Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новобаварського районного суду м. Харкова з позовом до Управління соціального захисту населення Адміністрації Новобаварського району, третя особа: Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові в якому просить зняти арешт з нерухомого майна та скасувати запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який накладено Жовтневим ВДВС ХМУЮ Харківської області на підставі виконавчого листа 2-3415/03 від 10.10.2003 р. виданого Жовтневим районним судом м. Харкова на квартиру за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власником частини квартири розташованої за адресою [ADDRESS] . Бажаючи розпорядитися своєю часткою в квартирі позивач дізналася, що 27.02.2013 року Жовтневим ВДВС ХМУЮ Харківської області на підставі виконавчого листа 2-3415/03 від 10.10.2003 року виданого Жовтневим районним судом м. Харкова було накладено арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, відповідно до якої було накладено арешт на квартиру за адресою [ADDRESS] в зв`язку з чим позивач не може розпорядитися належним їй майном. Під час розгляду справи за її участю в Жовтневому районному суді позивач повністю погасила заборгованість і отримала повністю сплатила борг до винесення рішення суду у зв`язку з чим отримала від Управління соціального захисту населення Жовтневого району довідку від 11.10.2004 року 29 про відсутність заборгованості і не заперечення проти закриття справи у суді. Звернувшись до УПЗН Адміністрації Новобаварського району з запитом про заборгованість перед ними було надано повідомлення про відсутність інформації про наявну заборгованість. Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 26.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 19.11.2025 року закрито підготовче провадження а справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з`явилася, подала до суду заяву в якій? ? просила провести розгляд справи без її участі та заявлені позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Управління соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, представником [PERSON] подано до суду заяву про розгляд справи без участі в якій просила суд розглянути справу без участі представника відповідача і прийняти законне та обгрунтоване рішення на розсуд суду. Представник третьої особи Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові в судове засідання не з`явився, подав до суду пояснення по справі в яких просив суд розглянути справу без участі представника третьої особи, питання про зняття арешту з нерухомого майна та скасування запису про обтяження залишити на розсуду суду. Відповідно до п. 3 ст. 211? ? ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова по справі 2-3415/2003 було прийнято рішення, яким позов задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Управління праці и соціального захисту населення Новобаварської районної ради суму переплаченої субсидії в розмірі 451, 48 грн. перерахувавши на їх розрахунковий рахунок. Стягнуто [PERSON] , [PERSON] в дохід держави держмито в розмірі 51, 00 грн. Згідно копії відповіді наданої Виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів м. Харкова, відділом субсидій від 11.10.2004 року 29 на запит [PERSON] встановлено, що надмірно нарахована субсидія в сумі 451, 48 грн. погашена та перерахована до бюджету. У зв`язку з повним погашенням зайво нарахованої субсидії не має до претензій та не заперечує проти закриття справи в суді. З копії повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна 15562 від 08.07.2004 року вбачається, що ВДВС Жовтневого РУЮ м. Харкова на підставі виконавчого листа 2-3415/03 від 10.10.2003 року виданого Жовтневим р/с м. Харкова було накладено арешт на частину квартири за адресою [ADDRESS] яка належить [PERSON] . Згідно копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 59650686 від 23.05.2016 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири за адресою [ADDRESS] , яка знаходиться під арештом відповідно до повідомлення, 13562, 08.07.2004, ВДВС Жовтневого р-ну у м. Харкові. Відповідно до копії відповіді Управління соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради № С-6-102/02-71/25 від 27.07.2025 року наданої на запит адвокат Скородєлова С.В. представника [PERSON] та [PERSON] вбачається, що станом на 27.05.2025 відсутня інформацію щодо заборгованості [PERSON] перед Управлінням щодо зайво нарахованої та виплаченої субсидії. На підставі «Переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 17.04.201№571/20884, особові справи одержувачів усіх видів державної соціальної допомоги (крім інвалідів з дитинства та дітей з інвалідністю) та субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, які отримували допомоги відповідно до законодавства у 2001-2007 роках та були зняті з обліку, вилучені Управлінням для знищення, як такі, що не мають науково-історичної цінності та втратили практичне значення, згідно акту № 1 від 25.04.2013 про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року по справі № 658/715/16-ц, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства (пункт 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 39 вказаного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі, визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставо держателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотеко держателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії`неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням. За приписами ч. ч.1, 2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Аналізуючи вищевказані обставини справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved