Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

05 листопада 2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі - ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 21 вересня 2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі - «Позикодавець») та [PERSON] (далі - «Позичальник») було укладено Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №421382, за умовами якого Позикодавець надав Позичальнику кредит в розмірі 11000 грн строком на 365 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,2% в день. Договір підписаний електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису Т258, що був надісланий Позикодавцем на вказаний Позичальником номер телефону [NUMBER] ) у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець виконав свої зобов`язання, зокрема передав Позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 11000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника № [NUMBER] , який Позичальник вказав при оформленні кредиту, за посередництвом надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК». 11 січня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», було укладено Договір факторингу №01.02-95/24, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №421382 від 21 вересня 2022 року. Рішенням єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» від 25 березня 2024 року змінено назву ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Станом на дату подання позову до суду заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №421382 від 21 вересня 2022 року відповідачем [PERSON] не погашається, проценти за користування кредитом не сплачуються, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Посилаючись на наведені обставини, позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №421382 від 21 вересня 2022 року у розмірі 98120 грн, яка складається з: 11000 грн - заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту); 87120 грн - заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.80), про причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 21 вересня 2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №421382, згідно з умовами якого, товариство надає відповідачу кредит, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (а.с.09-19). До укладання договору [PERSON] ознайомилася із Паспортом споживчого кредиту (а.с.7-8), Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором, яка є Додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту №421382 від 21 вересня 2022 року (а.с.19), про що свідчить її електронний підпис одноразовим ідентифікатором Т258. Так, за умовами п.1.1. Договору визначено, що укладання цього Договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаним при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Згідно п.1.3. Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 11000 грн. Відповідно до п.1.4. Договору строк кредиту 365 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. Пунктом 1.5. Договору передбачено, що тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п.1.5.1 Договору). Згідно п.1.7. Договору орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом становить 47541,10 % річних (п.1.7.1. Договору). Відповідно до п.1.8. Договору орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 98120 грн (п.1.8.1. Договору). Умовами п.п.2.1., п.2.2., п.2.4. Договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 21.09.2022 року або 22.09.2022 року. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.2.1 Договору. Споживач підтверджує, що додаткові контактні дані та електронна адреса, які вказані в реквізитах споживача в розділі 10 «Реквізити та підписи сторін» договору (або надані споживачем товариству окремо) належать саме споживачу та знаходяться в його користуванні, володінні та розпорядженні. Споживач погоджується та розуміє, що ці дані можуть бути використані товариством для здійснення взаємодії з ним, в тому числі з метою врегулювання простроченої заборгованості, що може виникнути за цим договором. Така взаємодія здійснюється товариством з урахуванням вимог законодавства (п.8.2. Договору). Пунктом 9.6. Договору визначено, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони Товариства електронним підписом в особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис Товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що створений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис Споживача на договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Розділ 10 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» окрім прізвища ім`я та по батькові [PERSON] , також містить інформації про його РНОКПП, паспортні дані, місце проживання, номери засобів зв`язку, електронні адреси. Сторонами погоджено та підписано Графік платежів, який є Додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту №421382 від 21 вересня 2022 року, згідно якого Позичальник здійснює повернення суми позики до 16.09.2023 (а.с.19). На підтвердження укладення Договору про надання споживчого кредиту №421382 від 21 вересня 2022 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надано Паспорт споживчого кредиту (а.с.07-08), який як вже зазначалося 21 вересня 2022 року 11:08:39 був підписані відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором Т258, та в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо процентних ставок, порядок повернення кредиту, що є свідченням того, що Позичальник особисто та свідомо уклала вищезазначений Договір. На виконання даного договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», в цей же день позичальнику [PERSON] , було надано кредит, шляхом перерахування ТОВ «ПЕЙТЕК» 21.09.2022 12:34:50 11000 грн на картку клієнта (а.с.29). Отже, [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову, в установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним. Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором - 11000 грн, що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» (а.с.29). Відповідач [PERSON] зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту №421382 від 21 вересня 2022 року не виконала, заборгованість, у строк, обумовлений договором не погасила, проценти за користування кредитними коштами не сплатила. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №421382 від 21 вересня 2022 року, станом на 11 січня 2024 року, заборгованість [PERSON] складає 98120 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 11000 грн; заборгованість за відсотками по кредиту - 87120 грн (а.с.30-36). 11 січня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» («Клієнт») та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» («Фактор») укладено Договір факторингу №01.02-95/24, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №421382 від 21 вересня 2022 року (а.с.37-50). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Додаток 1 до Договору факторингу №01.02-95/24 від 11 січня 2024 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 98120 грн, з яких: 11000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту), 87120 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.51). Рішенням єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» від 25 березня 2024 року змінено назву ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (а.с.52). Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Як свідчать матеріали справи, договір укладено сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з приписами ст.12, ч.1, 5-7 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено матеріалами справи Договір про надання споживчого кредиту №421382 від 21 вересня 2022 року укладено між сторонами в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти Договір. Установивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем Договір не був би укладений сторонами, суд доходить висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним Договором. У Договорі сторонами погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. Отже, у суду відсутні підстави для сумніву, що [PERSON] було перераховано визначену умовами договору позику, що підтверджується вищенаведеними доказами, та не спростовано відповідачем, як і будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляла. Відповідач не надала власного розрахунку заборгованості за кредитом на спростування розрахунку позивача. Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст.629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом положень ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст.ст.1077-1079, 1082 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Доказів виконання обов`язку попередньому кредитору, зокрема і після надходження справи до суду, відповідач не надав. Положеннями ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Суд вважає, що позивачем, при зверненні до суду з цим позовом, було надано достатні та допустимі докази щодо перерахування відповідачеві кредитних коштів на картковий рахунок, що був зазначений особисто нею у Договорі про надання споживчого кредиту №421382 від 21 вересня 2022 року. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС», заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №421382 від 21 вересня 2022 року у розмірі 98120 грн, яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 11000 грн та заборгованості за відсотками - 87120 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 та ч.2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовна заява подана ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору. При звернені до суду ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було сплачено 2422 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №415 від 28 жовтня 2025 року (а.с.1). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, в сумі 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved