Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Гураш М.В., звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з відповідачем вона перебуває у шлюбних відносинах з 25.07.2010 року. Від шлюбу з відповідачем народилося четверо дітей, а саме: [PERSON] ,\~ [INFO] , [PERSON] ,\~ [INFO] , [PERSON] ,\~ [INFO] , [PERSON] ,\~ [INFO] , які на даний час проживають з позивачем та є неповнолітніми. На протязі останнього часу сторони не підтримують подружніх стосунків, хоча проживають в одному будинку, однак в різних приміщеннях. Позивач на даний час звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] останнім часом перестав надавати належну матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, при цьому він навіть не дає коштів на оплату комунальних послуг, хоча має таку можливість, оскільки має постійне місце роботи, отримує заробітну плату, а також отримує пенсію. Зароблені кошти витрачає на свої особисті потреби, а лише може купити продукти харчування, що є недостатнім для утримання чотирьох неповнолітніх дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів з відповідачем не досягнуто. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дітей. Позивач не в змозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним неповнолітніх дітей від шлюбу з відповідачем. На даний час вона офіційно не працює, займається вихованням дітей. Будь-яких інших доходів, в тому числі від ведення підсобного господарства не має, підприємницькою діяльністю не займається, матеріальне становище є неналежним і потребує від відповідача коштів на утримання спільних неповнолітніх дітей, оскільки сім`я позивача є малозабезпеченою. Відповідач працездатний, має постійне місце роботи, отримує сталий дохід, який витрачає на свої особисті потреби, а тому має можливість утримувати своїх дітей. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяють сплачувати аліменти у такому розмірі. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~та [PERSON] в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття та судові витрати, пов`язані з оплатою на професійну правничу допомогу адвоката. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гураш М.В. в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] \~у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в позовній заяві та шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місце знаходження чи місце роботи якого невідоме, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 11 грудня 2025 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши подані\~документи та\~матеріали,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтуються вимоги\~заяви,\~об`єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення справи\~по суті,\~приходить\~до наступних\~висновків. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що з 25.07.2010 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконкомом Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25 липня 2010 року (а.с.11). Від шлюбу з відповідачем народилося четверо дітей, а саме: [PERSON] ,\~ [INFO] , [PERSON] ,\~ [INFO] , [PERSON] ,\~ [INFO] , [PERSON] ,\~ [INFO] , які на даний момент є неповнолітніми, в свідоцтві про народження яких батьком вказано відповідача [PERSON] (а.с. 12-15). Згідно витягів з реєстру Делятинської територіальної громади від 03.07.2025 та 23.09.2025 року неповнолітні [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~та [PERSON] зареєстровані з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-10). Будь-яких доходів, в тому числі від ведення підсобного господарства позивач не має, підприємницькою діяльністю не займається. Вказана обставина підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 02 жовтня 2025 року, складеним депутатом Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області. Також в даному акті вказано, що сім`я є малозабезпеченою, потребує соціальної допомоги, заявниця виховує чотирьох неповнолітніх дітей (а.с.16). Позивач самостійно несе усі обов`язки щодо утримання та виховання неповнолітніх дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів з відповідачем не досягнуто. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. До правовідносин,\~що виникли\~між сторонами\~суд застосовує\~наступні правові\~норми. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснено в п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~- відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до\~положень ст.\~183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом.\~ Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожиткові мінімуми для різних категорій населення на 2025 рік в Україні встановлено\~Законом «Про Державний бюджет на 2025 рік». Так,\~статтею 7 вказаного Закону\~на 2025 рік встановлений прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2563 грн, від 6 до 18 років:\~ - 3 196 грн. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~ Згідно з частиною другою\~статті 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій\~статті 155 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що відповідачем добровільно допомога у належному розмірі на утримання дітей не надається. Відповідач є молодою людиною працездатного віку. Доказів того, що відповідач не може надавати неповнолітнім дітям матеріальної допомоги суду надано не було. Суд же розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) і кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). З урахуванням викладеного вище, враховуючи безспірність заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі частки 1/2 його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Позивач [PERSON] відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше\~0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року у розмірі 2920 грн. Таким чином, на відповідача покладаються судові витрати в дохід державного бюджету України у розмірі 1211 гривень 20 копійок. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Частиною другою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн. позивач надав суду: ордер від 06.10.2025 року, договір про надання правничої допомоги № 125 від 06.10.2025, укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом Гурашем М.В., квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 74450221 від 16.10.2025 та акт виконаних робіт про надання послуг на правничу допомогу від 08.12.2025 року (а.с. 4, 17-20). Оскільки позивачем [PERSON] надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення нею витрат на правову допомогу у сумі 3000,00 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь [PERSON] підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved