Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

10.10.2024 ТОВ «Санфорд Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] . Позивач просить суд: - стягнути заборгованість в розмірі 15 959,17 грн. за кредитним договором №С-301-008181-19-980 від 04.06.2019. 06.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином шляхом направлення судової кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ). Конверт повернувся до суду неврученим. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином. Позивач пояснює, що 04.06.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала в кредит кошти та зобов`язалась їх повернути та сплатити відсотки. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» укладено договір факторингу, за яким продано права вимоги до боржників, зокрема, до [PERSON] . Далі 29.12.2023 між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу, за яким передано права вимоги до боржників, зокрема, до [PERSON] на суму 12 737,53 грн. За невиконання умов договору нараховано ще інфляційні втрати - 2 405,03 грн., 3% річних- 816,61 грн., Всього 15 959,17 грн. Судом встановлено такі обставини справи. 04.06.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № С-301-008181-19-980 в електронній формі, за умовами якого вона отримала в кредит кошти 5 000 грн. (максимальна кредитна лінія на 200 000 грн.) та зобов`язалася повернути отримані кошти, сплатити відсотки у розмірі 48% річних. Процентна ставка 48% річних. Строк повернення передбачений п. 3 цієї угоди. заявою від 04.06.2019 надала згоду на обробку персональних даних. 16.11.2023 ТОВ «ФК «Сонаті» (Фактор) та АТ «Ідея Банк» (Клієнт) уклали Договір факторингу №16/11-23 за умовами якого Фактор прийняв належні права грошової вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] на суму боргу 12 737,53 грн. (4 996,09 грн. - основний борг; 7 741,44 грн. - борг за відсотками). 29.12.2023 ТОВ «Санфорд Капітал» (Фактор) та ТОВ «ФК «Сонаті» (Клієнт) уклали Договір факторингу №29/12-23 за умовами якого Фактор прийняв належні права грошової вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] на суму боргу 12 737,53 грн. (4 996,09 грн. - основний борг; 7 741,44 грн. - борг за відсотками). За розрахунком позивача заборгованість за кредитним договором станом на 16.11.2023 становить 12 737,53 грн. Також за невиконання умов договору, позивач нараховував відповідачеві інфляційні втрати за період з 05.01.2020 до 23.02.2023 - 2 405,03 грн. та 3% річних - 816,61 грн. Висновки суду. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15) . Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони;воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку;- він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Із змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що він містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, підписавши кредитний договір, позичальник підтвердив, що вивчив умови надання фінансового кредиту, а їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки договору йому зрозумілі. Укладення договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідача. Отже, відповідач був вільним в укладанні кредитного договору та був обізнаний з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши кредитні документи. Тому позов про стягнення заборгованості, де 4 996,09 грн. - основний борг; 7 741,44 грн. - борг за відсотками підлягає задоволенню. Також кредитор, який придбав право вимоги до боржника за невиконання умов договору нараховував відповідачеві інфляційні втрати за період з 05.01.2020 до 23.02.2023 - 2 405,03 грн. та 3% річних - 816,61 грн. Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже інфляційні втрати та 3% річних також підлягають стягненню. Щодо витрат на правничу допомогу. Під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: -має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: approved