Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У грудні 2024 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що їй належить на праві власності 1/4 частка квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 29.07.2011. Іншими співвласниками квартири є її чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] , брат чоловіка [PERSON] . Маючи намір продати належну їй частку квартири, вона дізналася про перебування під арештом та забороною відчуження зазначеної квартири, накладеного постановою Богунського ВДВС Житомирського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 553916 від 09.02.2009, а особою, майно якої обтяжувалося був [PERSON] . Тому оскільки накладеним обтяженням порушуються її майнові права, позивач просить зобов`язати Богунський ВДВС у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт та заборону відчуження квартири [ADDRESS] , накладений у виконавчому провадженні Богунським ВДВС Житомирського МУЮ на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 553916, реєстраційний номер обтяження 8444285 від 09.02.2009. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 20.12.2024 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 30.04.2025 частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано в Богунського ВДВС у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ): 1) належним чином засвідчену копію постанови Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі про накладення арешту серії АА № 553916 від 09.02.2009, а також матеріалів виконавчого провадження; 2) інформацію чи перебувають (перебували) на виконанні в Богунському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі виконавчі провадження, боржниками в яких є (були) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; 3) інформацію про підставу накладеного арешту на квартиру [ADDRESS] та оголошення заборони на її відчуження; 4) інформацію про причини по яких, накладний на квартиру арешт на даний час не знятий. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутня інформація щодо відкритих виконавчих проваджень у Богунському ВДВС у місті Житомирі стосовно [PERSON] та станом на 18.02.2025 на виконанні виконавчі провадження не перебувають. Проте стосовно нього перебували на виконанні виконавчі провадження у Ружинському ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та виконаче провадження № 77020554 з примусового виконання виконавчого листа № 295/9903/24 перебуває на виконанні в приватного виконавця Клименюка А.М. Просить відмовити в задоволенні позову. Окрім того, Богунським ВДВС у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено суд про неможливість надати належним чином освідчену копію постанови Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі про накладення арешту серії АА № 553916 від 09.02.2009 та матеріалів виконавчого провадження у зв`язку із знищенням виконавчого провадження за терміном зберігання. Згідно відомостей з Автоматизованої лістеми виконавчих проваджень відсутня інформація щодо відкритих виконавчих проваджень у Богунському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі стосовно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та станом на 13.05.2025 року на виконанні виконавчі провадження не перебувають. Арешт на квартиру [ADDRESS] та оголошення заборони на її відчуження накладений на підставі виконавчого провадження № 11286190 з примусового виконання виконавчого листа Богунського районного суду міста Житомира № 12-185 від 15.05.1996 про стягнення аліментів з боржника на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у якому боржником є [PERSON] , [INFO] . Надати більш детальну інформацію немає можливості у зв`язку із тим, що матеріали виконавчого провадження були знищені за терміном зберігання. Згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутня інформація про сплату заборгованості по ВП № 11286190, тому в державного виконавця відсутні підстави для зняття накладеного арешту на майно, а саме: арешту на квартиру [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, вона та її представник до суду подали заяви, в яких просять розгляд справи проводити за їхньої відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Треті особи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засіданні не з`явилися, причин неявки до суду не повідомили. [PERSON] та [PERSON] направили заяви про розгляд справи за їхньої відсутності та просять задовольнити позовні вимоги. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та їхніх представників на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 29.07.2011 позивачу належить на праві спільної часткової власності 1/4 частка квартири [ADDRESS] , що вбачається з копії зазначеного договору та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.07.2024, яким також підтверджується, що по 1/4 частці цієї квартири належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна згідно інформаційної довідки № 385887501 від 08.07.2024 слідує, що на квартиру, 1/4 ідеальну частку квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , накладено обтяження постановою Богунського ВДВС Житомирського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 553916 від 09.02.2009, реєстраційний номер обтяження 8444285. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч. 1 ст. 317 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить їй на праві власності. Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Мозкаї V. Роїапсі), п. 73). У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Наявність протягом тривалого часу (10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13.07.2022 року в справі № 2/0301/806/11. На підставі наведеного, враховуючи відсутність майнових претензій до позивача, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту майна позивача, яка не має статусу боржника у відкритому виконавчому провадженні, перебування в арешті майна позивача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, а чинною постановою про арешт, зокрема, нерухомого майна позивача, порушуються її права як власника майна, так як її права щодо володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд зазнають певних обмежень, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved