Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «УСГ»» заявлено позов до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування. Короткий зміст позовних вимог 29.09.2023 року по вул. Котарбінського у м. Києві сталася ДТП за участі транспортного засобу «Seat Ateca», яким керував [PERSON] та автомобілем «Volkswagen Polo». Внаслідок ДТП ці транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою суду відповідача визнано винуватим у порушенні ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно правова відповідальність власника автомобіля «Seat Ateca» була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг»», яка у подальшому сплатила на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 63724,48 грн. Проте ПАТ «СК«УСГ» здійснила виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Volkswagen Polo» у розмірі 89598,65 грн, а тому на підставі ст. ст. 993, ч. 1 ст. 1194 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 25874,17 грн, як різницю між сплаченою сумою 89598,65 та отриманою в розмірі 63724,48. Рух справи та позиція сторін Ухвалою суду від 28.07.2025 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. 20.08.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом котрого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки автомобіль «Volkswagen Polo» використовувався як таксі, тому мав механічні пошкодження, не пов`язані з даним ДТП. Також цей автомобіль має значний пробіг більше трьохсот тисяч кілометрів, тобто фактичний пробіг значно перевищує середньорічний нормативний пробіг для даного КТЗ, тому при розрахунку відшкодування потрібно було застосовувати вищий коефіцієнт фізичного зносу. Калькуляція ремонту та акт огляду не складені експертом. Отже завищено суму відшкодування. Також надані позивачем матеріали не підтверджують, що всі заявлені пошкодження виникли саме з вини відповідача у межах даної ДТП. 25.08.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вважає безпідставними доводи відповідача. Оскільки відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати ПАТ «СК «УСГ» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого згідно договору добровільного страхування та сумою страхових виплат. Свою позицію позивач обґрунтовує з посиланням на постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 359/2309/17, від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15. 01.09.2025 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь позивача, у яких зазначено, що позивачем невірно застосовано методику розрахунку страхового відшкодування. Відповідач не може нести додаткову відповідальність за дії чи рішення страховика, оскільки його відповідальність вже була застрахована на суму, яка значно перевищує розмір заявлених позивачем збитків, а тому стягнення цих збитків з водія є безпідставним. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, з наведених у позові підстав. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, як безпідставного. Суд, вислухавши доводи сторін та їх представників, дослідивши подані ними письмові докази, надавши їм оцінку, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини справи. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2023 у справі про адміністративні правопорушення № 761/37113/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення Правил дорожнього руху 29.09.2023 о 12 год. 29 хв., як водія який керуючи автомобілем «Seat Ateca» у м. Києві в районі вул. В. Котарбінського всупереч п. 10.9 ПДР України, здійснюючи рух заднім ходом допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo», що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів (а.с. 11). Зображеннями автомобіля «Volkswagen Polo» (а.с. 54-56), схемою ДТП (а.с. 57-58) підтверджено обставини ДТП та наявність механічних ушкоджень цього автомобіля. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Seat Ateca» застрахована у ТОВ «СГ «Оберіг»» (а.с. 26, 49, 73). Автомобіль «Volkswagen Polo» належить ТОВ «Порше лізинг Україна» (а.с. 19), застрахований у ПАТ «СК«УСГ»» (копія договору з додатками на а.с. 12-18). Представник ТОВ «Порше лізинг Україна» заявою від 29.09.2023 звернувся до ПАТ «СК «УСГ»» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (копія на а.с. 20) Пошкоджений транспортним засіб «Volkswagen Polo» 29.09.2023 оглянуто, складено акт огляду №1000001799, описано виявлені пошкодження (копія на а.с. 21). Складено ремонтну калькуляцію на суму 96984,85 грн (а.с. 22-23), страховий акт на суму 89598,65 грн, розрахунок суми страхового відшкодування на цю суму (а.с. 24). Зазначену суму відповідно до платіжної інструкції від 06.10.2023 сплачено ТОВ «Автомобільний дім «Атлант»» (а.с. 25). Позивач із заявою від 12.10.2023 про виплату страхового відшкодування звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг»» (а.с. 27), від якого отримав виплату у 63724,48 грн, як страхове відшкодування згідно страхового акту 45570р/1 від 15.02.2024 р. (а.с. 28). ТОВ «СГ «Оберіг»» листом від 24.07.2024 роз`яснено [PERSON] методику та розмір нарахування і виплати страхового відшкодування (а.с. 50-53). Позиція суду Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 N 1961-IV, у редакцій чинній на час події ДТП (надалі Закон № 1961). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону № 1961). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961). Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (ст. 6 Закону № 1961). Згідно з п.9.1, 9.4 ст.9 Закону №1961 обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. За обставин даної справи відповідальність власника транспортного засобу «Seat Ateca», н.з. [NUMBER] на момент події ДТП була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг»» з умовами ліміту виплат по майну -200000 грн (а.с. 73). Відповідно до розрахунків позивача розмір страхового відшкодування власнику автомобіля «Volkswagen Polo» становить 89598,65 грн, що менше ліміту страхового відшкодування визначеного у сертифікаті ТДВ «СГ «Оберіг»», при цьому останнім сплачено лише 63724,48 грн. Зважаючи на це, суд відхиляє доводи позивача про обов`язок відповідача покрити різницю між заподіяними збитками та сплаченою сумою страхового відшкодування. При цьому, на виконання ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зокрема, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18, за яким «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування». Як вірно зазначено позивачем, на підставі ст. 993 Цивільного кодексу України до позивача як страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, позивач має право на стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Проте такі вимоги заявлені до винуватця ДТП, а не до страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Seat Ateca», і ліміт страхового відшкодування виплатою у 63724,48 грн не перевищено. Обставини цьому, які б давали підстави стверджувати, що у страховика (ТДВ "СГ "Оберіг"") не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, відсутні. За змістом ст. 1194 ЦК України зобов`язання сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою покладається на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність. Аналізуючи вищевказані норми ст. 1194 ЦК України, Закону № 1961, з урахуванням наведених правових позицій Верховного Суду, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають врахуванню, суд, за обставин даної справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача майнової шкоди, що заподіяна внаслідок ДТП. Свою позицію позивач у справі обґрунтовує з посиланням на постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 359/2309/17, від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15. У постанові від 04.12.2019 (справа № 359/2309/17) Верховний Суд скасував рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної та зазначив, що для правильного вирішення справи необхідним є встановлення суми страхового відшкодування, яке сплачено на користь позивача, проте відповідні докази у матеріалах справи відсутні, як і відсутні відповідні результати оцінки відповідного доказу. Висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 стосуються інших фактичних обставин. Окрім того, вони зроблені до того, як Великою Палатою Верховного Суду сформульовано правовий висновок у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18, а тому саме останній підлягає врахуванню, як релевантний. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що надані позивачем докази не підтверджують те, що наведені пошкодження автомобіля «Volkswagen Polo» виникли не в межах даної ДТП. Так, зміст акту огляду цього транспортного засобу (копія на а.с. 21) узгоджується з відомостями наведеними у схемі ДТП (а.с. 57) та стосуються пошкоджень передніх правих дверей, переднього правого крила, фари та бампера. Ці ж ушкодження видно і на зображеннях, доданих відповідачем до відзиву (а.с. 54, 55). Інші доводи відповідача зводяться до незгоди з розрахунком відшкодування, потребою застосування вищого коефіцієнту зносу автомобіля, проте на підтвердження своїх доводів відповідачем не надано відповідні докази, не заявлено клопотання про проведення експертизи, хоча такі права були роз`яснено судом. Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати належить залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed