Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІН ФІНАНС»» (далі - ТОВ «ВІН ФІНАНС») звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором кредитної лінії № L1628767 від 17.10.2018, укладеним між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] , в розмірі 27 253,00 грн.; інфляційних втрат - 11 656,88 грн.; 3% річних - 2 455,52 грн., а всього 41 365,40 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» (далі - ТОВ «ФК «Дінеро») та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № L1628767 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. ТОВ «ФК «Дінеро» свої зобов`язання за договором виконало, перерахувавши на рахунок відповідача грошові кошти безготівковим шляхом, разом з тим, відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого у нього утворилась заборгованість за Договором кредитної лінії № L1628767 від 17.10.2018 у сумі 27 253,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 13 222,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 809,00 грн., а також іншими заборгованостям (в тому числі комісією та пенями) в розмірі 13 222,00 грн. 01.07.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС», укладено договір відступлення прав вимоги № 01072019, за умовами якого ТОВ «ФК «Дінеро» відступило ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Дінеро». З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість, 3% річних, інфляційні втрати у зв`язку з простроченням відповідачем зобов`язання, а також понесені судові витрати. Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2024 цивільну справу передано до Шевченківського районного суду міста Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.01.2025 матеріали цивільної справи передано на розгляд до Оболонського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 25.03.2025 вищезазначена цивільна справа передана судді Тихій О.О. Ухвалою суду від 02.04.2025 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Станом на 15.12.2025 відзив на позов до суду не надійшов, у зв`язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних у ній документів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 17.10.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії №AG7811147 (номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодваця № L1628767), умовами якого передбачено: ліміт кредитної лінії - 10 500,00 грн.; потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000,00 грн.; надана сума кредиту - 5 000,00 грн.; фіксована відсоткова ставка 0,65% в день; реальна річна відсоткова ставка - 234,00 %; дата повного погашення - 16.11.2018; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю у розмірі 75 грн.; комісія за пролонгацію: 7 днів - 375 грн., 14 днів - 575 грн., 30 днів - 945 грн. Того ж дня, між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № АМ7760853, якою передбачено: ліміт кредитної лінії - 8 750,00 грн.; потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000,00 грн.; сума кредиту - 3700,00 грн.; надана сума кредиту - 8 700,00 грн.; фіксована відсоткова ставка 0,65% в день; реальна річна відсоткова ставка - 234,00 %; дата повного погашення - 16.11.2018; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю у розмірі 55,5 грн.; комісія за пролонгацію: 7 днів - 653,00 грн., 14 днів - 1 001,00 грн., 30 днів - 1 644,00 грн. 22.10.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № АМ5492552, якою передбачено: ліміт кредитної лінії - 10 625,00 грн.; потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000,00 грн.; сума кредиту - 1 900,00; надана сума кредиту - 10 600,00 грн.; фіксована відсоткова ставка 0,69% в день; реальна річна відсоткова ставка - 246,67 %; дата повного погашення - 16.11.2018; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю у розмірі 28,5 грн.; комісія за пролонгацію: 7 днів - 795,00 грн., 14 днів - 1 219,00 грн., 30 днів - 2 003,00 грн. 22.10.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено інші додаткові угоди, якими продовжено строк кредитування до 23.03.2019. 21.02.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № АМ0165901, якою передбачено: ліміт кредитної лінії - 13 300,00 грн.; потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000,00 грн.; сума кредиту - 1 000,00; надана сума кредиту - 11 600,00 грн.; фіксована відсоткова ставка 0,65% в день; реальна річна відсоткова ставка - 234,00 %; дата повного погашення - 23.03.2019; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю у розмірі 15 грн.; комісія за пролонгацію: 7 днів - 797,00 грн., 14 днів - 1 222,00 грн., 30 днів - 2 008,00 грн. 22.02.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № АМ0314644, якою передбачено: ліміт кредитної лінії - 13 300,00 грн.; потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000,00 грн.; сума кредиту - 600,00; надана сума кредиту - 12 200,00 грн.; фіксована відсоткова ставка 0,66% в день; реальна річна відсоткова ставка - 236,23 %; дата повного погашення - 23.03.2019; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю у розмірі 9 грн.; комісія за пролонгацію: 7 днів - 842,00 грн., 14 днів - 1 291,00 грн., 30 днів - 2 121,00 грн. 23.02.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № АМ4190185, якою передбачено: ліміт кредитної лінії - 13 300,00 грн.; потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000,00 грн.; сума кредиту - 500,00; надана сума кредиту - 12 700,00 грн.; фіксована відсоткова ставка 0,66% в день; реальна річна відсоткова ставка - 238,50 %; дата повного погашення - 23.03.2019; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю у розмірі 7,50 грн.; комісія за пролонгацію: 7 днів - 879,00 грн., 14 днів - 1 348,00 грн., 30 днів - 2 215,00 грн. 24.02.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № АМ2245770, якою передбачено: ліміт кредитної лінії - 13 300,00 грн.; потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000,00 грн.; сума кредиту - 300,00; надана сума кредиту - 13 000,00 грн.; фіксована відсоткова ставка 0,67% в день; реальна річна відсоткова ставка - 241,07 %; дата повного погашення - 23.03.2019; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю у розмірі 4,50 грн.; комісія за пролонгацію: 7 днів - 902,00 грн., 14 днів - 1 383,00 грн., 30 днів - 2 272,00 грн. 01.03.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № АМ5671335, якою передбачено: ліміт кредитної лінії - 13 300,00 грн.; потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000,00 грн.; сума кредиту - 600,00; надана сума кредиту - 13 600,00 грн.; фіксована відсоткова ставка 1,36% в день; реальна річна відсоткова ставка - 490,91 %; дата повного погашення - 23.03.2019; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю у розмірі 9 грн.; комісія за пролонгацію: 7 днів - 947,00 грн., 14 днів - 1 452,00 грн., 30 днів - 2 386,00 грн. 02.03.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № АМ1255275, якою передбачено: ліміт кредитної лінії - 13 300,00 грн.; потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000,00 грн.; сума кредиту - 600,00; надана сума кредиту - 13 600,00 грн.; фіксована відсоткова ставка 1,38% в день; реальна річна відсоткова ставка - 495,09 %; дата повного погашення - 23.03.2019; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю у розмірі 9 грн.; комісія за пролонгацію: 7 днів - 992,00 грн., 14 днів - 1 521,00 грн., 30 днів - 2 499,00 грн. Крім того, 02.03.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено додаткові угоди, якими продовжено строк дії договору до 22.05.2019. 01.07.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», яке змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС», укладено договір відступлення прав вимоги №01072019, відповідно до умов якого ТОВ «ВІН ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором кредитної лінії №AG7811147 (номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодваця № L1628767) від 17.10.2018 у загальному розмірі 27 253,00 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] за Договором кредитної лінії №AG7811147 (номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодваця № L1628767) від 17.10.2018 становить 41 365,40 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 13 222,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 809,00 грн., а також іншими заборгованостям (в тому числі комісією та пенями) в розмірі 13 222,00 грн., а також інфляційних втрат - 11 656,88 грн.; 3% річних - 2 455,52 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Матеріалами справи підтверджується, що позивачу перейшло право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №AG7811147 (номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодваця № L1628767) від 17.10.2018, укладеним між останнім та ТОВ «ФК «Дінеро». Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч. 2 ст. 83, ч. 1 ст. 84 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Отже, доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 755/2284/16-ц, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц. Відповідно до п. 45, 46 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75, касовими документами оформляються операції з готівкою. Касові документи оформляються відповідно до вимог, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України щодо організації касової роботи в банках України. Відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті. При цьому, у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 910/3105/21, також зазначено: «Розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу». Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Разом з тим, позивачем не було надано жодних належних доказів, зокрема первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які б засвідчували, що відповідачу [PERSON] було перераховано грошові кошти згідно з Договором кредитної лінії №AG7811147 (номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодваця № L1628767) від 17.10.2018, укладеним між останнім та ТОВ «ФК «Дінеро». Крім того, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не зазначив про те, що інші докази не можуть бути подані у встановлений законом строк з об`єктивних причин (як це передбачено ч. 4 ст. 83 ЦПК України) та на підставі ч. 1 ст. 84 ЦПК України не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів. Тому, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19). Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач у позові не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Таким чином, матеріали справи не містять доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові, зокрема щодо отримання відповідачем кредитних коштів, наявності заборгованості та її розміру. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог. Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed