Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» звернувся до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві представник позивача зазначив, що 23.06.2021 [PERSON] через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитноїї картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Банк прийняв пропозицію відповідача. Згідно з умовами кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти (кредит), а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання відповідно до Угоди виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти, однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 86 026,88 грн, з яких: 52 201,41 грн прострочене тіло кредиту; 33 825,47 грн відсотки за користування кредитом. Вказав, що Банк вживав заходів досудового врегулювання спору направив Позичальнику вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості, однак відповіді на зазначену вимогу не надходило, порушення умов Угоди позичальником не усунуті. Вказав, що 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 41). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05.11.2025 витребувано від АТ «Сенс Банк» докази щодо зміни найменування з АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк» (а.с.51). В судове засідання представник позивача не з`явився. Надав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 45). Згідно з частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, заяви про відкладення розгляду справи чи відзиву на позов не надав. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Ухвалою суду від 15.12.2025 вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що сторонами було підписано Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (10 зворот- 11). 23.06.2021\~ [PERSON] ,\~ініціював процес\~активації картки\~із використанням\~Системи «Інтернет-сервісу\~«My\~Alfa-bank» та отримав від Банку ОТП-пароль- аналог ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (комбінації цифр у вигляді смс-коду) (а.с. 12). За умовами Кредитного договору, сума встановленої кредитної лінії складає 29 500,00 грн. Максимальна сума Кредиту (Кредитної лінії) складає 200 000,00 грн. Процентна ставка для торгових операцій та/або для операцій зняття готівки у розмірі 35,99 %, тип процентної ставки фіксована. Порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн (а.с. 10 зворот-11). 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», що підтверджується Статутом Акціонерного товариства «Сенс Банк» (а.с. 56-72). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за кредитом № 631698157 станом на 18 травня 2025 року [PERSON] має заборгованість в сумі 86 026,88 грн, яка складається із заборгованості за відсотками за користуванням кредитом у розмірі 33 825,47 грн заборгованості за прострочене тіло кредиту у розмірі 52 201,41 грн (а.с. 7). 10 липня 2025 року відповідачу направлено письмову досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та списком згрупованих відправлень, у якому [PERSON] зазначений під номером 418 (а.с. 17, 18, 19-20). Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України, \~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49\~ЦК України, а також спеціальними нормами\~глави 71 ЦК України,\~Закону України «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір\~укладається і\~виконується в\~порядку,\~передбаченому Цивільним\~кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12 Закону України "Про електронну комерцію"\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. \~ \~ \~ \~Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. \~ \~ \~ \~Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, крім розрахунку кредитної заборгованості посилався на виписку по рахунку, копію акцепту пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), ч.2 ст. 530 ЦК України визначено, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої договірні зобов`язання, відкрив картковий рахунок з початковим кредитним лімітом та надав у користування кредитну карту. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконав. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору 10 липня 2025 року відповідачу було направлено письмову досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань (а.с. 17). Проте, станом на день звернення до суду із позовом, заборгованість за договором відповідачем не погашена, що свідчить про невиконання боржником умов кредитного договору, тобто про порушення зобов`язань, встановлених умовами цього договору. При цьому, відповідач у судове засідання не з`явивився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача щодо укладення між сторонами кредитного договору. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено, що відповідач [PERSON] дійсно отримав кредитні кошти, однак неналежним чином виконував кредитні зобов`язання, добровільно не сплатив обумовлені кредитними правовідносинами платежі, що призвело до виникнення заборгованості. Разом з цим, щодо розміру нарахованої позивачем заборгованості, суд вважає необхідним зазначити наступне. За змістом пункту четвертого частини першої\~статті 1\~Закону\~України\~«Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно із частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до п. 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених\~постановою Правління НБУ від 08.06.2017 №49, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Таким чином,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Тоді як комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України« Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 461/2857/20. Судом було досліджено надану банком виписку по рахунку та встановлено, що із позичальника списано за розрахунково-касове обслуговування основної картки 90 грн, розмір якої зараховано як заборгованість за тілом кредиту та відсотками (а.с. 13-16). У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Із матеріалів цієї справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги Банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються [PERSON] та за які Банком списано за розрахунково-касове обслуговування основної картки 90 грн, які є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». За встановлений обставин, суд приходить до висновку про необхідність перерахунку загальної заборгованості [PERSON] , постановленої до стягнення, яка підлягає зменшенню із 86026,88 грн до 85936,88 грн (86026,88 грн 90 грн). Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, а саме: стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 85936,88 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, на 99,9 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 2420,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial