Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 2309340 від 27.12.2020 у загальному розмірі 21594 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 6000 грн, заборгованості за процентами - 15294 грн, заборгованості за кмісією - 300 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 27.10.2020 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 2309340 за умовами якого відповідачці був наданий кредит в сумі 6000 грн. на умовах визначених договором, а відповідачка зобов`язувалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором. 08.04.2021 позивачем за договором про відступлення права вимоги набуто права вимоги за вказаним кредитним договором. Станом на час подання позовної заяви заборгованість за даним кредитним договором становить 21594 грн. тому просить стягнути зазначену заборгованість на користь товариства. Ухвалою судді від 23.07.2025 р. провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 10.09.2025 р. В подальшому ухвалою від 10.09.2025 підготовче провадження закрито, судове засідання призначити для розгляду справи по суті на 10 жовтня 2025 року. В судовому засіданні 10.10.2025 представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, а представник відповідачки заявив про застосування наслідків спливу строків позовної давності та відмову у задоволенні позову з цих підстав. Для надання представнику позивача можливості заперечити щодо строків позовної давності судове засідання було відкладено на 21.10.2025. Наступне судове засідання було відкладене з цих же підстав на 20.11.2025. За клопотанням представника відповідача судове засідання 20.11.2025 було відкладене на 12.12.2025. В судове засідання 12.12.2025 представник позивача не з`явився надав заяву у якій справу просив розглянути без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Щодо строків позовної давності зазначив, що вони перериваються в разі вчинення боржником дій, що свідчать про визнання боргу, стан війни в Україні створює об`єктивні перешкоди для реалізації прав на судовий захист та з урахуванням "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України і продовження воєнного стану вважає, що строк для звернення з цим позовом позивачем не пропущено. Представник відповідача зазначив, що строк повернення кредиту був встановлений 26.01.2021 року і з цього дня необхідно рахувати строк позовної давності, цей строк не переривався, а представник позивача з клопотанням про поновлення цього строку не звертався. Заслухавши представника відповідачки та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 27.12.2020 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 2309340 за умовами якого відповідачці був наданий кредит в сумі 6000 грн. на умовах визначених договором, а відповідачка зобов`язувалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором. Дата повернення кредиту встановлена 26.01.2021. Наданий позивачем кредитному договорі № 2309340 від 27.12.2020 року свідчить про те, що ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Пунктами 1.2-1.4 договору передбачено, що сума кредиту становить 6 000 грн у валюті: українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 27 грудня 2020 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 26.01.2021 року. У пунктах 1.5.1, 1.5.2., 1.6. договору передбачено комісію за надання кредиту в розмірі 1 300 грн, яка нараховується за ставкою 5% від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом 1134 грн, які нараховуються за ставкою 0,63% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з пунктом 6.1. договору він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства mіloan.ua. У розділі «Реквізити сторін» від імені позичальника підпису немає, дані у вигляді алфавітно-цифрової послідовності не зазначені. Графік розрахунків, який є додатком № 1 до кредитного договору № 2309340 від 27.12.2020 року, також не містить ані підпису, ані алфавітно-цифрової послідовності. В довідці про ідентифікацію за підписом представника ТОВ "Мілоан" зазначено, що клієнт [PERSON] ідентифікована ТОВ "Мілоан". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): зазначено одноразовий ідентифікатор, час його відправки позичальнику та номер телефону. Відповідно до платіжного доручення № 36394760 від 27.12.2020 року, ТОВ «МІЛОАН» перерахувало на ім`я [PERSON] грошові кошти в сумі 6 000 грн. У цьому платіжному дорученні відсутній код банку отримувача, а також рахунок отримувача. 08 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія "Кредит-капітал» укладено договір відступлення права вимоги №66-МЛ, на підставі якого ТОВ «Мілоан» зобов`язався відсупити ТОВ «Фінансова компанія "Кредит-капітал» права грошової вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників з додатку до цього договору до ТОВ «Фінансова компанія "Кредит-капітал» перейшло право вимоги до відповідачки. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Проаналізувавши наведені норми та обставини справи суд дходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія "Кредит-капітал» про стягнення заборгованості. На підтвердження укладання кредитного договору № 2309340 від 27.12.2020 року позивачем надано електронні докази в паперовій формі, зокрема: анкету-заяву на кредит № 2309340 від 27.12.2020 року, кредитний договір № 2309340 від 27.12.2020 року, графік розрахунків, який є додатком № 1 до вказаного договору, довідку про ідентифікацію клієнта [PERSON] , а також платіжне доручення 36394760 від 27.12.2020 року. Як свідчить зміст кредитного договору № 2309340 від 27.12.2020 року підписи чи дані у вигляді алфавітно-цифрової послідовності не зазначено, тобто відомості про підписання відповідачем правочину одноразовим ідентифікатором відсутні. Графік розрахунків, який є додатком № 1 до кредитного договору № 2309340 від 27.12.2020 року, також цих даних не містить. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, електронний підпис одноразовим ідентифікатором повинен в обов`язковому порядку містити алфавітно-цифрову послідовність. Позивачем не надано суду доказів того, що на виконання вимог Закону України «Про електронну комерцію», відповідачу було надіслано/надано одноразовий ідентифікатор. Довідка про ідентифікацію клієнта [PERSON] не відповідає вищезазначеним нормам, а тому не може підтверджувати підписання відповідачкою договору та його умов. Отже, за відсутності доказів укладення відповідачкою спірного кредитного договору, підстав для стягнення з неї заборгованості за ним немає. Виходячи з вимог ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову (правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС від 22.05.2018 по справі №369/6892/15-ц). З врахуванням ст. 141 ЦПК України, так як у позові відмовлено, то судові витрати, позивачу не відшкодовуються. На підставі та

Outcome: dismissed