Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

У серпні 2025 позивач в особі адвоката Давлатова Ш.Б. звернулася з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстрований 27 жовтня 2018 року між нею і [PERSON] в Індустріальному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 696. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З 2025 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам відповідача. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач після припинення сімейних відносин матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За цих підстав позивач просить шлюб між нею і відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 21 серпня 2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 21 листопада 2025 року встановлений позивачу строк для виконання ч. 7 ст. 177 ЦПК України та надання документів. що підтверджують повноваження представника. Вимоги ухвали виконані 24.11.2025 року, зокрема надано суду копію ордеру на надання правничої допомоги [PERSON] на підставі договору про надання правничої допомоги від 10 серпня 2025 року. В судове засідання, призначене на 11 грудня 2025 року, сторони не з`явилися. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує. У свою чергу, відповідач повідомлявся про розгляд справи за своїм зареєстрованим місцем проживання, відзив на позов не надав, тому судом проведений заочний розгляд справи в його відсутність на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що 27 жовтня 2018 року в Індустріальному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складений актовий запис № 696 та видано свідоцтво про шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу було змінено на « [PERSON] ». Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Згідно з позовною заявою сторони припинили шлюбні відносини. Позивач примиритися з відповідачем не бажає. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, причин позову про розірвання шлюбу, викладених у позовній заяві, всіх обставини життя сторін, зокрема припинення ними шлюбних відносин і небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач питання про відновлення її дошлюбного прізвища не ставила, тому прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити « [PERSON] », що не позбавляє її права змінити прізвище у позасудовому порядку. Крім того, згідно з частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або у твердій грошовій сумі за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 191 СУ України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, відповідач як батько зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. З урахуванням матеріального стану сторін, всіх інших обставин, передбачених статтею 182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки слід визначити в розмірі 1/4 (однієї чверті) його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення цього позову 20.08.2025 року, і до досягнення дитиною повноліття. Суд звертає увагу, що такий розмір аліментів на дитину відповідає законодавству, є необхідним для забезпечення розвитку дитини. Відповідач доказів неможливості сплачувати аліменти у вказаному розмірі не надав тому позов у частині стягнення аліментів також підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України\~слід задовольнити вимогу позивача та допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України). Згідно з частиною з статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір за вимогу немайнового характеру - про розірвання шлюбу. У частині вимоги про стягнення аліментів позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Отже, у зв`язку з задоволенням позову суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 968 грн 96 коп., а також у дохід держави судовий збір у розмірі 968 грн 96 коп.

Outcome: approved