Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 27.01.2017 [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630555765. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувалася в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору остання зобов`язана достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту, а Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить загальна сума заборгованості станом на 24.04.2025 - 125841,83 грн, з яких 86788,16 грн Прострочене тіло кредиту, 39 053,67 грн Відсотки за користування кредитом. Тому, позивач просив стягнути [PERSON] на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором 630555765, у розмірі 125841,83 грн. з яких 86788,16 грн Прострочене тіло кредиту, 39 053,67 грн Відсотки за користування кредитом та суму сплаченого судового збору. Відповідач проти позову заперечила, надала відзив, за яким зазначала наступне. 27.01.2017 Відповідачем та з АТ «Альфа банк» було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630555765. Протягом усього періоду користування кредитними коштами відповідач сумлінно виконувала взяті на себе зобов`язання, своєчасно здійснювала платежі на погашення заборгованості та жодного разу не ухилялася від виконання умов договору. Факт належного виконання зобов`язань підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, у якому відображено регулярне та своєчасне внесення платежів. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан, який продовжується і на теперішній час. Після запровадження воєнного стану в Україні більшість банківських установ надали своїм клієнтам так звані «кредитні канікули», тобто можливість тимчасово не здійснювати обов`язкові платежі за кредитними договорами, зокрема, протягом перших трьох місяців від початку дії воєнного стану. Однак незважаючи на запровадження воєнного стану та встановлені законодавством обмеження щодо нарахування штрафних санкцій, позивач продовжив здійснювати нарахування щомісячних платежів, комісій та інших обов`язкових платежів за кредитною карткою. Більше того, замість надання споживачам фінансових послуг послаблення або тимчасового звільнення від частини зобов`язань, АТ «Альфа-Банк» самостійно, без її відома та згоди, збільшував встановлений їй кредитний ліміт, що фактично призвело до збільшення загального розміру заборгованості. Так, згідно з отриманою випискою по рахунку за період з 01.01.2022 до 27.08.20225 банк у період дії воєнного стану неодноразово в односторонньому порядку підвищував кредитний ліміт, а саме: - 22.03.2022 до 35 228,49 грн; - 25.04.2022 до 39 124,99 грн; - 25.04.2022 до 39 160,18 грн; - 29.04.2022 до 39 342,38 грн; - 31.05.2022 до 43 728,85 грн; - 29.06.2022 до 46 284,52 грн; - 29.07.2022 до 48 879,08 грн. Такі дії банку є односторонньою зміною істотних умов договору, що суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 1056-1 ЦК України, яка прямо забороняє банку змінювати умови кредитування без письмової згоди споживача. Влітку 2022 року Відповідачу неодноразово телефонували працівники позивача з вимогою здійснити оплату за кредитною заборгованістю; не заперечувала проти виконання своїх зобов`язань і висловила готовність погасити фактичну суму боргу, яка за її власними підрахунками становила приблизно 6 000 грн. Проте під час кожного телефонного дзвінка різні працівники банку повідомляли різні суми нібито наявної заборгованості, які суттєво відрізнялися між собою та значно перевищували реальний розмір боргу. З врахуванням викладеного, відсутні підстави вважати, що при укладенні Договору АТ «Альфа банк» дотрималося вимог, передбачених ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення щодо умов кредитування та узгодження з Відповідачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Натомість ні Анкета-Заява, ні Оферта на укладання угоди, ні Акцепт пропозиції на укладання угоди, ні довідка про умови кредитування не містять істотних умов договору: у зазначених документах відсутні чіткі дані щодо встановленого банком кредитного ліміту (суми кредиту), що унеможливлює точне визначення розміру її фінансових зобов`язань перед банком; порядок зміни розміру кредитного ліміту. Крім того, відсутня конкретна інформація про розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, порядок її зміни, нарахування та сплати, що є обов`язковими умовами для правомірного укладення договору споживчого кредиту. Також документи не містять відомостей про строк дії кредитного ліміту або строк, протягом якого позичальник має право користуватися кредитними коштами, а також порядок і строки їх повернення. Відсутність зазначених відомостей унеможливлює визнання таких документів належним чином оформленим договором споживчого кредиту у формі кредитної картки, що свідчить про недотримання банком вимог чинного законодавства. Як вбачається з наданої банківської виписки, кредитний ліміт, який неодноразово самостійно, без відома відповідача та згоди підвищувався банком становив 48890,08 грн. Саме ця сума є максимально можливою заборгованістю за тілом кредиту. Незважаючи на це, у позовній заяві позивач зазначає, що прострочене тіло кредиту становить 86 788,16 грн, що майже вдвічі перевищує фактичний кредитний ліміт. Така невідповідність свідчить про помилки безпідставні або умисні дії банку під час формування розрахунку заборгованості. Загальна сума заборгованості, зазначена позивачем, становить 125841,83 грн. Відповідно, різниця між цією сумою та фактичним кредитним лімітом (125 841,83 грн 48 890,08 грн.) дорівнює 76 951,75 грн, що і є фактично нарахованими відсотками та іншими додатковими платежами. Таким чином, розмір відсотків становить 76951,75 грн, а не 39 053,67 грн, як зазначає позивач. Такі невідповідності у наданих позивачем розрахунках ставлять під сумнів достовірність визначення розміру заборгованості та свідчать про можливі порушення банком принципів об`єктивності, прозорості й добросовісності у взаємовідносинах із споживачем фінансових послуг. З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки вбачається, що впродовж періоду кредитування банк систематично нараховував відсотки за користування кредитом, сплата та розмір яких не були погоджені, та здійснював їх автоматичне списання, що призвело до збільшення розміру тіла кредиту та зміни кредитного ліміту. У зв`язку з цим кошти, автоматично списані в рахунок відсотків з належного Відповідачу карткового рахунку, слід враховувати при визначенні загального розміру заборгованості. Наведене також узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 02.10.2019 року по справі № 545/2248/17. Оскільки розмір відсотків за користування кредитом (76 951,75 грн), значно перевищує розмір тіла кредиту (48 890,08 грн), то змістовне навантаження встановлення такої оплати полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. У зв`язку з цим, у випадку, якщо суд дійде до висновку, що наявні підстави для задоволення позову, то вважала за необхідне заявити про застосування позовної давності. З огляду на викладене, представник відповідача просила суд в задоволенні позову Акціонерного Товариства «СЕНС БАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі. Представник позивача у судовому звсіданні позивні вимоги просила задовільнити в повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що 25.01.2017 між Акціонерним товариством "Альфа-Банк" та [PERSON] укладено Оферту на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлюваної кредитної лінії, Акцепт пропозиції на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлюваної кредитної лінії та угоду на використання аналогу власноручного підпису (а. с. 7-9). На підставі чого 27.01.2017 між Акціонерним товариством "Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено анкета заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк" (а. с. 6). Розмір заборгованості за випискою з рахунка приватного клієнта №001587-2025/0505 за період з 27.01.2017 по 24.04.2025: всього за період 12605,54 грн, кінцевий залишок 86788,16 грн, кінцева заборгованість зі сплати комісійних, відсотків 39053,67 грн, внесок до відношення мінімального балансу 125841,83 грн (а. с. 14-25). За розрахунком загальна сума заборгованості складає 125841,83 грн (а. с. 11-12). \~ \~ \~ \~18.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30.11.2022. \~ \~ \~ \~Норми права, які застосувавсуд. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позичку частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Висновки суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлений позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. 27.01.2017 [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630555765. Разом з тим, відповідач належним чином умови договору не виконала, погашення заборгованості, отже підлягає стягненню заборгованість. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення заборгованості за кредитним за договором у розмірі 125841,83 грн (сто двадцять п`ять тисяч вісімсот сорок одна гривня 83 копійки) та судові витрати. Щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. При вирішенні вказаного питання суд керувався приписами ст. 257 ЦПК України, за якою загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З графіку заборгованості, вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитом здійснений 21.01.2022 3550,00 грн. Позовна заява подана 13.06.2025. Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261\~ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З огляду на викладене, строк позовної давності до заявлених вимог не може бути застосованим. Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з меморіального ордеру №859041 від 28.05.2025, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved