Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У жовтні\~2024\~року до\~суду надійшла\~вищевказана позовна\~заява ТОВ\~«ФК «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~до [PERSON] .\~В обґрунтування\~позову зазначає,\~що 08\~червня 2021\~року ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та відповідач\~ [PERSON] \~уклали кредитний\~договір №\~340503304\~у формі\~електронного документа\~з використанням\~електронного підпису.Згідно умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 7000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 08 червня\~2021\~рокуТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 7 000,00 грн на банківську платіжну картку відповідача - № 4441-11XX-XXXX-5891. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином виконало умови договірних зобов`язань. 28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. 31.12.20 укладено додаткову угоду до Договору факторингу № 28/1118-01. Відповідно до реєстру боржників № 146 від 10.08.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 340503304 від 08.06.2021 року. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022.Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21102022 до Договору факторингу №21102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 22814,00 грн. Станом на 31.08.2024 року згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №340503304 від 08.06.2021 заборгованість [PERSON] становить 22814,00 грн, з якої 7000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 15814,00 грн - заборгованість за відсотками. Крім того, 06 липня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та [PERSON] укладено договір позики № 38645, за яким останній отримав кредит на суму 2 000 грн, строком на 18 днів, до 23.07.2021, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 912,5%, (відсотків) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (відсотків) на добу. 05 січня 2024 року між «ТОВ Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 05012024, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 05.01.2024 до вищевказаного договору факторингу, та розрахунку заборгованості [PERSON] за договором позики №38645 становить 11700,00 грн, з яких: 2000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 9400,00 грн сума заборгованості за відсотками, 300 грн заборгованість по комісії. Посилаючись на невиконання [PERSON] умов вищевикладених договорів, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором №340503304 - у загальному розмірі 22814,00 грн; та договором №38645 - у загальному розмірі 11700,00 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також,\~у вказаній\~ухвалі відповідачу\~надано строк\~для подачі\~відзиву на\~позовну заяву. Копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками направлялися відповідачу за адресою його реєстрації, проте до суду повернувся конверт із поштовою відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».\~ Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалює у справі заочне рішення. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до\~Договору №340503304,\~укладеного 08\~червня 2021\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та [PERSON] , відповідачу надано кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірах кредитного ліміту на суму 7000 грн. 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності. Згідно п. 1.2 договору, кредит надається строком на 30 днів. Відповідно до наданого позивачем платіжного доручення від 08 червня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу на його банківську карту № [NUMBER] xx xxxx 5891 суму кредиту у розмірі 7000 гривень. Згідно до п. 1.9.1. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною відсотковою ставкою в розмірі 620,50 відсотків річних, що становить 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним в дисконтний період (дисконтна відсоткова ставка). Дана відсоткова ставка продовжуватиме діяти якщо дисконтний період буде продовжено, а також і після закінчення дисконтного періоду за умови користування кредитом ( п.1.9.2, 1.9.3). 28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №340503394 від 08.06.20221 року. 31 грудня 2020року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладали Додаткову угоди № 26, якою продовжили строки виконання договору. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 2010202. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до Договору факторингу №21102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 22814,00 грн. Станом на 31.08.2024 року згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №340503304 від 08.06.2021 заборгованість [PERSON] становить 22814,00 грн, з якої 7000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 15814,00 грн - заборгованість за відсотками. Також 06\~липня 2021\~рокуміж\~ТОВ «Фінансова\~компанія «АВІРА\~ГРУП» та\~ [PERSON] \~укладено договір\~позики №\~38645, за яким останній отримав кредит на суму 2 000 грн., строком на 18 днів, до 23.07.2021, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 912,5%, (відсотків) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (відсотків) на добу. 05 січня 2024 року між «ТОВ Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №05012024, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «АВІА ГРУП» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 05.01.2024 до вищевказаного договору факторингу, заборгованість [PERSON] за договором позики №38645 становить 11700,00 грн., з яких: 2000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 9400,00 грн сума заборгованості за відсотками, 300 грн заборгованість по комісії. Станом на 05.01.2024 року згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором №38645 від 06.07.2021року заборгованість [PERSON] становить 11700,00 грн, з яких: 2000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 9400,00 грн сума заборгованості за відсотками, 300 грн заборгованість по комісії. З наданих\~позивачем розрахунків\~заборгованості вбачається,\~що [PERSON] належним чином договірні зобов`язання не виконав, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість за наступними договорами: за кредитним договором позики №340503304 від 08.06.2021 заборгованість [PERSON] становить 22814,00 грн, з якої 7000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 15814,00 грн., - заборгованість за відсотками. за кредитним договором позики №38645\~від 06.07.2021 року заборгованість [PERSON] становить 11700,00 грн, з яких: 2000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 9400,00 грн сума заборгованості за відсотками, 300 грн заборгованість по комісії. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 вказаного Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями\~ст. 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] уклав вищезазначені договори, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразових ідентифікаторів «MNV2P53D», та AV6227 які були надіслані на номер мобільний телефону відповідача [PERSON] « [NUMBER] ». Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори №38645 від 06.07.2021 та №340503304 від 08.06.2021року прирівнюється до укладеного у письмовій формі. У ч.1 ст.1050 ЦК України передбачено, що у випадку якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У ч. 1 ст. 1078 ЦК України закріплено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч.1, ч.2 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. З наявних в матеріалах справи доказів видно, що відповідач [PERSON] належним чином договірні зобов`язання за договором №340503304 від 08.06.2021року не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість. Щодо заборгованості\~за договором\~№38645\~від 06.07.2021 року На підтвердження\~позовних вимог\~щодо заборгованості\~за договором\~№38645\~від 06.07.2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надано суду копії договору позики, додатку №1 до даного договору, договору факторингу, акту прийому-передачі, витягу з Реєстру боржників, а також розрахунок заборгованості за укладеним договором позики. Однак, надані позивачем документи, ні прямо, ні опосередковано, не підтверджують факт отримання відповідачем [PERSON] від первісного кредитора ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів на підставі укладеного договору позики та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначено у позові ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Матеріали справи\~не містять\~жодних належних\~та допустимих\~доказів перерахування\~на банківський\~рахунок відповідача\~суми позики\~за договором №38645\~від 06.07.2021 року. Так, ні платіжних доручень, ні платіжних інструкцій, ні банківських виписок, ні інших первинних документів, які б підтверджували здійснення первісним кредитором операції з перерахування коштів відповідачу позивачем до суду не надано. Крім того, документи, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації. Однак таких документів позивач також суду не надано. У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. За наведених\~обставин справи\~суд вважає,\~що надані\~ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» документи\~не підтверджують\~заявлених вимог,\~оскільки стороною\~позивача не\~надано доказів\~перерахування відповідачу\~грошових коштів\~у позику\~за Договором\~№38645\~від 06.07.2021 року. Отже,\~стягненню з\~ [PERSON] підлягає заборгованість за кредитним договором позики №340503304\~від 08.06.2021 року в\~розмірі 22814,00 грн,\~з якої\~7000,00 грн -\~заборгованість за\~основною сумою\~боргу,\~15814,00 грн - заборгованість за відсотками. У решті позовних вимог необхідно відмовити. Щодо судових витрат Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті від 17.09.2024 № 81469, при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1998, 48 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial