Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

За Ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського області від 12.05.2025 року, надійшла позовна заява представника позивача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Брайт Інвестмент»\~Кириченко Ольги\~Миколаївни до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 072/980/021274776/17 від 12.10.2017 року у розмірі 44081,81 грн., понесених судових витрат та витрат на професійну правову допомогу. Позов мотивовано тим, що 12.10.2017 між AT «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 072/980/021274776/17. Позичальнику надано послугу\~кредитування та видача і обслуговування картки. Розмір процентної ставки становить 36% річних; розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01 % річних. 24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено Договір факторингу № 24/03/23. Відповідно до розрахунку заборгованості наданої позивачем станом на 24.03.2023 року заборгованість відповідача за вищезазначеним кредитним договором складає 44081,81 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту\~24547,31 грн; заборгованість за відсотками 19534,50 грн.. Відповідач не виконував свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, не здійснював платежі. Позивач просить позов задовольнити та стягнути вказані суми боргу, понесені судові витрати та витрати на професійну правову допомогу. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 травня 2025 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 41). Ухвалою судді від 30 травня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом\~представника позивача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Брайт Інвестмент»\~Кириченко Ольги\~Миколаївни до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 42). Представник позивача через підсисиему «Електронний суд» 02.06.2025 року подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.47). Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило (а.с. 46,69,74). Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками та судові повістки по справі направлялися відповідачу на адресу його місця реєстрації, проте поверталися до суду без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім того, [PERSON] викликався у судові засідання через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України. Оголошення про його виклик в судові засідання на 28.07.2025 року - опубліковане 02.06.2025 року; на 27.08.2025 року опубліковане 28.07.2025 року; на 09.10.2025 року - опубліковане 05.09.2025 року; на 24.11.2025 року опубліковане 09.10.2025 року; на 17.12.2025 року опубліковане 24.11.2025 року. З опублікуванням такого оголошення [PERSON] вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 44,66,72,77,81). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.10.2017 року між AT «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 072/980/021274776/17. Позичальнику надано послугу\~кредитування та видача і обслуговування картки. Розмір процентної ставки становить 36% річних; розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01 % річних. АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за Заявою анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 072/980/021274776/17 виконав в повному обсязі, що підтверджується наданими доказами, зокрема розрахунком заборгованості. Після отримання кредитних коштів, [PERSON] частково здійснювалось погашення кредитної заборгованості, останній платіж було внесено 14.08.2020 року. У порушення умов кредитних договорів відповідач свої зобов`язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. 24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено Договір факторингу № 24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за № 265. Відповідно до умов даного Договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками в розмірі Портфеля Заборгованості, зазначених у Реєстрі Боржників, зокрема за Заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 072/980/021274776/17 від 12.10.2017 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] .. Відповідно до Витягу з додатку № 1 до Договору до Договору\~Факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року до ТОВ «Брайт Інвестмент» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 072/980/021274776/17 від 12.10.2017 року в загальній сумі 44081,81 грн., з яких 24547,31 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 19534,50 грн. - заборгованість по відсотках. Відповідно до розрахунку заборгованості наданої позивачем станом на 24.03.2023 року заборгованість відповідача за вищезазначеним кредитним договором складає 44081,81 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту\~24547,31 грн.; заборгованість за відсотками 19534,50 грн.. Відповідач не виконував свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, не здійснював платежі. Позивач просить позов задовольнити та стягнути вказані суми боргу, понесені судові витрати та витрати на професійну правову допомогу. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Брайт Інвестмент» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач в праві вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх використання. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України) Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до чч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 072/980/021274776/17 від 12.10.2017 року відповідно до розрахунків, наданих позивачем, відповідач має заборгованість у розмірі 44081,81 грн.. З огляду на те, що відповідачем не надано інших розрахунків заборгованостей чи відомостей про відсутність таких, суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає вказані розрахунки позивача як належні та допустимі докази. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за ним, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 072/980/021274776/17 від 12.10.2017 року у розмірі 44081,81 грн.. Стосовно стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як слідує з матеріалів справи, що між ТОВ «Брайт Інвестмент» та Адвокатським бюро «Юлії Чміль» укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 01/05-23 від 01.05.2023 року. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому Законом порядку. ТОВ «Брайт Інвестмент» понесено витрати в сумі 8500,00 грн. на професійну правничу допомогу Адвокатського бюро «Юлії Чміль» на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 року, додаткової угоди №1 від 27.12.2024 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 року, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, актом про надання правничої допомоги № 0206-25 від 02.06.2025 року. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2422,40 грн..

Outcome: approved