Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, укладеного між ними та нотаріально посвідченого 18.06.2024 року, та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначала, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору довічного утримання вона передала [PERSON] належний їй на праві приватної власності житловий будинок разом із земельною ділянкою за умови надання відповідачем щомісячного матеріального забезпечення у розмірі 5000,00 гривень, послуг догляду, харчування, іншої необхідної допомоги, а також довічного безкоштовного проживання у переданому житловому будинку. Разом з тим, як зазначала позивач, відповідач, всупереч умовам договору, протягом усього строку його дії свої зобов`язання належним чином не виконувала, а саме: не забезпечувала придбання лікарських засобів, не надавала харчування та одяг, не здійснювала оплату житлово-комунальних послуг, не надавала побутових послуг, не здійснювала щомісячне матеріальне забезпечення у грошовій формі в розмірі 5000,00 гривень. У зв`язку з наведеним позивач просила суд розірвати вказаний договір довічного утримання, визнати за нею право власності на житловий будинок разом із земельною ділянкою, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Мазницький М.М. до суду не з`явилися, надали заяви, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, була повідомлена своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи відповідно, причини своєї неявки не повідомила. У своєму відзиві від 01.04.2025 року [PERSON] позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх недоведеність. Також відповідач зазначила, що вказані позивачем обставини не відповідають дійсності і спростовуються наданими відповідачем квитанціями про сплату комунальних послуг за газопостачання та електропостачання, квитанціями на купівлю лікарських засобів, чеками АТ «Укрпошта» та АТ КБ «Приват Банк» про переказ трьох грошових переказів по 5000,00 гривень та їх повернення, у зв`язку з відмовою отримання, а також товарними чеками на придбання баку для води та будівельних матеріалів для покращення умов проживання [PERSON] . Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 червня 2024 року між відчужувачем [PERSON] та набувачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б., та зареєстрований у реєстрі за № 745. За умовами зазначеного договору [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0,25 га, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пунктів 3-4 зазначеного договору довічного утримання на набувача майна покладений обов`язок надавати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення та догляд у вигляді: забезпечення житлом шляхом збереження права на проживання у відчужуваному будинку; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; забезпечення належним медичним обслуговуванням; забезпечення продуктами харчування та ліками; надання будь-яких побутових послуг (прибирання у будинку, тощо). Вартість матеріального забезпечення сторони договору визначили в розмірі 5000,00 гривень щомісячно. Згідно договору довічного утримання право власності на житловий будинок та земельну ділянку у набувача виникає з моменту державної реєстрації договору відповідно до ст.ст. 182, 210, 745 ЦК України. Право власності на житловий будинок та земельну ділянку було зареєстровано за [PERSON] . Як зазначає [PERSON] в своїй позовній заяві починаючи з 18.06.2024 року відповідачка не надає їй належного утримання та догляду, а саме: не забезпечує одягом та продуктами харчування, не сплачує комунальні послуги за проживання в житловому будинку, не утримує в належному стані житловий будинок, в якому мешкає позивачка, тобто належним чином не виконує свої обов`язки за договором довічного утримання. З наданих відповідачем до відзиву на позов квитанцій ТОВ «Домінант Фарма» вбачається, що відповідачка 30.06.2024, 10.08.2024, 03.08.2024, купляла ліки, згідно до платіжних інструкції АТ КБ «Приватбанк» у 2024 році, відповідачка сплачувала послуги за спожитий газ за серпень та вересень 2024 року та за послуги електропостачання за період з червень, серпень та вересень 2024 року, відповідно до квитанції на переказ коштів у червні 2024 року та у січні 2025 року відповідачкою здійснено переказ коштів у розмірі 5000 грн. У додаткових поясненнях до позовної заяви, представник позивача адвокат Мазницький М.М. зазначає, що надані відповідачкою документи не спростовують факту неналежного виконання набувачем обов`язків за договором оскільки комунальні послуги за користування газом, електроенергією та водопостачання сплачувалися не тільки [PERSON] , а й позивачкою [PERSON] та надає копії квитанцій підтверджуючих сплату коштів саме [PERSON] за спожиті нею комунальні послуги. Відповідачем здійснювалася лише незначна та нерегулярна оплата окремих житлово-комунальних послуг, що не покривало їх фактичної вартості та не відповідало умовам договору довічного утримання. Також представником позивача додано до матеріалів справи копію довідки № 46 від 09.04.2025 року, яка видана КНП «ЦПМСД Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області», в якій зазначається про те, що ліки, перелічені в чеках від 30.06.2024, 03.08.2024, 10.08.2024, 15.08.2024, сімейним лікарем [PERSON] для [PERSON] не призначалися. Суд, оцінюючи надані відповідачем докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80,89 ЦПК України, відхиляє їх з наступних підстав. З наданих відповідачем копій фіскальних чеків від 30.06.2024 р., 10.08.2024, 03.08.2024 вбачається, що [PERSON] дійсно були придбані лікарські засоби. При цьому будь-яких доказів того, що зазначені лікарські препарати купувалися відповідачем і саме для позивача відповідачем [PERSON] до суду не надано. В матеріалах справи наявна копія довідки № 46 від 09.04.2025 року, яка видана комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області», ЄДРПОУ 43995872 за підписом сімейного лікаря [PERSON] в якій зазначається, що ліки в чеках від 30.06.2024, 03.08.2024, 10.08.2024, 15.08.2024 сімейним лікарем для лікування [PERSON] не призначалися. З наданої відповідачем копії чеку на придбання баку для води не вбачається, що це обладнання було придбане саме для позивача [PERSON] на її прохання або за її вимогою. Відповідачем також не надано будь-яких доказів того, що відповідач дійсно відремонтувала систему електропостачання та водопостачання в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , де мешкає позивачка. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. На підставі ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ч. 1 ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до ст. 334 цього Кодексу. Обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду) та забезпечити відчужувача житлом, грошова оцінка матеріального забезпечення відчужувача встановлені нормами ст.ст. 749-751 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. В силу ч. 2 ст. 755 ЦК, договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Відповідно до норм ч.ч. 1-2 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором. У ст. 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду). У такому договорі можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (ч. 1 цієї статті). Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору довічного утримання вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. За таких обставин суд вважає, що відповідачем [PERSON] не надано доказів належного виконання своїх обов`язків, передбачених договором довічного утримання, тому цей договір слід розірвати. У зв`язку з розірванням оспорюваного договору довічного утримання, відчужувач, відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України набуває право власності на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,25 га, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем в розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved