Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Представник позивача, повноваження якого підтверджено довіреністю від 02.10.2024 року, через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цивільним позовом за змістом якого просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») заборгованість за кредитним договором від 12.01.2022 року № 202980931 в сумі 17 211,48 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] в електронній формі 12.01.2022 року укладено договір кредитної лінії № 202980931 (далі Договір № 202980931), який відповідачем підписано з використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в якості кредиту надано відповідачу грошові кошти в розмірі 13 500 грн. шляхом їх безготівкового перерахування на картковий рахунок [NUMBER] на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язалась повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом, але свої зобов`язання за Договором № 202980931 належним чином та в повному обсязі не виконала. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору факторингу від 28.11.2018 року № 28/1118-01 (далі Договір № 28/1118-01), строк дії якого продовжувався додатковими угодами до нього, відступило право вимоги до [PERSON] заборгованості за Договором № 202980931 товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі ТОВ «Таліон Плюс»), яке в подальшому на підставі договору факторингу від 30.10.2023 року № 30/1023-01 (далі Договір № 30/1023-01) відступило його товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»), яке в свою чергу на підставі договору факторингу від 28.10.2024 року № 28/10/24-У (далі Договір № 28/10/24-У) відступило таке право ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Станом на дату звернення до суду заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за Договором № 202980931 становить 17 211,48 грн., з яких: 13 499,10 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3 712,38 грн. заборгованість за відсотками, про стягнення якої й заявлено позовну вимогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви просив розгляд справи провести за відсутності сторони позивача на підставі наявних доказів та не заперечував проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою, в розумінні п. 1) ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про місце, дату та час розгляду справи, відзиву на позовну заяву не надала, в судові засідання неодноразово не з`явилась, поважність причин неявки не повідомила, заяв та клопотань від її імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. Представник відповідача адвокат Зачепіло З.Я., повноваження якої підтверджено ордером від 04.02.2025 року серії ВН № 1371233, ознайомившись з матеріалами справи, відзиву на позовну заяву не надала, в судові засідання не з`являлась, поважність причин неявки не повідомила, заяв та клопотань від її імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, зокрема в Рішенні від 16.02.2017 року в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи, тобто неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для відповідних правових наслідків. З урахуванням вказаного та вимог ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, а також відсутності підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в заочному порядку, про що 15.12.2025 року постановлено відповідну ухвалу. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12.01.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] дистанційно в електронній формі укладено Договір № 202980931, який останньою підписано з використання одноразового ідентифікатора, невід`ємними частинами якого є Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ», та Паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримала безготівковий кредит у розмірі 13 500 грн. на вказану нею в заявці на отримання грошових коштів платіжну картку [NUMBER] строком на 30 днів, зобов`язавшись повернути його 11.02.2011 року та сплатити проценти за користування кредитом, які нараховано за дисконтною процентною ставкою 0,34% в день від суми кредиту. Умовами п.п. 1.8, 1.9.2 Договору № 202980931 передбачено, що строк кредитування може бути продовжений за умови активізації позичальником даної функції та оплати ним всіх нарахованих процентів, та нарахування процентів здійснюватиметься за індивідуальною процентною ставкою 1,38% в день від суми кредиту. Згідно змісту п. 1.9.3 Договору № 202980931 в разі продовження користування позичальником кредитом після закінчення строку кредитування нарахування процентів здійснюється за базовою процентною ставкою 2,1% в день від суми кредиту. За змістом п. 2.1.1.5 Договору № 202980931 кредитодавець, крім іншого, має право відступити права вимоги до позичальника будь-якій третій особі. Згідно п. 4.10 Договору № 202980931 у разі недостатності суми здійсненого платежу позичальником для виконання зобов`язань за цим Договором у повному обсязі, сплачена сума погашає вимоги в такій черговості: у першу чергу прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу прострочена до повернення сума кредиту (за наявності); у третю чергу нараховані проценти за користування кредитом; у четверту сума кредиту (у разі зобов`язань щодо її повернення); у п`яту чергу неустойка та інші платежі відповідно до договору. Факт виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» своїх зобов`язань за Договором № 202980931 та перерахування 12.01.2022 року [PERSON] грошових коштів в розмірі 13 500 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , підтверджується копією платіжного доручення від 12.01.2022 року № 886751b4-f275-423d-9bf1-e9e9eb6f1bb5, а також довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 04.09.2024 року № 09/2024. Згідно довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» [PERSON] сплачено 10.02.2022 року проценти в сумі 1 332 грн. та продовжено строк дії кредитування на 29 днів, тобто до 12.03.2022 року, з нарахуванням процентів за процентною ставкою 0,34% в день від суми кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 202980931, зробленого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 05.05.2022 року, [PERSON] 12.01.2022 року видано кредит у розмірі 13 500 грн., та щоденно в період часу з 12.01.2022 року по 11.02.2022 року нараховувались проценти в розмірі 45,90 грн. (0,34% від суми кредиту), в період часу з 12.02.2022 року по 03.03.2022 року в розмірі 186,29 (1,38% від суми кредиту), в період з 11.04.2022 року по 30.04.2022 року в розмірі 4,05 грн., а в період часу з 01.05.2022 року по 05.05.2022 року в розмірі 13,50 грн. [PERSON] 10.02.2022 року сплачено грошові кошти в розмірі 1 332 грн., з яких: 1 331,10 грн. зараховано на погашення заборгованості за відсотками та 0,90 грн. за тілом кредиту. Також відображено факт списання нарахованих відсотків на загальну суму 1 490,32 грн. (04.03.2022 року 1 304,03 грн., 08.04.2022 року 186,29 грн.) Таким чином, станом на 05.05.2022 року заборгованість [PERSON] за Договором № 202980931 становила 15 928,98 грн., з яких: 13 499,10 грн. заборгованість по основному боргу, 2 429,88 грн. заборгованість за відсотками. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 28.11.2018 року укладено Договір № 28/1118-01, за умовами п. 2.1 якого останнє відступило ТОВ «Таліон Плюс» належні йому права грошової вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру. Відповідно до п. 4.1 Договору № 28/1118-01 перехід права вимоги заборгованості до боржників від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відбувається в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, що засвідчує передачу права вимоги до боржників у повному обсязі. За змістом п.п. 5.3.3, 5.3.4 Договору № 28/1118-01 ТОВ «Таліон плюс», крім іншого, має право здійснювати наступне відступлення права вимоги на користь третіх осіб та нараховувати боржникам після відступлення права вимоги проценти та інші обов`язкові платежі за кредитними договорами. Згідно витягу з реєстру прав вимоги від 05.05.2022 року № 175 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», крім іншого, передано ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до [PERSON] (№ [NUMBER] ) за Договором № 202980931 на загальну суму заборгованості 15 928,98 грн., з яких: 13 499,10 грн. заборгованість по основному боргу, 2 429,88 грн. заборгованість за відсотками. ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Договору № 30/1023-01 відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» належні йому права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідному реєстрі, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 4.1 Договору № 30/1023-01 перехід права вимоги заборгованості до боржників від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відбувається в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги. За змістом п.п. 5.3.3 Договору № 30/1023-01 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», крім іншого, має право здійснювати наступне відступлення права вимоги на користь третіх осіб. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 202980931, зробленого ТОВ «Таліон Плюс», щоденно в період часу з 06.05.2022 року по 15.05.2022 року нараховувались проценти в розмірі 13,50 грн. а в період часу з 16.05.2022 року по 09.06.2022 року в розмірі 45,90 грн. Таким чином, станом на 09.06.2022 року заборгованість [PERSON] за Договором № 202980931 становила 17 211,48 грн., з яких: 13 499,10 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3 712,38 грн. заборгованість за відсотками. Згідно витягу з реєстру прав вимоги від 30.10.2023 року № 1 ТОВ «Таліон Плюс», крім іншого, відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до [PERSON] (№ [NUMBER] ) за Договором № 202980931 на загальну суму заборгованості 17 211,48 грн., з яких: 13 499,10 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3 712,38 грн. заборгованість за відсотками. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на підставі Договору № 28/10/24-У відступило ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» належні йому права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідному реєстрі, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до змісту п. 1.2 Договору 28/10/24-У перехід права вимоги заборгованості до боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників. Згідно витягу з реєстру боржників до Договору № 30/1023-01 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», крім іншого, відступлено ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» право вимоги до [PERSON] за Договором № 202980931 на загальну суму заборгованості 17 211,48 грн., з яких: 13 499,10 грн. прострочене тіло кредиту, 3 712,38 грн. прострочені відсотки. З виписки з особового рахунку [PERSON] за Договором № 202980931, складеного директором ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», вбачається, що станом на 07.05.2025 року її заборгованість складає 17 211,48 грн., з яких: 13 499,10 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 3 712,38 грн. прострочена заборгованість за відсотками. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання банківських послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис». Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис», «Про споживче кредитування». Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Положеннями ч. 1 ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За ваказаних обставин, суд вважає доведеним, що 12.01.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронній формі укладено Договір № 202980931, в зв`язку з чим відповідачем отримано в кредит грошові кошти в розмірі 13 500 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,34% в день від суми кредиту, та в подальшому 10.02.2022 року виконано дії для продовження строку кредитування ще на 29 днів, тобто до 12.03.2022 року. [PERSON] свої зобов`язання за Договором № 202980931 належним чином не виконано, оскільки сплачено грошові кошти лише в розмірі 1 332 грн., з яких: 1 331,10 грн. зараховано на погашення заборгованості за відсотками та 0,90 грн. за тілом кредиту. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за Договором № 202980931 ТОВ «Таліон Плюс», яке додатково нарахувавши проценти за користування кредитом за період часу з 06.05.2022 року по 09.06.2022 року в подальшому відступило його, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не здійснюючи жодних додаткових нарахувань відступило таке право ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Відомості про те, що відповідач на час розгляду справи повністю чи частково виконала свої зобов`язання за Договором № 202980931 перед ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» чи ТОВ «Таліон Плюс», чи ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», чи ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», в частині сплати заборгованості за тілом кредиту чи процентами за користування ним, в суду відсутні, як наслідок, суд вважає, що наявні достатні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13 499,10 грн. з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за процентами за користування кредитом та інших платежів за Договором № 202980931 суд враховує наступне. Відповідно до умов Договору № 202980931 його сторонами узгоджено строк кредитування 30 днів, який відповідно до договірних умов [PERSON] 10.02.2022 року продовжено ще на 29 днів, тобто до 12.03.2022 року. Згідно сталих правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12, від 11.04.2018 року в справі № 758/1303/15-ц, від 19.06.2019 року в справі № 646/14523/15-ц, від 04.02.2020 року в справі № 912/1120/16, від 18.03.2020 року в справі № 902/417/18, від 18.01.2022 року в справі № 910/17048/17, від 05.04.2023 року в справі № 910/4518/16 права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, та їх розмір визначається законом або договором. Таким чином, нарахуванням процентів за фактичне користування кредитом за Договором № 202980931 після закінчення строку кредитування, тобто після 12.03.2022 року, є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання, тобто здійснюється на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до п. 6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» в разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023 року, тобто вищевказані приписи застосовні до договорів, які укладені до 23.01.2024 року. Таким чином, нараховані після 12.03.2022 року відсотки за користування кредитом за Договором № 202980931 на загальну суму 1 431 грн. охоплюються поняттям «інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором», як наслідок, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення, тож проценти, нараховані за понадстрокове користування кредитними коштами, підлягають списанню. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 10.01.2024 року в справі № 240/4894/23 указано, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах на користь людини». Принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи. З огляду на вказане, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором № 202980931 у сумі 15 780 (п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят) грн. 48 коп., з яких: 13 499,10 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2 281,38 грн. (3 712,38 1 431) заборгованість за відсотками за користування кредитом, нарахованим у межах строку кредитування. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 218 (дві тисячі двісті вісімнадцять) грн. 19 коп., що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (91,57%), оскільки підстав для звільнення [PERSON] від сплати судового збору судом не встановлено. Відповідно до змісту ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, як сплачені, так і ті, що підлягають сплаті, що підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За змістом позовної заяви та додатків до неї ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» в зв`язку з необхідністю стягнення з [PERSON] у судовому порядку заборгованості за Договором № 202980931 понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в даній справі представником позивача долучено копії договору про надання правничої допомоги від 30.10.2024 року № 30132024-02 (далі Договір № 30132024-02), укладеного між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та додаткової угоди № 9 до нього, акту прийому-передачі наданих послуг від 30.10.2024 року на суму 6 000 грн. За вказаних обставин, з урахуванням відсутності клопотання сторони відповідача із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу (так званого «гонорару успіху») із складністю справи, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 494 (п`ять тисяч чотириста дев`ятсот чотири) грн. 20 коп., що відповідає частині задоволених позовних вимог (91,57%). На підставі викладеного,

Outcome: partial