Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Мотивує тим, що 26 жовтня 2017 року на 21-му кілометрі автодороги «Київ-Чоп М-06» сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок якої позивач зазнав матеріальної шкоди. [PERSON] наголошує, що [PERSON] не вибрав безпечну швидкість пересування, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїм зіткнення з автомобілем, за кермом якого перебував позивач. Києво-Святошинський районний суд Київської області постановою від 13 листопада 2017 року у справі № 369/12035/17 визнав винним [PERSON] у вчиненні ДТП. На час ДТП відповідальність « [PERSON] була застрахована згідно з полісом серії АМ № 1695781 в СК\~«Еталон», чинним на момент настання ДТП. Позивач отримав 100\~000 грн страхового відшкодування від страховика відповідача. Водночас, сума завданої шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, оскільки становила 196\~438,62 грн. Позивач направив відповідачу досудову претензію про добровільне відшкодування, однак вимога лишилася невиконаною. Враховуючи наведене, позивач вважає, що невиконання відповідачем вимоги про повне відшкодування завданої шкоди порушує його право, в зв`язку з чим з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд: 1.стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 261\~585,13 грн; 2.стягнути з [PERSON] витрати на оплату послуг евакуатора у розмірі 6\~000,00 грн; 3.вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. У квітні 2019 року суд отримав відзив [PERSON] на позов [PERSON] , в якому відповідач наполягає на тому, що позовні вимоги необґрунтовані належним чином, зводяться до безпідставного збагачення позивача, а отже є зловживанням процесуальними правами. Відповідач вважає недопустимими доказом поданий позивачем висновок про розмір заподіяної шкоди, вважаючи, що зазначені у висновку ціни значно завищені порівняно з ринковою вартістю деталей. Ухвалою від 07 травня 2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області призначив у справі підготовче судове засідання. Ухвалою від 13 жовтня 2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області закрив підготовче судове засідання, призначив справу до розгляду. Розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 червня 2024 року № 670 справу передано для повторного авторозподілу та призначено судді Фінагеєвій І. О. Протокольною ухвалою від 13 лютого 2015 року прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог. В судове засідання [PERSON] та його представник не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, представник позивача на адресу суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до\~вимог частини\~першої,\~третьої статті\~223\~ЦПК України\~неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті.\~Якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що [PERSON] з 12 серпня 2014 року є власником автомобіля «OPEL VIVARO», державний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» відповідно до Полісу № АК/7183099. Термін страхування визначений з 01 вересня 2017 року до 31 серпня 2018 року. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2017 року у справі № 369/12035/17 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Цією постановою встановлено, що [PERSON] , перебуваючи за кермом автомобіля «CITROEN BERLINGO», державний номер [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Opel», державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Свою вину у скоєному [PERSON] визнав. Листом від 28 грудня 2017 року ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» повідомило [PERSON] про виплату страхової виплати у розмірі 100\~000,00 грн в рахунок завданих йому збитків, які страховик оцінив у розмірі 196\~438,62 грн. 17 січня 2018 року ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» та [PERSON] уклали договір про відшкодування матеріальної шкоди за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу АМ-1695781 від 07 вересня 2017 року, в якому погодили суму відшкодування та графік її виплати трьома платежами на загальну суму 100\~000,00 грн. 22 лютого 2018 року [PERSON] направив [PERSON] претензію про добровільне відшкодування частини завданої матеріальної шкоди. Відповідно до Акту надання послуг від 26 жовтня 2017 року № 18 фізична особа підприємець [PERSON] надав [PERSON] послугу з перевезення автомобіля «OPEL VIVARO», державний номер [NUMBER] , з Київської області до м. Вінниці. Вартість послуги [PERSON] оплатив на суму 5\~950,00 грн відповідно до копії товарного чека від 27 жовтня 2017 року. Згідно з висновком експерта від 15 травня 2023 року № 14766/23-54 вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу становить 316\~585,33 грн, вартість завданої матеріальної шкоди 285\~872,84 грн, вартість відновлювального ремонту може становити 358\~758,31 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й\~охоронювані законом інтереси. Положення цивільного законодавства свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17. Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення. Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку). Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які становлять зміст суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права відбувається шляхом вчинення фактичних та юридичних дій, що свідчить по свободу поведінки учасників цивільних правовідносин при реалізації своїх прав та обов`язків на власний розсуд. Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Разом з тим принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Згідно з висновком експерта від 15 травня 2023 року № 14766/23-54 вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу становить 316\~585,33 грн. Відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів на спростування достовірності зазначеної суми заподіяної шкоди. За таких обставин, суд,

Outcome: partial