Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Представником позивача, через систему «Електронний суд» було подано до суду відповідну позовну заяву про стягнення з Відділу освіти, молоді та спорту Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області на користь позивача заборгованості по заробітній платі за червень 2022 року у розмірі 10 625,42 грн., компенсації за дні невикористаної відпустки в період з 01.09.2021 року по 08.08.2022 року у розмірі 22 709,37 грн., а всього 33 334 (тридцять три тисячі триста тридцять чотири) гривні 79 копійок без утримання податку й інших обов`язкових платежів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебувала в трудових відносинах з відповідачем, працювала в період з 15.09.2008 року по 08.08.2022 року, була звільнена із займаної посади за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України. В період з 24.02.2022 року по 05.09.2022 року територія, на якій розташований Колодязненський ліцей, була окуповано збройними силами рф. Однак, позивачка належно продовжувала виконувати свої трудові обов`язки, проводила для учнів уроки за українською шкільною програмою в онлайн-форматі, в червні приходила прибирала клас. Будь-яких рішень щодо відсторонення позивачки від роботи або призупинення з останньою трудового договору не приймалось. В день звільнення не отримувала письмове повідомлення про нараховані та виплачені їй суми при звільненні та їй не було виплачено заборгованість по заробітній платі та грошову компенсацію за всі невикористані нею дні відпустки. Так само, в день звільнення позивачка не отримувала наказ про її звільнення. Заборгованість по заробітній платі складає 10625,42 грн. - за червень 2022 року, а також 22709,37 грн. - компенсація за невикористану відпустку в період з 01.09.2021 року по 08.08.2022 року. Розрахунок суми компенсації за невикористану відпустку в період з 01.09.2021 року по 08.08.2022 року наступний: 146 394,30 грн. / 361 календарний день * 56 календарних днів = 22 709,37 грн., де: 146 394,30 грн. - заробітна плата за період в період з 01.09.2021 року по 08.08.2022 року); 361 календарний день - розрахунковий період (365 календарних днів - 4 святкових та неробочих днів) 56 календарних днів - дні невикористаної відпустки. Позивач неодноразово зверталась до відповідача, Державної служби України з питань праці, до Колодязненського ліцею, з питання наявності заборгованості, але неодноразові звернення не сприяли вирішенню спору і станом на день подання позовної заяви заборгованість по заробітній платі та компенсація за невикористані дні відпустки не сплачена. Ухвалою судді від 12.06.2025 року визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву. Просили в задоволенні позову підмовити. Посилались на те, що згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376, с. Колодязне Дворічанської селищної територіальної громади знаходився в зоні активних бойових дій з 11.09.2022 року по 20.08.2024, до того з 24.02.2022 по 11.09.2022 взагалі знаходилося в окупації. Тож, документів про трудові відносини з Позивачем у Відповідача немає. Довідок про розмір середньомісячного та середньоденного заробітку; сум, нарахованих та виплачених при звільненні; сум нарахованих, але невиплачених при звільненні; накази про надання відпусток; інформацію про кількість днів невикористаної відпустки надати [PERSON] не можуть, тому що приміщення, де розташовувався відділ освіти, молоді та спорту Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, пошкоджене, архівні документи залишились у приміщенні. Наразі відсутня можливість обстеження приміщення відділу освіти, молоді та спорту щодо збереження архіву, а тому підтвердити чи спростувати слова позивачки про те, що роботодавець не провів у повному обсязі належні виплати, не видається можливим. Окрема зазначали, що Відповідачем було направлено запит на надання інформації до заступника начальника ГУНП в Харківській області начальнику СУ полковнику поліції про отримання інформації по колишнім працівникам Колоднязненського ліцею, зокрема, щодо [PERSON] , а саме, контракти з рф, їх свідчення по справі з [PERSON] , отримання нею заробітної пати за червень-серпень від країни агресора. Є підтверджене припущення, що Позивач після звільнення з Колодязненського ліцею пішла працювати до новоствореного навчального закладу, де продовжувала здійснювати трудову діяльність, зокрема викладати навчальні дисципліни за програмою, запровадженою окупаційною владою та нав`язаною агресором, що може свідчити про фактичне залучення її до освітнього процесу, організованого всупереч вимогам чинного законодавства України. Представником позивача подано відповідь на відзив, просила врахувати, що трудові відносини між сторонами існували в період з 15.09.2008 року по 08.08.2022 року, що підтверджується записами в трудовій книжці [PERSON] , ці обставини відповідачем жодним чином не спростовані, а отже є доведеними та дійсними. В період з 24.02.2022 року по 05.09.2022 року територія, на які розташований Колодязненський ліцей, була дійсно окупована збройними силами рф. Однак, до 08.08.2022 року, позивачка належно продовжувала виконувати свої трудові обов`язки, проводили для учнів уроки за українською шкільною програмою в онлайн-форматі, рішень щодо відсторонення позивачки від роботи або призупинення з останньою трудового договору не приймалось, доказів про припинення трудових відносин з позивачкою раніше дня звільнення, тобто раніше 08.08.2022 року, не надавалось. Факт відсутності первинних документів, які б дозволяли перевірити розмір заборгованості по заробітній платі, не звільняють відповідача від обов`язку проведення такого розрахунку. Зазначали, що саме відповідач має довести, що він провів з позивачкою повний розрахунок, правових підстав для звільнення від сплати заборгованості по заробітній платі відповідачем не наведено. Відповідач зобов`язаний здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік. Доводи відповідача щодо імовірного отримання позивачкою в період червня-серпня заробітної плати від країни-агресора, є лише припущеннями, непідтвердженими звинуваченнями. Представником відповідача подавались письмові пояснення, в яких наголошувалось, що обставини повномасштабного військового вторгнення РФ, окупації Куп`янської територіальної громади (до 10 вересня 2022 року), знищення архівів Відповідача та функціонування Колодязненського ліцею під контролем окупаційної влади за російськими стандартами освіти, мають бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор). Ці події (агресія, військові дії, захоплення установ) прямо унеможливили виконання українським роботодавцем (Відповідачем та Третьою особою) своїх зобов`язань: забезпечити Позивача роботою відповідно до українського законодавства та своєчасно виплачувати заробітну плату. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», роботодавець звільняється від відповідальності за порушення строків оплати праці, якщо доведе, що це сталося внаслідок форс-мажору. Однак, хоча звільнення від відповідальності за несвоєчасність не звільняє від обов`язку виплати заробітної плати загалом, у цій ситуації ключовим є питання об`єктивної неможливості виконання трудових обов`язків. Враховуючи, що будь-яка діяльність Позивача на окупованій території після 27.02.2022 не могла розцінюватися як виконання трудових обов`язків для українського роботодавця (особливо на тлі доказів провадження освітньої діяльності за російськими програмами, підтверджених кримінальним провадженням щодо колишнього керівника ліцею), суд, повинен дійти висновку, що обов`язок нарахування та виплати заробітної плати за період окупації не зберігався автоматично, оскільки роботодавець був позбавлений можливості забезпечити роботу, а працівник не виконував роботу для української установи. 3-ю особою пояснень до суду не надавалось. В судовому засіданні позивач та її представник доводи позовної заяви підтримали та просили її задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, зазначали, що заробітна плата за травень місяць була виплачена всім працівникам в грудні 2022 року, а в період з червня 2022 року роботу заклад не здійснював, діти перебували на канікулах, працівники закладу в червні місця подали заяви на відпустки, просили врахувати, що в червні 2022 року було встановлено простой по ліцею. Представник 3-ї особи суду пояснила, що позовні вимоги є необґрунтованими, зазначала, що вона до призначення на посаду директора ліцею працювала викладачем в закладі, в червні місяці всі працівники, які не мали наміру працювати в період окупації, писали заяви про надання відпусток, в грудні місяці їй були виплачені кошти, ніхто не міг працювати, бо діти з червня перебували на канікулах. Після деокупації вона телефонувала позивачу пропонувала надати трудову книжку, але позивач відмовилась. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановив наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень КЗпП України та Закону України «Про оплату праці» обов`язок доказування відсутності заборгованості перед позивачем, зокрема щодо виплати належних працівникові сум, покладається на роботодавця, а не на позивача (робітника) (постанова Верховного Суду від 15 липня 2024 року в справі №758/9515/23). Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. У силу вимог ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Так, згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника (ч. 1 ст. 47 КЗпП України). Отже, аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Відповідно до вимог ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Позовна заява подана до суду 03.06.2025 року, при цьому на її звернення до відповідача, письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні позивач не отримувала. Доказів отримання повідомлення стороною відповідача не надано. Тому, суд вважає, що строки звернення до суду не пропущені. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , працювала в Колодязненському ліцеї Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, з 01.09.2010 року на посаді педагога-організатора, відповідно до наказу №119-к від 01.09.2010 року, 01.09.2011 року була переведена на посаду вчителя початкових класів, відповідно до наказу №125-к від 31.08.2011 року, а 08.08.2022 року була звільнена із займаної посади за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України, наказ №33-К від 08.08.2022 року. \~ \~ \~ \~Відповідні обставини підтверджуються даними дослідженої трудової книжки, в судовому засіданні було оглянуто оригінал, копією паспорту, копією довідки про присвоєння ЄДРПОУ. Колодязненський ліцей Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, - є юридичною особою, засновником є Дворічанська селищна рада Куп`янського району Харківської області. Після звільнення позивач зверталась із скаргою до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, з відповіді на звернення від 22.11.2024 року вбачається, що проведено інформаційно-роз`яснювальну роботу із представниками ліцею та ради, направлено роз`яснювальні листи щодо норм діючого законодавства та вжиття відповідних заходів реагування, у разі незгоди роз`яснено право на звернення до суду, із скаргою до Державної служби України з питань праці з приводу невиплати заробітної плати та компенсації (скарга колективна), з відповіді вбачається, що рекомендовано звернутись до суду, до Куп`янської окружної прокуратури, Харківської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора щодо прийняття заходів реагування у зв`язку із порушення законодавства про працю. Як вбачається з відповіді наданої на скаргу позивача до Дворічанської селищної ради, у 2022/2023 навчальному році заклади освіти громади не здійснювали свою діяльність, тому наявні у бюджеті кошти в 2022 році були виплачені в грудні 2022 року педагогічним працівникам на погашення заборгованості за 2022 рік, на 2023 рік не було субвенцій в бюджеті громади, після отримання субвенції листопаді 2023 року було проведено оплату заробітної плати педагогічним працівникам, якими була надані заяви, трудові книжки, накази. Оскільки кошти для освітньої субвенції відсутні, відсутні табелі обліку робочого часу, провести виплату не є можливим, рекомендовано звернутись до суду. 21.02.2025 року позивач звернулась до Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації про надання довідки про розмір заборгованості. Звернення було направлено до Відділу освіти для надання відповіді. Як вбачається із відповіді Відділу освіти, молоді та спорту Дворічанської селищної ради, населений пункт Дворічна, перебував в окупації, наразі перебуває в зоні активних бойових дій, приміщення в якому був розташований відділ зазнало значних пошкоджень, архівні документи залишились у приміщенні, документи щодо трудових відносин між [PERSON] та ліцеєм в відділі відсутні. Відповідно до даних пояснювальної записки від 09.10.2025 року [PERSON] , що працювала на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Колодязненського ліцею з 31.08.2001 року по 08.08.2022 року, наказ від 08.08.2022 року №32-к, зазначала, що за період з 01 червня 2022 року по 31 липня 2022 року табелі передавались до відділу освіти, молоді та спорту Дворічанської селищної ради у встановленому порядку. Копії табелів у Колодязненському ліцеї не залишались, оскільки на той час ведення та зберігання копій у закладі освіти не передбачалось чинними вимогами. Оригінали табелів перебували в Відділі освіти, молоді та спорту Дворічанської селищної ради за адресою Куп`янський район, селище Дворічна, провулок Спортивний, 14, а у Колодязненському ліцеї відсутні. Аналогічна відповідь була надана на звернення представника позивача від 28.04.2025 року. За інформацією отриманої з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 24.12.2024 року, останнє надходження доходу від платника Відділу освіти, молоді та спорту Дворічанської селищної ради було за травень 2022 року, вид платежу заробітна плата, в сумі 10625,42 гривні. Інших виплат від відділу освіти не надходило. Позивачем було надано суду копію атестаційного листа від 24.03.2021 року про проходження нею атестації та присвоєння їй категорії «Спеціаліст другої категорії». Наданий атестаційний лист не містить підписів та печатки, як пояснила в судовому засіданні позивача даний лист їй надав [PERSON] , який був членом комісії, надати оригінал чи копію посвідчену належним чином вона не має можливості, оскільки все залишилось в приміщенні ліцею в особовій справі. Також, позивачем було надано суду копію свідоцтва про підвищення кваліфікації від 17.03.2020 року, за спеціальністю «Початкова освіта». Враховуючи досліджені дані з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, наданий розрахунок відповідачем за посадою Спеціаліста ІІ категорії, даних копії розрахункового листа, суд вважає, що в сукупності дані докази свідчать про те, що позивач дійсно з 24.03.2021 року мала відповідну кваліфікаційну категорію. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням наведеного нормативного регулювання суд дійшов висновку, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, виконувала свої обов`язки за посадою вчителя початкових класів, з 24.03.2021 року кваліфікаційна категорія «Спеціаліст ІІ категорії», та має право на отримання заробітної плати. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості суд враховує наступне. Відповідачем при подачі відзиву було зазначено, що внаслідок перебування селище в окупації, подальшого пошкодження приміщення, документів про трудові відносини з Позивачем у Відповідача немає. Відсутня у відповідача інформація про розмір заборгованості. Судом було досліджено надані суду позивачем дані про доходи з відповідного реєстру, розрахунковий лист, а також надані відповідачем копію розпорядження про оголошення простою, інформацію надану представником відповідача про розрахунок заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку за посадою Спеціаліста ІІ категорії. Так, відповідно до наданої копії розпорядження Дворічанського селищного голови Г.Турбаби, за №63 від 15.06.2022 року, у зв`язку з продовженням воєнного стану згідно із Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18.04.2022 року за №259, відповідно до статей 34, 113 КЗпП України, статей 3, 10, 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», постанови КМУ від 07.03.2022 року №221 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій», що фінансуються або дотуються з бюджету в умовах воєнного стану», призупинено освітній процес у закладах освіти з 15 червня 2022 року до можливості відновити роботу у зв`язку з відсутністю організаційних і технічних умов. Оголошено простій не з вини працівників з 15.06.2022 року керівникам загальноосвітніх навчальних закладів, керівникам закладів дошкільної та позашкільної освіти Дворічанської селищної ради. Керівникам закладів освіти встановити простій не з вини працівника з 15.06.2022 року для всіх працівників закладів освіти, звільнити працівників під час простою від обов`язку бути присутніми на робочих місцях. Простій оплачувати у розмірі 2/3 від посадового окладу в межах фонду заробітної плати передбаченого в кошторисі, крім працівників, які відсутні з нез`ясованих причин. Секретарю Дворічанської селищної ради довести розпорядження до відділу освіти, молоді та спорту Дворічанської селищної ради та керівників закладів освіти. Відповідачем у встановлений ухвалою строк довідка про розмір заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, суду не було надано. Але, в ході розгляду справи було надано Інформацію щодо розрахунку заробітної плати і компенсації за невикористану відпустку по посаді спеціаліста ІІ категорії, з відповідними надбавками, посадовий оклад Спеціаліста ІІ категорії склав 6133 грн, посадовий оклад Спеціаліста ІІ категорії, з урахуванням доплати 10% за Постановою КМУ №22 склав 6746,30 грн, оплата за перевірку зошитів складає 505,97 грн, престижність 20% - 1349, 26 грн, вислуга 20% - 1349,26 грн (нараховується тим, хто попрацював більше 10 років), класне керівництво 10 % - 674,63 (неповний клас). Відповідно до наданої інформації стороною відповідача визначено суму заробітної плати з урахуванням 22 робочих днів, 10 днів до простою 4829,74 грн, і 12 днів простою 2453,20 грн, а також компенсація за невикористану відпустку за відпрацьований період з 01.09.2021 року по 08.08.2022 року що складає 19810,71 грн, оскільки простій не включається у розрахунок. За наданою копією розрахункового листка за січень 2022 року позивачем було відпрацьовано 19 днів (72 години), оклад 6746,30 грн, вислуга 1349,26 грн, престижність 1349,26 грн, зошити 1-4 505,97 грн, класкерівн 674,63 грн, а всього 10625,42 грн. Дані наданої відповідачем інформації та розрахункового листа наданого позивачкою співпадають щодо окладу Спеціаліста ІІ категорії, надбавок за перевірку зошитів, престижність, вислугу, класне керівництво. Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Факт введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану є загальновідомим, проте існування воєнного стану автоматично не означає знищення (відсутність) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій, та не може бути підставою для застосування простою саме для одного (декількох) працівника(-ів), у тому числі позивача. Позивач має право на отримання заборгованості по заробітній платі за червень 2022 року, але не в розмірі заявленому до стягнення в 10625,42 грн, а в сумі з урахуванням даних про встановлення простою з 15.06.2025 року та відповідно до наданої інформації за посадою в сумі 7282,94 грн ( за 10 днів до простою в сумі 4829,74 грн, та за 12 днів після оголошення простою 2453,20 грн). Доказів проведення оплати за вказаний період досліджені матеріали справ не містять, не було надано таких доказів і стороною відповідача. Тобто, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за червень 2022 року підлягають частковому задоволенню, саме в сумі 7282,94 грн, з урахуванням простою. Крім того, згідно з положеннями ч. 1 ст. 83 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Згідно з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КзпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки, тільки в разі звільнення його з роботи. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. Пунктом 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений Постановою Кабінету міністрів України №100 від 08.02.1995 року, в редакції станом на 29.04.2022 року, передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Пунктом 7\~розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений Постановою Кабінету міністрів України №100 від 08.02.1995 року, в редакції станом на 29.04.2022 року, передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки. У пункті 2 розділу ІІ Порядку зазначено, що час, протягом якого працівник не працював з поважних причин або через вимоги чинного законодавства і за цей період йому не було нараховано заробітну плату або вона була збережена частково, виключається з розрахункового періоду. Це означає, що періоди, коли працівник не працював через простій, який не був з його вини, і за цей час отримував оплату менше, ніж середній заробіток, не враховуються при розрахунку відпускних. Тобто, червень та липень 2022 року, не враховуються при розрахунку компенсації відпустки, у зв`язку із введенням з 15.06.2022 року простою. Також, суд враховує, що абзацом 4 ч.1 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-IX, в редакції станом на 19.07.2022 року, визначено, що у разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому виплачується грошова компенсація відповідно до статті 24 Закону України «Про відпустки». Відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки», в редакції станом на 19.07.2022 року, у разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості. Аналогічна норма закріплена в п. 6 Порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю 56 календарних днів керівним працівникам закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам, що затверджений Постановою КМУ за №346 від 14.04.1997 року. З урахуванням наведеного, оскільки позивач працювала в Колодязненському ліцеї Дворічанської селищної громади Куп`янського району Харківської області з 2008 року, тобто не менш як 10 місяців, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація за невикористану відпустку терміном 56 днів Сумарний заробіток за останні перед наданням відпустки 12 місяців, без врахування днів простою в червні 15 днів та липні 2022 року, за період з серпня 2021 року по липень 2022 року склав 109012,97 грн, кількість календарних днів розрахункового періоду складає 312 ( з серпня 2021 по травень 2022 року 298 днів та 14 днів червня, за вирахуванням святкових та неробочих днів, 15 днів простою в червні та липня 2022 року). Тобто, з урахуванням наведеного, компенсація за невикористану відпустку складає 109012,97:312х 56= дорівнює 19566,43 грн. Позивач має право на отримання компенсації за невикористану відпустку в сумі 19566,43 грн, але не в розмірі заявленому до стягнення в сумі 22709,37 гривень, тобто позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Податкового кодексу України, відповідно до п. 162.1 ст. 162 якого платником податку на доходи фізичних осіб, є зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, та податковий агент. Відповідно до п. 163.1 та 164.1 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування платника податку є, зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Згідно п. 164.2.1 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту). Згідно п. 14.1.48 Податкового кодексу України, заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом. Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету встановлено ст. 168 Податкового кодексу України. Відповідно до п. 168.1.1 Податкову кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. За правилами п. 18.1 Податкового кодексу України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Крім того, особи, які мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені Кодексом податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу (п.п. «б» п. 176.2 ст.176 Кодексу). В постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року (справа №523/14396/19) зроблено наступний правовий висновок: «Оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону виступає роботодавець, суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових, платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. Суд роз`яснює, що податки та збори із суми заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку при звільненні присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та відповідно, відрахуванню із суми нарахованої працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума заборгованості зменшується на суму податків і зборів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням наведеного, оскільки позивач просила стягнути суму заробітної плати за червень 2022 року та компенсацію за невикористану відпустку, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку підлягають частковому задоволенню на суму заборгованості по заробітній платі за червень 2022 року в сумі 7282,94 грн та компенсації за невикористану відпустку в сумі 19566,43 грн, а всього 26849,37 гривня. Дана сума підлягає стягненню за вирахуванням податків та зборів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову з вимогами про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно від задоволених вимог. Так, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211.20 грн грн (26849,37 гривня х1% - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу) .

Outcome: partial