Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, в якому просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, яке належало покійному [PERSON] , який помер [INFO] , а саме житловий будинок з надвірними будівлями, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті чоловіка позивач прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Ухвалою суду від 31.07.2025 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Від відповідача, 11.09.2025 до суду надійшла заява, в якій Корюківська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог. Отже, відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] . Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач в судове засідання не з`явилась, в позові просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у заяві просила розглянути справу без участі представника Корюківської міської ради. Третя особа, Приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Гайдук С.В. в підготовче засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про розгляд справи. Неявка в судове засідання третьої особи відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] в м. Корюківка, Корюківського району, Чернігівської області де зареєстрована і проживає на даний час, що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] , виданим 07.10.2002 Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області. Чоловік позивача [PERSON] помер [INFO] у віці 40 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 05.01.2017 Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 06. Родинні зв`язки з чоловіком [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 14.04.1997 виданим Сядринською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. За життя чоловік позивача отримав у власність житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно довідки Корюківської міської ради № 156/10/06-11 від 17.07.2025 згідно по господарської книги № 1 за 2011-2015 номер об`єкта ПГО 0375-2 та по господарської книги № 1 за 2016-2020 номер об`єкта ПГО 03-0375-2 головою домогосподарства до дня смерті [INFO] був [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Корюківської міської ради № 111/10/06-11 від 29.04.2025 [PERSON] , [INFO] проживала разом з чоловіком, [PERSON] , [INFO] , до 01 січня 2017 року (день смерті) за адресою: [ADDRESS] і вела разом з ним спільне господарство. Саме на це майно після смерті чоловіка відкрилась спадщина. [PERSON] своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. Відповідно до довідки Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області від 29.04.2025 року № 111/10/06-11 [PERSON] проживала разом з чоловіком, [PERSON] , [INFO] , до 01 січня 2017 року (день смерті) за адресою: [ADDRESS] і вела разом з ним спільне господарство. Фактичним власником спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , так як після смерті покійного чоловіка прийняла спадщину та вважала, що є повноправним власником житлового, будинку за адресою [ADDRESS] , окрім того було зроблено відповідний запис до погосподарського обліку с. Тельне, Корюківського району, Чернігівської області після смерті [PERSON] , згідно якого головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] стала позивач, як спадкоємець майна, але коли виявила бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину зробити цього не зможе. Позивач звернулась до приватного нотаріуса Корюківського районного нотаріального округу Гайдук Світлани Володимирівни, але за відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину. Згідно технічного паспорту, житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами являється капітальною спорудою, який побудовано у 1975 році, та має площу забудови 75,1 кв.м. Згідно довідки Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» житловий будинок з надвірними будівлями розташований в [ADDRESS] . Житловий будинок А черепашника обкладений цеглою 100% готовності, 30% зносу. Загальна площа будинку становить 75,1 м.кв., житлова 32,7 м.кв. З надвірних будівель сарай Б з піноблоку, гараж В з піно блоку. Інвентарна вартість майна становить 112487 грн. По даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 власність не зареєстровано. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частинами 1,\~2\~статті 1220\~ЦК України\~встановлено,\~що спадщина\~відкривається внаслідок\~смерті особи\~або оголошення\~її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявляв про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.\~ [PERSON] належним чином прийняла спадщину за [PERSON] , який помер [INFO] оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із чоловіком. До складу спадщини входить зокрема будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] , право власності на який не було зареєстровано відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивач вважається такою, що прийняла спадщину за [PERSON] , інші спадкоємці відсутні, однак за умови відсутності реєстрації права власності на будинок відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», але за умови визнання державою речових прав, які були зареєстровані в порядку до набрання чинності вказаним законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог при визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору в розмірі 605,60 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved