірі 392074,77 грн. на примусове виконання до відділів ДВС по Донецькій області не надходив та на виконанні не перебуває. Крім того, згідно з наявною у відповідача інформації, яка отримана з (спецрозділу) Автоматизовної системи виконавчих проваджень станом на теперішній час, виконавчі документи, за якими боржником є [PERSON] , на примусовому виконанні у відділах державної виконавчої служби Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не перебувають. Спецрозділ Автоматизовної системи виконавчих проваджень містить інформацію про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження системи, тобто до 01.01.2017, яка висвітлюється у вигляді інформаційної довідки, роздрукування постанов неможливе. Крім того, листом № 1782/3381/17/22/02.4 від 19.01.2022 року Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомило позивачу, що у Єдиному реєстрі боржників не містяться відомості відносно [PERSON] . Крім того, листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 03.11.2021 року № 39392/81634/23/21/20.4 повідомлено, що станом на теперішній час, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, держателем якого відповідно до вимог Закону України «Про публічні електронні реєстри» є Міністерство юстиції України, стягувач - ККП ДМР «Донелектроавтотранс» (ЄДРПОУ 03328250) не перемістилося з м. Донецька, територія якого є непідконтрольною українській владі та не змінило адресу реєстрації згідно чинного законодавства України на підконтрольну Україні територію. Факт не переміщення стягувача - ККП ДМР «Донелектроавтотранс» (ЄДРПОУ 03328250) з м. Донецька, територія якого є непідконтрольною українській владі та не зміна адреси реєстрації згідно вимог чинного законодавства України на підконтрольну Україні територію, свідчить про фактичну відсутність реєстрації стягувача, як юридичної особи. Таким чином, відсутність державної реєстрації ККП ДМР «Донелектроавтотранс» (ЄДРПОУ 03328250), як юридичної особи, яка зареєстрована згідно вимог чинного законодавства України, на підконтрольній Україні території, свідчить про відсутність у стягувача за виконавчим листом № 2-700 від 23.04.2009 року, який виданий Ворошиловським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 392074,77 грн., статусу юридичної особи та офіційного визнання та засвідчення державою факту існування юридичної особи, з відповідними правовими наслідками щодо відсутності правосуб`єктності. Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» у разі наявності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів або заперечення її розміру боржником стягувач має право пред`явити виконавчий документ для примусового виконання. Таким чином, враховуючи, що 10.11.2014 року виконавче провадження № 18400987 на виконання виконавчого листа № 2-700 від 23.04.2009 року, який виданий Ворошиловським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ККП ДМР «Донелектроавтотранс» у розмірі 392074,77 грн. було завершено, виконавчі документи, за якими боржником є [PERSON] , на примусовому виконанні у відділах державної виконавчої служби станом на теперішній час не перебувають, станом на теперішній час у Єдиному реєстрі боржників не містяться відомості відносно [PERSON] як боржника, стягувач - ККП ДМР «Донелектроавтотранс» (ЄДРПОУ 03328250), як юридична особа не зареєстрована згідно вимог чинного законодавства України, а тому відсутнє офіційне визнання та засвідчення державою факту існування юридичної особи, з відповідними правовими наслідками в частині відсутності правосуб`єктності, в тому рахунку і відсутності права на пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання, що в цілому порушує права [PERSON] на мирне володіння та розпорядження власністю, а тому підлягає судовому захисту. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» -виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Системний аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку, що безпосереднє скасування арешту майна та оголошення заборони на його відчуження, який накладений 21.09.2012 року постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження № 18400987, здійснюється за постановою державного виконавця, який приймається на підставі відповідного рішення суду. Оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-700 від 23.04.2009 року, який виданий Ворошиловським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ККП ДМР «Донелектроавтотранс» у розмірі 392074,77 грн. було завершено більше 10 років тому, а саме: 10.11.2014 року, на примусовому виконанні у будь-яких відділах державної виконавчої служби України станом на теперішній час будь-які виконавчі документи, за якими боржником є [PERSON] не перебувають, в Єдиному реєстрі боржників відомості відносно [PERSON] як боржника не містяться, а стягувач - ККП ДМР «Донелектроавтотранс» (ЄДРПОУ 03328250) взагалі як юридична особа не зареєстрована згідно вимог чинного законодавства України, а тому і відсутнє офіційне визнання та засвідчення державою факту існування юридичної особи з відповідними правовими наслідками в частині відсутності у стягувача правосуб`єктності в тому рахунку і відсутності теоретичного права скористатися правами, які визначені ч. 3 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» щодо пред`явлення вказаного виконавчого документа до примусового виконання в майбутньому. Тому [PERSON] вважає, що його права, як громадянина України, на мирне володіння та розпорядження власністю порушуються, а тому він змушений звернутися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду. Вирішуючи дану справу суд виходив із наступних мотивів та положень закону. Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у реалізації його права володіння користування та розпорядження належним йому майном. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, передбачено, що арешт може бути знятий за рішенням суду. За приписами абзацу 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію, зокрема, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких прав. Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-700 від 23.04.2009 року, який виданий Ворошиловським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ККП ДМР «Донелектроавтотранс» у розмірі 392074,77 грн. було завершено більше 10 років тому, а саме: 10.11.2014 року, на примусовому виконанні у будь-яких відділах державної виконавчої служби України станом на теперішній час будь-які виконавчі документи, за якими боржником є [PERSON] не перебувають, в Єдиному реєстрі боржників відомості відносно [PERSON] як боржника не містяться, а стягувач - ККП ДМР «Донелектроавтотранс» (ЄДРПОУ 03328250) взагалі як юридична особа не зареєстрована згідно вимог чинного законодавства України, а тому і відсутнє офіційне визнання та засвідчення державою факту існування юридичної особи з відповідними правовими наслідками в частині відсутності у стягувача правосуб`єктності в тому рахунку і відсутності теоретичного права скористатися правами, які визначені ч. 3 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» щодо пред`явлення вказаного виконавчого документа до примусового виконання в майбутньому. Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відтак, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне скасувати обтяження на нерухоме майно, яке міститься у відповідному записі в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Беручи до уваги наведене, суд дійшов до переконання, що даний позов є обґрунтованим та спрямований на реальний захист прав та інтересів позивача, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: partial