Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

АТ "Універсал Банк" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] , мотивуючи позов тим, що Monobank - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування в AT «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank, далі - Умови, опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https: www.monobank.ua/terms. 18.02.2019 року [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 18.02.2019р. На підставі укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 40000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно АТ «Універсал Банк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг, внаслідок чого станом на 19.10.2022 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п. 5 Розділу II Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 19.10.2022 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості. Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 11.02.2024 року становить 71351,86 грн, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 71351,86 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.05.2024 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. 19.06.2024 року відповідачем подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що у анкеті-заяві позичальника від 18.02.2019 року не зазначено термін повернення кредиту (користування ним), відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді строк повернення кредиту (користування ним), зокрема ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В анкеті-заяві процентна ставка за кредитом не зазначена, у ній відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (відсотків, пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Наданий представником позивача розрахунок заборгованості не є первинним документом, який би підтверджував отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позов, а отже, вважає його неналежним доказом. 25.06.2024 року, 28.06.2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 02.07.2024 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, у яких, зокрема вказав, що тіло кредиту ним повернуто в повному обсязі, навіть із переплатою, що слідує із наданого представником позивача доказу у вигляді таблиці розрахунку. Висловив заперечення щодо достатності доказу в частині обґрунтування та обчислення розміру заборгованості, у тому числі нарахування процентів. Просив не досліджувати та не встановлювати фактичні обставини справи на підставі доказів, які подані разом із відповіддю на відзив із порушенням строку на їх надання, застосувавши процесуальні наслідки частини 8 ст. 83 ЦПК України, відмовити у задоволенні позову. Сторони в судове засідання не прибули, в матеріалах справи наявні заяви представника позивача та відповідача про розгляд справи у відсутність. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Щодо заперечень відповідача з приводу не дослідження та не встановлення фактичних обставин справи на підставі доказів, поданих представником позивача до відповіді на відзив, суд вказані заперечення не приймає до уваги, оскільки подання виписки про рух коштів одразу до позовної заяви не є обов`язком позивача, а додання виписки та інших доказів, якими сторона позивача обґрунтовує свої вимоги не є порушенням вимог законодавства щодо подання доказів. Monobank - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування в AT «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank, далі - Умови, опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https: www.monobank.ua/terms. 18.02.2019 року [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 18.02.2019р. У заяві позичальника зазначено, що [PERSON] проставлянням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою підтвердив, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими вона ознайомилася (з актуальною, чинною редакцією), погодився та отримав у мобільному додатку, складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтвердила та зобов`язалася виконувати його умови. Анкета-заява не містить строків здійснення періодичних платежів та даних щодо процентної ставки. Також, в анкеті-заяві від 18.02.2019 року відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором та є рівнозначним аналогом його власноручного підпису. В обґрунтування позовних вимог Банк, крім вказаної Анкети-заяви, надав Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, затверджені рішенням Правління ПАТ "Універсал Банк", протокол №46 від 24.11.2021 року, які набирають чинності з 27.11.2021 року, та паспорт споживчого кредиту "Чорна картка monobank" за укладеним з відповідачем договором. Наявний Витяг з Тарифів за Чорною карткою мonobank, який містить Паспорт споживчого кредиту Чорної картки мonobank. Витяг з Тарифів за Чорною карткою мonobank передбачає процентну ставку та відповідальність позичальника у вигляді штрафу та комісію. Умови і правила обслуговування в AT "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank (далі Умови), зокрема і ті, які були чинні на час підписання відповідачем Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 18.02.2019 року, опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. За довідкою про наявність рахунку від 22.06.2024 року, наданої позивачем до відповіді на відзив, відповідачу [PERSON] було відкрито рахунок за карткою № [NUMBER] , статус картки активна до 05.24. Відповідно до довідки від 22.06.2024 року про розмір встановленого кредитного ліміту за карткою № [NUMBER] , наданої позивачем до відповіді на відзив, кредитний ліміт [PERSON] був встановлений 18.02.2019 р. в розмірі 5000,00 грн. У подальшому він змінився, а саме 20.07.2019 року збільшений до 6 тис. грн, 18.08.2019 р. збільшений до 7 тис. грн., 18.09.2019 року збільшений до 20 тис. грн, 13.12.2019 р. збільшений до 40 тис. грн. Отже, саме з 18.02.2019 року між АТ "Універсал банк" та [PERSON] виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами в межах кредитного ліміту. Зокрема, на підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Пізніше кредитний ліміт збільшився до 40000,00грн. АТ "Універсал Банк" свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Надана позивачем до відповіді на відзив банківська виписка про рух коштів за карткою від 22.06.2024 року за період з 18.02.2019 року по 18.10.2022 року (за карткою № [NUMBER] ) має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р №578/5, згідно якого до таких первинних документів віднесені, зокрема виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок, повідомлення банків, касові й банківські документи. Згідно вказаної виписки з 18.02.2019 року по 18.10.2022 року [PERSON] користувався кредитними коштами, здійснюючи покупки, перерахування на інші платіжні картки, знімаючи готівку в банкоматах, поповнюючи рахунки мобільного зв`язку, розраховуючись кредитною карткою через мобільний застосунок "Monobank", частково погашав кредит, поповнюючи картку. Сума витрат за вказаний період склала 175024,08 грн, сума зарахувань 103672,22 грн, зазначено про заборгованість станом на 11.02.2024 року в розмірі 71351,86 грн. До відповіді на відзив позивачем додано заяви відповідача №20.30.0000450129 від 11.12.2019 року, №20.30.0000864916 від 06.03.2020 року, №20.30.0000905363 від 14.03.2020 року, №20.30.0001570377 від 13.08.2020 року, №20.30.0001979824 від 31.10.2020 року, №20.30.0001979827 від 31.10.2020 року, №20.30.0001642404 від 28.08.2020 року, №20.30.0001979820 від 31.10.2020 року, №20.30.0001430822 від 15.07.2020 року про отримання кредиту «Транзакція в розстрочку», до яких додані паспорти споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. До кожної заяви долучено Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18.02.2019 року, укладеним між сторонами, станом на 11.02.2024 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість у розмірі 71351,86 грн, яка складається з: 71351,86 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 0,00 грн загальний залишок заборгованості за відсотками; 0,00 грн заборгованість за пенею; 0,00 грн заборгованість за порушення грошового зобов`язання. З поданого позивачем розрахунку та виписки по рахунку встановлено, що позивачем проводилось списання нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, загальна сума яких складає 40861,19 грн. Так, згідно зі ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.52 Цивільного Кодексу України (статті 626-654). Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини 1 та 2 ст. 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч.1 і 2 ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктом електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). У статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України "Про електронну комерцію"). У ч.ч.1 і 2 ст.639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. З матеріалів справи встановлено, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.4\~ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), згідно з якою відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14), зроблено такий висновок: "у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відтак обґрунтованим є висновок про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями\~625,\~1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ "ПриватБанк" дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів". Також, згідно з висновком, зробленим Верховним Судом у постанові від 09 січня 2020 року у справі №643/5521/19:\~"в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19)\~". Як вбачається із матеріалів справи, в анкеті-заяві зазначено, що позичальник ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що складають договір про надання банківських послуг. Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1\~ст.11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів". Згідно з п.22 ч.1\~ст.1 вказаного Закону\~споживач\~це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаний з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк", що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою "Monobank", в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язків клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено дію договору, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Наданий позивачем примірник Умов належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Тим більше, наданий примірник Умов затверджений рішенням Правління ПАТ "Універсал Банк", протокол №46 від 24.11.2021 року, які набирають чинності з 27.11.2021 року, тобто ще до укладення кредитного договору 18.02.2019 року, який є предметом цього спору. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1\~ст.634 ЦК України, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову (що фактично й зробив позивач, надавши Умови в редакції, яка стала чинною лише через більш як півтора року після укладення договору). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутні підстави для врахування наведених сум при визначенні розміру заборгованості та її подальшого стягнення. Отже, надані позивачем Умови з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору. Зазначений висновок узгоджується з вказаним вище висновком Великої Палати Верховного Суду, зробленого в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Як вбачається з наданих банком доказів, укладений між сторонами кредитний договір від 18.02.2019 року у вигляді анкети-заяви, підписаної відповідачем, не містить відповідних істотних умов кредитного договору, в ній відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом, неустойки та інших істотних умов. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "Універсал Банк" не повернуті, а також вимоги ч.2\~ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначено моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, апеляційний суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто тільки щодо стягнення тіла кредиту. До відповідача заявлено вимоги про стягнення заборгованість станом на 11.02.2024 року у розмірі 71351,86 грн, що включає: 71351,86 грн\~загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 0,00 грн\~загальний залишок заборгованості за відсотками; 0,00 грн\~заборгованість за пенею; 0,00 грн\~заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Судом встановлено відповідно до розрахунку-заборгованості за договором від 18.02.2019 року та банківської виписки про рух коштів за карткою від 22.06.2024 року за період з 18.02.2019 року по 18.10.2022 року, що позивач (банк) проводив списання нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, загальна сума яких складає 40861,19 грн. З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг [PERSON] не підписані, в тому числі і електронним цифровим підписом, а тому, згідно з роз`ясненнями, що викладені в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору. Відтак, банк проводив безпідставне списання нарахованих відсотків, оскільки відповідач не погоджувався на сплату відсотків за користування кредитними коштами за договором від 18.02.2019 року, всього таких було безпідставно списано на суму 40861,19 грн. До такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 18.05.2022 року у справі №697/302/20 за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, а також у постанові від 25.11.2024 року у справі №756/16950/21 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання зобов`язання припиненим. На підставі викладеного, суд вважає, що вказана сума коштів (40861,19 грн) безпідставно списаних відсотків підлягає зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором від 18.02.2019 року в розмірі 30490,67 грн, внаслідок чого позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивач звернувся з позовом про стягнення 71351 грн. 86 коп., задоволено позов в сумі 30490,67 грн, що складає 42,73%, а тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді оплаченого судового збору за подачу позовної заяви в сумі 1293,86 грн. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 17 грудня 2025 року.

Outcome: partial