Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

04.08.2025 року представник позивача [PERSON] [PERSON] , звернулася до суду з цим позовом, у якому просить постановити судове рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] , як за спакоємцем за законом четвертої черги, [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] належав вищезазначений будинок (1/2 як члену колгоспного двору + 1/2 - як спадкоємцю після смерті чоловіка [PERSON] ). [INFO] помер чоловік [PERSON] [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі на 1/2 частку житлового будинку, яка належала йому як члену колгоспного двору, розташованого за вищезазначеною адресою. Спадкоємцем після смерті [PERSON] стала його дружина [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті, однак належним чином не оформила свої спадкові права. [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на належне майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач стверджувала, що [PERSON] є дружиною рідного брата її чоловіка. Тому вони не є кровними родичами. Заповідальних розпоряджень [PERSON] не залишала, але рішенням Болградського районного суду від 01 травня 2025 року [PERSON] була визнана спадкоємцем четвертої черги, оскільки останні п`ять років до смерті [PERSON] вони проживали однією сім`єю. Позивач своєчасно прийняла спадщину після смерті спадкодавця, але при житті спадщина не була оформлена за спадкодавцем, тому коли позивач звернувся до державного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, йому було відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, тому позивач звертається до суду з цім позовом. Ухвалою судді Раца В.А. від 08.08.2025 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Також ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. копії спадкових справ після смерті: [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . Витребувана інформація надійшла 24.09.2025 року. Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] в позовній заяві просить розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області - Арнаутов М.І., який здійснює свої повноваження на підставі довіреності, надав через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, не заперечував проти задоволення позовної заяви. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 14 квітня 1991 року відносився до суспільної групи "колгоспний двір", до складу якого входили (були зареєстровані та проживали): голова - [PERSON] , [INFO] та дружина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою №185, виданою 02.07.2025 року старостою Залізничненського старостинського округу згідно записів в погосподарській книзі (а.с.8). Згідно вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Відповідно до змісту Вказівок № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Відповідно до ст.ст. 120,123 ЦК УРСР (ред. 1963 р.), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Виходячи з вимог ст.ст. 120,123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991 року і регулювали власність колгоспного двору, право власності на майно колгоспного двору (спільне будинковолодіння) мали [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, по 1/2 кожний. Щодо визнання права власності в порядку спадкування. Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 10 жовтня 2008 року Залізничненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису про смерть №47 від 10.10.2008 року, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.16). Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, в тому числі на 1/2 частину у вищевказаному житловому будинку. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину фактом спільного проживання з померлим за однією адресою, що відповідає вимогам ст. 1268 ЦК України та підтверджується наступними доказами: - довідкою про склад сім`ї за вих. №183, яка видана 02.07.2025 року старостою Залізничненського старостинського округу Болградської міської ради, відповідно до якої на момент смерті [PERSON] до складу його сім`ї (зареєстрованими за однією адресою) входила дружина, [PERSON] (а.с.9); - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане 18 червня 1978 року Табаківською сільською радою, Болградського району, Одеської області, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та після його реєстрації дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.17); - матеріалами спадкової справи №48/2015, заведеною приватним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори, з якої вбачається, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 2,33 га, що знаходиться на території Залізничненської сільської ради, Болградського району, Одеської області (а.с.41). Тобто після смерті [PERSON] спадщину прийняла дружина [PERSON] , яка фактично успадкувала його в повному обсязі після смерті чоловіка, але не оформила за собою прав на спадщину. В подальшому, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 16 липня 2024 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підставі актового запису №418 від 16.07.2024 року, [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 26 на звороті). Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, в тому числі на вищезазначений житловий будинок. Як вбачається з довідки №182, яка видана 02.07.2025 року старостою Залізничненського старостинського округу Болградської міської ради Гергі С., [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] по день смерті [INFO] (а.с. 9 на звороті), а відповідно до довідки про склад сім`ї №1813 від 02.07.2025 року на момент смерті [PERSON] проживала (була зареєстрована) одна (а.с.8 на звороті). Факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] підтверджується рішенням Болградського районного суду Одеської області від 01.05.2025 року, відповідно до якого встановлено факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] в період часу з січня 2019 року до часу відкриття спадщини [INFO] включно, за адресою: [ADDRESS] . Отже, спадкоємцем за законом четвертої черги відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується наступними доказами: - матеріалами спадкової справи №168/2025 щодо майна [PERSON] заведено 06.06.2025 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., відповідно до якої спадкоємець [PERSON] 06.06.2025 року звернулися до приватного нотаріуса із заявою №627 про прийняття спадщини за законом (а.с. 26). Свідоцтво про право на спадщину за законом видано не було. Тобто [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , але не оформила спадкових прав. Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність цієї частки в житловому будинку спадкодавцю (а.с.10 на звороті, 11). Відповідно до ст. 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.. Статтями 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 цього Кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У ст. 1278 ЦК України визначено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Досліджені матеріали справи, відповідають встановленим нормам законодавства, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved