Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

28 жовтня 2025 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: скасування арешту майна, накладеного державним виконавцем Очаківського МР ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області у виконавчому провадженні з реєстровим номером 22093216. В обґрунтування позову зазначив, що йому стало відомо про накладення державним виконавцем Очаківського МР ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області арешту на його майно у виконавчому провадженні з №22093216. Очаківський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив, що виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт, знищено, а тому можливість скасувати арешт відсутня. Оскільки на даний час підстав для утримання майна під арештом немає, позивач змушений звернутися до суду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, остання просила розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Представник третьої особи Очаківського відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Очаківському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебувало виконавче провадження №22093216, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого 19 жовтня 2010 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області у справі № 2-1032, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у розмірі 20\~692 грн 13 коп. Під час здійснення виконавчих дій в рамках зазначеного виконавчого провадження постановою виконавця накладено арешт на все майно [PERSON] .. Судом також встановлено, що 30 серпня 2012 року виконавче провадження за реєстровим номером 22093216 було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент завершення провадження). Як слідує з листа Очаківського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №22093216, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1032, виданого 19 жовтня 2010 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у розмірі 20\~692 грн 15 грн. Згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження, вказане виконавче провадження було відкрито 22.10.2010 з накладенням арешту на майно боржника (РНОКПП [NUMBER] ). Водночас, матеріали виконавчого провадження знищено у зв`язку із закінченням строку їх зберігання відповідно до п. 2 розділу VIII Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та у приватних виконавців, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5 (а.с. 7). З довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» слідує, що заборгованість за кредитним договором, що був укладений з [PERSON] , відступлена ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» (а.с. 9). 28 листопада 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги № КП-28112017. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вказаного договору, під № 3201 зазначений боржник [PERSON] , з яким АТ «Райффайзен Банк» був укладений кредитний договір №014/08-112/122943 від 18 вересня 2007 року (а.с. 32-35). Згідно з ч. 1 ст. 41\~Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Стаття 15 ЦК України визнає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами ч. 2 ст. 328\~ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що станом на час розгляду даної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження будь-якої заборгованості позивача. Разом із цим, суд вважає, що наявність арешту та заборони відчуження майна є непропорційним. Доказів, які б спростовували викладені у позовній заяві обставини, в матеріалах справи не міститься. З урахуванням викладеного, а також того, що докази наявності не виконаних зобов`язань перед фізичною чи юридичною особою відсутні, а накладений у 2010 році в межах виконавчого провадження арешт обмежує права позивача, оскільки створює перешкоди у реалізації майнових прав, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved