Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO], близько 18 годин 21 хв, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Chevrolet Niva 212300», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись автодорогою Р-24 сполученням «Татарів - Камянець-Подільський», у напрямку села Татарів, в селі Соколівка Косівського району Івано-Франківської області, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події. Водій [PERSON] зник з місця ДТП. За фактом ДТП матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 та ч.І ст.135 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024091190000378 від 02.11.2024. Постановою від 27 грудня 2024 року прокурора Косівської окружної прокуратури Івано- Франківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024091190000378 від 02.11.2024 року, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. У кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024091190000378 від 02.11.2024 року, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч.І ст. 135 КК України складено обвинувальний акт, який скеровано до Косівського районного суду Івано-Франківської області (справа №347/2946/24). Оскільки [PERSON] - дочка, по відношенні до загиблого, у зв`язку із його смертю останній спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у: моральній шкоді, вже перенесених нею моральних стражданнях та тих нескінченних стражданнях, що будуть переслідувати їх довготривалий час, перенесених моральних переживань, які продовжують тривати по даний час і ніколи не закінчаться та пов`язаних з цим істотними вимушеними змінами у її життєвих стосунках. Таким чином, в результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, дочці загиблого, [PERSON] було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача, у розмірі 202 000 грн. яку просить стягнути в її користь. Ухвалою суду від 10.12.2025 року на задоволення клопотання позивачки [PERSON] провадження в справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - залишено без розгляду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, за вимогами викладеними в позовній заяві просить справу слухати без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився., подав суду заяву про розгляд справи в письмовому провадженні без його участі. 21.07.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.55-58) за вимогами якого частково визнає заявлені вимоги [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , а саме в розмірі 42000 грн . Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків: Судом встановлено, що [INFO], близько 18 годин 21 хв, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Chevrolet Niva 212300», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись автодорогою Р-24 сполученням «Татарів - Камянець-Подільський», у напрямку села Татарів, в селі Соколівка Косівського району Івано-Франківської області, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події. Водій [PERSON] зник з місця ДТП. За фактом ДТП матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 та ч.І ст.135 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024091190000378 від 02.11.2024. Постановою від 27 грудня 2024 року прокурора Косівської окружної прокуратури Івано- Франківської області (а.с. 11-13) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024091190000378 від 02.11.2024 року, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення. У кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024091190000378 від 02.11.2024 року, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч.І ст. 135 КК України складено обвинувальний акт, скеровано до Косівського районного суду Івано-Франківської області (справа №347/2946/24). Із долученого до матеріалів справи свідоцтва про смерть а.с.14 вбачається, що [PERSON] [INFO] помер [INFO] . Копією свідоцтва про народження а.с.15 підтверджено, що батьком [PERSON] [INFO] являється саме [PERSON] . Вказаний факт ніким не оспорюється . Позивачка в справі [PERSON] доводиться матір`ю неповнолітньої [PERSON] , підтвердженням чого є копія свідоцтва про зміну імені а.с.18. Свідоцтвом про шлюб підтверджено зміну позивачкою дошлюбного прізвища [PERSON] на [PERSON] у зв`язку із укладенням 21.11.2019 року шлюбу із [PERSON] . Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано смертю фізичної особи " (постанови Верховного Суду у справах: №751/8121/17 від 14 січня 2019 року; №500/2095/15-ц від 10 січня 2019 року; №757/59802/16-ц від 05 грудня 2018 року; №126/1439/17 від 01 лютого 2018 року). Таким чином встановлено, що саме Відповідач, як володілець джерела підвищеної небезпеки є особою відповідальною за шкоду завдану ним в розумінні ст. 1166, 1187 ЦК України. Згідно положень ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виходячи зі змісту ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Встановлене Конституцією та Законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав, свобод та законних інтересів громадян. Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч.3 ст.23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру та обставин правопорушень, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, що [INFO], близько 18 годин 21 хв, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Chevrolet Niva 212300», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись автодорогою Р-24 сполученням «Татарів - Камянець-Подільський», у напрямку села Татарів, в селі Соколівка Косівського району Івано-Франківської області, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події. [PERSON] , який загинув [INFO] доводиться батьком [PERSON] , в наслідок чого останній і була спричинена значна моральна шкода. Зазначена подія суттєво відобразилася на житті та здоров`ї неповнолітньої . Статтею 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи здійснюється страхова (регламентна) виплата у зв`язку з: 1)лікуванням потерпілої фізичної особи; 2)тимчасовою втратою працездатності потерпілою фізичною особою; 3)стійкою втратою чи зменшенням професійної або загальної працездатності потерпілої фізичної особи; 4)моральною шкодою, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 5) смертю потерпілої фізичної особи. Положеннями ст. 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Отже, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Потерпілий має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок ДТП, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду (постанова КЦС ВС від 06.03.2023 у справі № 559/961/17-ц (провадження № 61-125св23). Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21). При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (Постанова ОП КЦС ВС від 05.12.2022 № 214/7462/20 (61-21130сво21). Судом було враховано, що в якості обґрунтування моральних страждань понесених неповнолітньою дочкою позивачки в інтересах якої вона звернулася до суду - [PERSON] , які підлягають компенсації, зазначено моральні страждання та непоправна втрата близької людини - батька, перенесені моральні переживання, які продовжують тривати по даний час і ніколи не закінчаться та пов`язаних з цим істотними вимушеними змінами у її життєвих стосунках. Також суд бере до уваги і майновий стан відповідача [PERSON] , який являється пенсійного віку , та основним доходом відповідача є пенсія, інших доходів останній немає. Окрім того відповідно до долученої до матеріалів справи відповідачем копії розписки від 16.12.2024 року він добровільно виплатив матері [PERSON] - [PERSON] в рахунок відшкодування 5000 доларів США. Таким чином, на основі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивачки [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] підлягають частковому задоволенню. При визначенні суми моральної шкоди для відшкодування позивачеві судом, зокрема, було враховано, зазначені позивачкою понесені її неповнолітньою дочкою [PERSON] душевні страждання та хвилювання, їх характер та ступінь, а також стан здоров`я та матеріальний стан відповідача. Оскільки відповідно до норм усталеної практики Верховного суду України розмір відшкодування повинен бути достатнім для забезпечення можливості відновити втрачену психологічну рівновагу та не бути джерелом збагачення за рахунок відповідача, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 50 000 грн. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 15, 16, 23, 281, 1167, 1168, 1172, 1177, 1187 ЦК України,

Outcome: approved