Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

23.10.2025 до Славутського міськрайонного суду Хмельниької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування поданого позову вказано, що 17.10.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №8616334 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Всупереч умов Договору №8616334 від 17.03.2023 Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 41091,19 грн, яка складається з наступного: 5158 грн - заборгованість за тілом кредиту; 35083,19 грн - заборгованість по відсоткам; 850 грн заборгованість за комісійними винагородами. 01.07.2025 ТОВ «Мілоан» та позивач уклали договір факторингу № 01.07.2025/1 від 01.07.2025 відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. За таких обставин представник позивача звернувся до суду та просив стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 41091,19 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 24.10.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено розгляд у відкритому судовому засіданні на 05.11.2025. 05.11.2025 в призначений час учасники справи до суду не з`явились. 04.11.2025 [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив перенести розгляд справи у зв`язку із бажанням досудового врегулювання спору. Ухвалою суду від 05.11.2025 справу відкладено та призначено на 27.11.2025. 27.11.2025 у судовому засіданні [PERSON] знову просив відкласти справу з метою досудового врегулювання спору. Справу було відкладено та призначено на 16.12.2025. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Представником позивача в позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Враховуючи наведені обставини ухвалою суду від 16.12..2025 було постановлено здійснювати заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.10.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №8616334 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п.1.1 Кредитодавець зобов?язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов?язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов?язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Згідно із\~п.1.2.\~та 1.3\~Сума (загальний\~розмір)\~кредиту становить\~17000.00\~гривень.\~Кредит надається\~загальним строком\~на 105\~днів з\~17.10.2023\~р.\~(дата\~надання кредиту)\~і складається\~з пільгового\~та поточного\~періодів. Позичальник зобов`язався повернути кредит Кредитодавцю 30.01.2024 р. 1.5.2. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2116.50 грн., які нараховуються за ставкою 0,83 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. 1.5.3. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 53550.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. 1.6. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована (а.с. 31). 17.10.2023 року ТОВ «Мілоан» ініціювало переказ коштів, згідно вищевказаного договору, безготівковим зарахуванням через банк «Приватбанк» на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Мілоан». Отже, ТОВ «Мілоан» виконало умови кредитного договору (а.с. 29-39,65). 01.07.2025 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» уклали договір факторингу № 01.07.2025/1 від 01.07.2025 відповідно до умов якого Позивачу було відступлено право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором (а.с. 43-52). Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, судом враховується наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідач порушує умови договору та своєчасно не виконує його умови, в результаті чого має заборгованість перед кредитором в сумі 41091,19 грн, яка складається з наступного: 5158 грн - заборгованість за тілом кредиту; 35083,19 грн - заборгованість по відсоткам; 850 грн заборгованість за комісійними винагородами. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачем фактично отримано кредитні кошти, які ним не повернуто. Отримані відповідачем кредитні кошти відображені в розрахунку заборгованості. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, з відповідача слід стягнути на користь позивача нараховану заборгованість по кредитному договору, а саме: основного боргу 5158 грн. та нарахованих процентів за користування кредитом, згідно умов кредитного договору в сумі 35083,19 грн. Щодо комісії за надання кредиту суд вказує на наступні обставини: Так, відповідно до статті 4\~ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (див. постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Оскільки комісія за кредитним договором №8616334 нарахована за період дії воєнного стану, тому позов в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за комісію в сумі 850 грн. задоволенню не підлягає. Щодо вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, судом враховується наступне. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19), витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною позивача до матеріалів справи додано Договір про надання правничої допомоги № 42649746 укладений між ТОВ «Діджи фінанс» з ФОП [PERSON] ; Додаткова угода №8616334 до договору №42649746 (а.с. 59-63, 64). Згідно вказаних документів, вартість наданих адвокатським бюро послуг становить 5000 грн (а.с. 16). Відповідач не заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не довів необґрунтованість витрат на правову допомогу. Тому, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню підлягає стягненню 4896,50 грн., що становить 97,93% від заявленої суми, (відшкодування витрат на правничу допомогу пораховано наступним чином: 5000=100%; 100%-97,93%= 2,07%, 5000-2,07%=4896,50 грн.). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача пропорційно сумі задоволених позовних вимог, у розмірі 2372 грн. 26 коп. (оскільки, задоволенню підлягає лише частина позовних вимог, а саме з заявленої ціни позову в сумі 41091,19 грн. задоволено лише 40241,19 грн., що становить 97,93% від заявленої суми, судовий збір пораховано наступним чином: 2422,40 = 100%; 100% - 97,93%=2,07%; 2422,40-2,07%=2372,26 грн.). З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial