Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.12.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (далі - відповідач) за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 6230981 про надання споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «C360735». Згідно з умовами кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 6100 грн.; строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Як зазначає позивач, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 6100 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . В позовній заяві також зазначено, що у період з 31.12.2022 по 24.09.2023 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 3034,75 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,00 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 3034,75 грн. 25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу №25.09/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з даного реєстру, оскільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням ЗУ «Про захист персональних даних». Отже, до ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі: 6100 грн. сума кредиту, 10803,71 грн., - сума процентів за користування кредитом, всього 16903,71 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає: 6100 грн. - тіло кредиту та 10803,71 грн - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 93 календарних днів - 11 289,27 грн., всього 28 192,98 грн. Щодо попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» зазначає у позовній заяві, що судові витрати позивача складаються зі сплаченого ним судового збору у розмірі 2422, 40 грн. та витрат на правову допомогу, у розмірі 10 000,00 грн. Відтак, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості в розмірі 28192,98, з яких сума кредиту 6100 грн., сума процентів за користування кредитом 10803,71 грн., нараховані позивачем проценти за 93 календарних днів 11289,27 грн. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Окрім цього, позивач просив застосувати у судовому рішенні положення ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зазначити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків. Розрахунок 3 % річних: С* 3:100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 24.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не направив свого представника (а.с. 104; 108). В прохальній частині позовної заяви представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» Столітній М.М. просив розгляд справи проводити без участі позивача, проти винесення рішення (заочного) не заперечує. Відповідачу [PERSON] копія ухвали від 24.07.2025, судові повістки про виклик до суду, були надіслані судом на зареєстровану в законному порядку адресу місця проживання. Однак, конверти повернулися до суду з відміткою органів поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 105-106; 110-114). Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тобто, відповідач є належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання в силу вимог ст. 128 ЦПК України. Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог ЦПК України. Відповідач [PERSON] не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, та не подав відзив на позовну заяву. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає. В силу приписів ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як визначено ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд можеу хвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на те, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин такої неявки, не подав відзив, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність усіх умов для проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України (ч. 2 ст. 281 ЦПК України). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься договір № 6230981 про надання споживчого кредиту від 31.12.2022, сторонами якого зазначено ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] , який містить зі сторони споживача відмітку про підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором С360735 (а.с. 15-19). Відповідно до п.п. 1.1 1.4 Договору № 6230981 про надання споживчого кредиту від 31.12.2022 укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток "CreditPlus". Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 6100,00 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 360 дні (день). Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день, знижена процентна ставка 1,592 % в день (п. 1.5 Договору №6230981 про надання споживчого кредиту від 31.12.2022). Відповідно до п. 1.15 вказаного Договору перед укладенням цього Договору Товариством була здійснена електронна ідентифікація Споживача для входу в Особистий кабінет, відповідно до п.1.1 Договору та був використаний наступний спосіб ідентифікації та верифікації Споживача (в тому числі здійснений з метою укладення попередніх правочинів між Сторонами), з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу: шляхом використання інструменту покладання, відповідно до договору, укладеного між Товариством та АТ КБ «ПриватБанк», як банком-ідентифікатором Судом досліджено копії: Додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту № 6230981 від 31.12.2022 таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 20), паспорту споживчого кредиту (а.с. 21-22), картку обліку Договору (розрахунок заборгованості) (а.с. 25-30), правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (нова редакція) (а.с. 34-38). З досліджених документів неможливо поза розумним сумнівом встановити, що саме [PERSON] укладав Договір № 6230981 про надання споживчого кредиту від 31.12.2022, з огляду на наступне. Відповідно до умов Договору № 6230981 від 31.12.2022 перед укладенням договору первісний кредитор здійснив електронну ідентифікацію відповідача шляхом використання інструменту покладання, відповідно до договору, укладеного між Товариством та АТ КБ «ПриватБанк», як банком-ідентифікатором. Згідно з п. 7.1.4 правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (нова редакція) після входу до Особистого кабінету/Мобільного додатку «Pluscard, Споживач продовжує Реєстрацію в ІТС, заповнюючи необхідні поля електронної анкети, надаючи згоду (доступ) на отримання від третіх осіб персональних (ідентифікаційних) даних (система Bank ID, БКІ, Держане підприємство «ДІЯ», Суб`єкти первинного фінансового моніторингу в межах інструменту покладання, бюро кредитних історій тощо), додаючи необхідні файли, здійснюючи фото фіксацію себе та себе з документами у випадку необхідності. Отже, договором № 6230981 про надання споживчого кредиту від 31.12.2022 та правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (нова редакція) передбачена ідентифікація Споживача, однак позивач на підтвердження вказаної дії ніяких доказів до матеріалів справи не надав. Разом з тим, позивач на підтвердження надання первісним кредитором коштів відповідачу надає лист ТОВ «Пейтек Україна» за вих. №20231010-5 від 10.10.2023, в якому зазначається, що між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено Договір про організацію переказу грошових коштів № 160222-1 від 16.02.2022 і відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжні картки клієнтів від ТОВ «Авентус Україна» за наведеним списком. У вказаному списку містяться транзакції, в яких зазначено: дату, час, суму, номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна», номер транзакції в системі ТОВ «Авентус Україна», призначення платежу. Суд зазначає, що серед зазначених реквізитів не містяться дані про імена боржників, а також в призначенні платежу вказано не повні номера карток з написанням символів «*» (а.с. 62-63). Також в матеріалах справи міститься копія витягу з Договору про організацію переказу грошових коштів № 190122-1 від 19.01.2022 (а.с. 66-67), проте номер та дата даного договору не співпадає з вказаними номером та датою договору у вищезазначеному листі ТОВ «Пейтек Україна». На вказану невідповідність позивач надав копію листа за вих. №423-24 від 26.11.2024, де вказано, що внаслідок технічної помилки вказано некоректні реквізити в договорі про організацію переказу коштів, тому просять вважати, що платіжні операції здійснювались на виконання договору про організацію переказу коштів №190122-1 від 19 січня 2022 року (а.с.67). Щодо зазначених документів суд підкреслює, що вони також не є доказами надання відповідачу коштів передбачених умовами Договору про надання споживчого кредиту № 6230981 від 31.12.2022, адже відповідно до п. 4.5.2 витягу з Договору про організацію переказу грошових коштів № 190122-1 від 19.01.2022 Клієнт надає Фінансовій компанії Реєстр Споживачів, із зазначенням даних банківських карток та сум, які належать їм перерахувати. Всупереч цьому позивачем не надано Реєстру Споживачів, тому матеріалами справи не підтверджується перерахування коштів саме за Договором про надання споживчого кредиту № 6230981 від 31.12.2022. Також лист ТОВ «Пейтек Україна» за вих. №20231010-5 від 10.10.2023, де зазначено успішне перерахування коштів за списком на платіжні картки клієнтів від ТОВ «Авентус Україна» не є належним доказом, який підтверджує здійснення фінансових операції щодо переказу коштів, з таких підстав: - наданий документ не містить даних про власника банківської карти, на яку були перераховані кошти, та повних даних карти, на яку ці кошти перераховувались; - окремі цифри номеру банківської карти, зазначені символом «*», що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу коштів саме на картковий рахунок відповідача, оскільки незазначення шести цифр у картковому рахунку отримувача унеможливлює точну ідентифікацію власника рахунку, адже використовуючи найпростішу загальновідому формулу для розрахунку кількості цифрових комбінацій поза будь-яким сумнівом можна встановити, що кількість таких комбінацій дорівнює 1 000 000. Таким чином, повний номер карткового рахунку [PERSON] , який був повідомлений банком-емітентом на запит суду (а.с. 93) є лише одним з мільйона можливих комбінації за умови ненадання позивачем підтвердження, на який саме рахунок перераховувались первісним кредитором кошти за спірним кредитним договором; - посилання у підтвердженні щодо здійснення переказу грошових коштів на не ідентифіковану картку, не містить доказової інформації; - підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів складене у формі листа між двома підприємствами, що носить інформаційний характер, та не є первинним документом, яким відповідно до чинного законодавства підтверджується здійснення фінансової операції, та не містить усіх необхідних реквізитів для такого документу; - будь-якого посилання на договір про надання споживчого кредиту № 6230981 від 31.12.2022 у повідомленнях немає. Щодо витребуваної судом інформації у АТ КБ «ПриватБанк» суд зазначає, що надана інформація стосовно рахунків [PERSON] , містить дату платежу: 31.12.2022, суму: 6100,00 UAH. В даній відповіді вказано, що інформація про платника відсутня, що також вказує на непідтвердженість перерахування первісним кредитором коштів відповідачу відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту № 6230981 від 31.12.2022. Отже, з огляду на вказане, матеріали справи не містять належних доказів, що підтверджують укладення договору та виконання первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» умов договору про надання споживчого кредиту № 6230981 від 31.12.2022, щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок відповідача. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). В силу приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як закріплено у ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Так, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. 25 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (Фактор), було укладено Договір факторингу №25.09/23-Ф. Відповідно до п. 1.1 даного договору за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 39-41). Згідно з п. 1.2 Договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованостей до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. В день, коли здійснюється Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників, Клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно Реєстру Боржників в електронному виді за формою, наведеною в Додатку №5 до цього Договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному виді (Додаток №6). На підтвердження укладення Договору факторингу позивач надав копію Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному виді за Договором факторингу №25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 (а.с. 43); копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 (а.с. 43); копії платіжних інструкцій від 29 вересня 2023 р. за номерами 1083, 1081, 1079 (а.с. 44-46); копію Додатку №1 до Договору факторингу №25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 Витяг з Реєстру Боржників, де зазначено під порядковим номером 8643 боржника [PERSON] , сума заборгованості разом: 16903,71 (а.с. 58). Також в матеріалах справи міститься копія розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за договором №6230981 про надання споживчого кредиту від 31.12.2022 року за 93 календарних днів (25.09.2023-26.12.2023) (а.с. 31-32). Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що первісний кредитор - Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» уклало кредитний договір саме з [PERSON] та виконало свої зобов`язання за договором № 6230981 про надання споживчого кредиту від 31.12.2022, надавши саме відповідачу кошти у розмірі та у спосіб, визначений договором. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не долучено жодних доказів надання відповідачу кредитних коштів та отримання саме відповідачем цих коштів за договором № 6230981 про надання споживчого кредиту від 31.12.2022, а саме: відсутня ідентифікація відповідача як особи, яка уклала кредитний договір, неможливо підтвердити волевиявлення відповідача на надання згоди на укладення вказаного вище договору, а також доказів перерахування коштів на рахунок відповідача. При цьому, суд бере до уваги, що до позовної заяви, на виконання припису ч. 4 ст. 177 ЦПК України, представником позивача додано копію платіжної інструкції про сплату судового збору за подання цієї позовної заяви, яка містить усі необхідні реквізити бухгалтерського документу, у тому числі відомості про призначення платежу: «Код виду сплати: 101 Інфо запису:44559822; Судовий збір, за позовом ТОВ «ФК» ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» [PERSON] , Березанський міський суд Київської області», підпис та відмітку надавача платіжних послуг (а.с. 73). З викладеного суд робить висновок, що представник позивача обізнаний, що документом, яким доводиться відповідна сплата коштів є платіжна інструкція, яка заповнена у визначеному законом порядку та її виконання підтверджено надавачем платіжних послуг. Отже, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази укладення кредитного договору, належні первинні розрахункові документи, що позбавляє можливості перевірити факт звернення відповідача за отриманням кредитних коштів, а також факт перерахування чи отримання позичальником коштів у кредит, перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстави та порядок нарахування відсотків за користування кредитом. Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 2422,4 гривень (а.с. 73). Отже, з огляду на відмову у задоволенні позову судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed