Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] та повідомив, що між сторонами 29 березня 2017 року був зареєстрований шлюб у Вінницькому міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №531. Позивач зазначає, що сімейне життя не склалося, сторони мають різні погляди на життя та шлюб, наразі вони втратили почуття взаєморозуміння, любові та поваги один до одного та припинили шлюбні відносини, спільно не проживають та не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Вважає, що збереження сім`ї є неможливим, а тому просив розірвати шлюб між сторонами. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Судом установлено, що 29 березня 2017 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Вінницькому міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №531. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони не підтримують подружніх відносин, спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У частинах 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини не підтримання сімейних відносин, відсутності спільного проживання, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved