Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визначити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , актовий запис про смерть № 328, строком у шість місяців. Встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , в тому, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є дійсно сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позов мотивований тим, що [INFO] помер\~батько позивача\~ [PERSON] ,після\~якого,\~залишилось майно\~на яке\~відкрилась спадщина,\~в зв`язку\~з чим\~позивач як\~спадкоємець звернувся\~до нотаріуса\~з заявою\~на \~прийняття спадщини де\~йому було\~відмовленооскільки ним пропущено строк на подання заяви на прийняття спадщини та не підтверджено родинні відносини з померлим. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оскільки вказане питання вирішується виключно в судовому порядку, позивач заявив відповідні вимоги. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача на судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення вимог позивача не заперечував. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [INFO] помер батько позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] ). За життя [PERSON] складено заповіт, який посвідчено Давидово-Брідською сільською радою Бериславського району Херсонської області 31 липня 2018 року за реєстровим № 24, згідно якого земельну ділянку з кадастровим номером 6520982000:07:023:0012, він заповів позивачу [PERSON] . Таким чином, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , залишилось майно на яке відкрилась спадщина, в зв`язку з чим позивач як спадкоємець за заповітом звернувся до державного нотаріуса Великоолександрівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де йому було відмовлено у реалізації такого права, оскільки ним пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини. Так, Великоолександрівською державною нотаріальною конторою Херсонської області позивачу надано письмове роз`яснення за № 829/02-14 від 14.09.2023, відповідно до якого вбачається, що на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа № 89/2023. Разом із цим, Великоолександрівська ДНК постановила відмовити позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відповідна заява від позивача була подана 07.06.2023, тобто після спливу законодавчо визначеного 6-місячного строку. Позивач не встиг прийняти спадщину, так як строк для її прийняття припав на період воєнного стану на території України, територія Бериславського району, в тому числі і село Давидів Брід, перебувало під обстрілами окупаційних військ країни агресора російської федерації, що ускладнює нормальну життєдіяльність і побут людини, крім того територія Великоолександрівської селищної ради тривалий час перебувала під окупацією країни агресора - рф. В селі Давидів Брід, за місцем відкриття спадщини, відсутні нотаріуси. Крім того, упродовж зазначеного періоду та на даний час позивач проживає в с. Ульянівка Херсонського району Херсонської області, автобусного сполучення між вказаними населеними пунктами фактично немає. Крім того правобережжя Херсонщини постійно знаходиться під обстрілами країни агресора - рф, що унеможливлює нормальну життєдіяльність людини. Крім того, документи, що підтверджують родинні відносини між позивачем та його батьком [PERSON] містять помилки, у зв`язку з чим отримати свідоцтво про право на спадщину у подальшому позивач не матиме можливості, тому є необхідним звернення до суду з метою встановлення судом факту родинних відносин, оскільки іншим позасудовим шляхом такий факт встановити неможливо. Так, згідно паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області 11.02.2005, прізвище позивача зазначено, як [PERSON] . Разом із цим, відповідно до свідоцтва про смерть виданого 12 листопада 2021 року, [INFO] помер батько позивача [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 328. Таким чином, наявні розбіжності при написанні прізвища позивача [PERSON] та спадкодавця його батька [PERSON] . Вважаємо, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується даними, зазначеними у наступних документах, зокрема: свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 11.11.1972, відповідно до якого батьком позивача зазначено російською мовою « [PERSON] »; однаковими датами народження позивача ( [INFO] ), що зазначено у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 11.11.1972 та паспорті позивача; однаковим місцем народження позивача, а саме с. Саханське Ширяївського району Одеської області, що зазначено у свідоцтві про народження [NUMBER] від 11.11.1972 та паспорті позивача, однаковим ім`ям та по батькові батька позивача, що зазначені у свідоцтві про народження позивача серії [NUMBER] від 11.11.1972 та свідоцтві про смерть батька позивача серії [NUMBER] . Також, факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] підтверджується наявністю у позивача доступу до особистих документів його померлого батька. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою вказаної статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз`ясненнями наданими пленумом Верховного суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що спадкоємець, який не звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, має право прийняти спадщину у вказаний спосіб у випадку доведення перед судом поважності причин його пропуску. При цьому слід зазначити, що висновок про поважність причин пропуску вказаного строку дає суд у кожному конкретному випадку, виходячи з особливих обставин справи, дій спадкоємця, обставин смерті спадкодавця, наявності інших спадкоємців, їх поведінки та поведінки органів місцевого самоврядування, яка мала місце впродовж існування неоформленої спадщини. Наведене положення закону також свідчить про наділення суду дискреційними повноваженнями при вирішенні вказаного питання, який на власний розсуд кваліфікує наведені позивачем причини поважними або неповажними, які завадили останньому звернутись вчасно до нотаріуса. Будь-які обмеження при цьому законодавчо не встановлені, а отже суд враховуючи наведене має ухвалити у справі законне, і найголовніше справедливе рішення, яким буде досягнуто справедливий баланс прав та інтересів сторін. Оскільки причин пропуску вказаного строку може бути безліч, законодавець і надав можливість суду вирішувати таке питання, в кожному випадку виходячи з «поважності» причин без будь-яких обмежень. Отже, суд вважає, що факт окупації села, як наслідок не здійснення діяльності нотаріусами, постійні зміни законодавства призвели до необізнаності позивача, щодо встановлених строків подання заяви на прийняття спадщини, враховуючи те, що відповідне право після смерті спадкодавця не було реалізоване відповідачем або іншими особами, а отже права та інтереси останніх жодним чином не будуть порушені. При вирішенні питання позовної вимоги з приводу встановлення родинних відносин суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Позивач не може документально підтвердити факт наявності родинних відносин за відсутності відповідних документів. Отже позивач позбавлений можливості отримати документи на підтвердження родинних зв`язків, а вирішення вказаного питання можливе лише в судовому порядку, що потрібно заявнику з метою доведення перед нотаріальним органом його права на спадкове майно. Таким чином, зважаючи на надані позивачем документи з яких прослідковується родинний зв`язок позивача та померлої, вікову різницю між померлою та позивачем, а також приймаючи до уваги відсутність у суду підстав піддавати сумніву встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість даної вимоги, яка підлягає задоволенню в повному обсязі. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причини, а отже не позбувся можливості оформлення прав на нього, так і відповідача, який таке право не набув у порядку встановленому законом та не заявив про свої права на неї. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved