Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 543741 від 13.03.2021 у сумі 8 764,73 грн, з яких: 5 452,39 грн заборгованість за тілом кредиту, 3 312,34 грн заборгованість за відсотками. Також, просить стягнути сплачений судовий збір в розмір 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у сумі 6 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 13.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] укладений Договір про надання споживчого кредиту № 543741. 28.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений Договір факторингу № 2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «Слон Кредит» права вимоги до боржника [PERSON] . Відповідно до Витягу з Додатку до договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 8 764,73 грн, з яких: 5 452,39 грн заборгованість за тілом кредиту, 3 312,34 грн заборгованість за відсотками. З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] , заборгованість за кредитним договором № 543741 від 13.03.2021 у сумі 8 764,73 грн, з яких: 5 452,39 грн заборгованість за тілом кредиту, 3 312,34 грн заборгованість за відсотками, понесені витрати на сплату судового збору, у розмірі 2 422 грн 40 коп., та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.08.2025 дану справу було передано за підсудністю на розгляд до Теребовлянського районного суду Тернопільської області. Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви вказав проводити розгляд справи за його відсутності та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом надіслання повісток про з`явлення до суду за адресою зареєстрованого місця проживання, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд у відповідності до статті 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Слон Кредит» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 543741 від 13.03.2021 (надалі - Кредитний договір), який укладений з додержанням письмової форми. Відповідно до п. 1.2. Договору, на умовах встановлених Договором товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 10 000,00 грн; тип кредиту кредит (п. 1.3. Договору. Пунктом 1.4. Договору передбачено, що строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 13.03.2022 (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, що є додатком № 1 до цього Договору (далі - Графік платежів). Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних) (далі - Проценти за перший день користування кредитом); за вci наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних (далі - Поточні проценти). Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 127,30% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 15 220,28 грн (п. 1.5-1.8. Договору). Відповідно до пункту 2.1. кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 8 000,00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] ; у розмірі 2 000,00 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5. Договору. За умовами пунктів 2.4, 2.5 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту; кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.1. Договору нарахування процентів за цим Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів. Пунктом 3.5 Договору передбачено, що сплата процентів за перший день користування кредитом, здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, споживач доручає товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу. Відповідно до п. 4.4. Договору, споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р866 (п.9 Договору). Підписуючи договір [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Слон Кредит». Згідно із листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» через сервіс онлайн платежів iPay.ua №2646_230913165427 від 13.09.2023 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 13.03.2021 о 09:10:45 на суму 8 000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 82960635, призначення платежу зачислення 8 000,00 грн на картку [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості за договором № 543741 від 13.03.2021, складеному ТОВ «Слон Кредит», заборгованість відповідача станом на 28.08.2023 склала 8 764,73 грн, з яких: 5 452,39 грн заборгованість за тілом кредиту, 3 312,34 грн заборгованість за відсотками. 28.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 2808-23, за яким ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Так, згідно з підпунктом 2.1 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах визначених цим Договором. Актом приймання передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 підтверджується передача ТОВ «Діджи Фінанс» реєстру боржників ТОВ «Слон Кредит», зокрема право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 543741 від 13.03.2021. Також Витягом з Додатку до Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 підтверджується передача ТОВ «Діджи Фінанс» реєстру боржників ТОВ «Слон Кредит», зокрема право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 543741 від 13.03.2021 у сумі 8 764,73 грн, з яких: 5 452,39 грн заборгованість за тілом кредиту, 3 312,34 грн заборгованість за відсотками. 31.07.2024 позивач як новий кредитор у зобов`язанні за кредитним Договором про надання споживчого кредиту № 543741 від 13.03.2021 направив [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості, зі змісту якої вбачається, що боржник неодноразово був повідомлений про відступлення права грошової вимоги факторові та про обов`язок боржника сплатити наявну заборгованість новому кредитору. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладеного договору, а тому до ТОВ «Діджи Фінанс», перейшло право вимоги за кредитним договором № 543741 від 13.03.2021. Відповідно до вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як слідує із матеріалів справи відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р866 підписано договір про надання споживчого кредиту № 543741 від 13.03.2021. З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] у встановленому законом порядку укладено договір № 543741 від 13.03.2021 про надання споживчого кредиту укладеного в електронній формі. Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших. Вищевказаний Договір про надання грошових коштів у позику № 543741 від 13.03.2021 підписаний відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора відповідно до частин шостої, восьмої статті 11, статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, судом встановлено, що між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем кредитний договір був укладений в електронній формі. Відповідно до статей 1046, 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти ТОВ «Слон Кредит» не повернув, чим порушив умови договору. Надалі, відповідно до укладеного договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 із підписанням відповідного реєстру право грошової вимоги до відповідача за невиконання умов кредитного договору перейшло від ТОВ «Слон Кредит» до ТОВ «Діджи Фінанс». Відповідно до вимог частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В силу вимог статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у доведеному розмірі 8 764,73 грн, з яких: 5 452,39 грн заборгованість за тілом кредиту, 3 312,34 грн заборгованість за відсотками. Щодо вимоги у позовній заяві представника позивача ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 6 000,00 грн, суд зазначає наступне. Представником позивача долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025, Додаткової угоди № 543741 до договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025, акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.05.2025. Згідно з договором про надання правової допомоги між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Лівак І.М. сторони визначили предмет договору у виді юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Пунктами 4.8 Договору визначено види послуг щодо надання правової допомоги. З наданих документів слідує, що позивач поніс витрати на послуги адвоката Лівак І.М., який надав правову допомогу у справі, а саме: правовий аналіз спірних правовідносин -2 250,00 грн, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості 3000,00 грн, формування додатків до позовної заяви 750,00 грн., загалом 6 000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи у Теребовлянському районному суді Тернопільської області, суд виходячи із критеріїв реальності, розумності та пропорційності, робить висновок про те, що слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача витрати на правничу допомогу, понесені при розгляді даної справи в суді, у розмірі 3 000,00 грн, так як на думку суду, саме такий розмір правової допомоги буде співмірним заявленим позовним вимогам та складності справи. З урахуванням вимог частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2422, 40 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved