Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 01.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) № 01.07.2024-100000239. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10000 грн строком на 98 днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 27000 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000 грн, заборгованості за процентами в розмірі 10500 грн, заборгованості за комісією у розмірі 1500 грн, неустойки 5000 грн. Представник позивача просила стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою суду від 15.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представником відповідача 17.10.2025 до суду надіслано відзив на позовну. Представник позивача у позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі. У судовому засіданні представник відповідача просив вимоги позовної заяви задовольнити частково. У поясненнях зазначив, що відповідач не заперечує отримання кредитних коштів від банку, однак вважає, що, погоджуючись на договірні умови, він не підписував їх одноразовим ідентифікатором чи в інший спосіб. Після того як ознайомився з певними умовами кредитування, надав підтвердження на отримання зазначених коштів. Примірника кредитного договору відповідач не отримував. Отже, такий договір не може вважатися укладеним. Строк дії кредитного договору становив 28 днів, а не 98. Кредитодавець не мав права нараховувати відсотки понад строк дії кредитування, встановлений договором. Судом встановлено, що 01.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферта) № 01.07.2024-100000239, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Даний Договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки, Заявки кредитного договору, Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) та Додатку до Кредитного договору у вигляді інформаційного повідомлення позичальника. Відповідно до умов вказаного Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 10000 грн на умовах: дата видачі кредиту 01.07.2024. Сума кредиту - 10000 грн. Строк користування - 98 днів, кінцева дата повернення 06.10.2024. [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 10000 грн шляхом перерахування на кредитну картку, номер транзакції в системі iPay.ua - 439938256, що підтверджується довідкою. У порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 27000 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000 грн, заборгованості за процентами в розмірі 10500 грн, додаткової комісії у розмірі 1500 грн, 5000 - неустойки. Такий розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору за період з 01.07.2024 по 06.10.2024 згідно наданої довідки-розрахунку. Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 01.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням Договору про надання кредиту. [PERSON] будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Розрахунок заборгованості в частині стягнення тіла кредиту, комісії та відсотків повністю відповідає умовам Договору про надання кредиту та строку його дії. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку товариству не повернуті, тож позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Тому, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту, комісії та нарахованих відсотків. Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов`язання, суд вважає, що позивач, заявляючи такі вимоги, не врахував положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Враховуючи, що кредитний договір було укладено 01.07.2024, тобто під час дії воєнного стану, суд вважає, що стягнення з відповідача пені суперечитиме пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. У підсумку суд позовні вимоги задовольняє частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial