Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, посилаючись на те, що він є сином [PERSON] . Його мати [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] на тимчасово окупованій території у місті Луганську від ракової інтоксикації, злоякісне новоутворення правої молочної залози. На час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також він має в наявності такі документи та інші матеріали, які підтверджують факт смерті [PERSON] : Свідоцтво про смерть [PERSON] , Договір про надання ритуальних послуг, Свідоцтво про місце поховання, фотографія місця поховання. Проте оскільки зазначені вище документи, які підтверджують факт смерті [PERSON] , були видані на тимчасово окупованій території відповідними незаконними органами влади та установами так званої «луганської народної республіки», він не може здійснити державну реєстрацію смерті особи у відповідному відділі державної реєстрації актів цивільного стану та отримати свідоцтво про смерть українського зразку у відповідності до законодавства України. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті його матері - громадянки України [PERSON] , [INFO] , [INFO] у місті Луганську у віці 86 років. Заявник у судове засідання не з`явився, однак у заяві про встановлення факту смерті зазначив можливість розгляду справи без його участі, вимоги підтримав. Заінтересована особа -Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луганську Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання представника не направили по невідомим суду причинам. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в селі Новософіївка Снігіревського району Миколаївської області та з 05 червня 1980 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 березня 1958 року [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05 жовтня 2021 Жовтневим відділом записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції луганської народної республіки, [PERSON] , яка народилася [INFO] в селі Новософіївка Снігіревського району Миколаївської області, померла [INFO] в луганській народній республіці. Відповідно до свідоцтва про захоронення №1347 від 01 жовтня 2021 року, виданого КП «Ритуальна служба м.Луганська», [PERSON] захоронена 01 жовтня 2021 року на ділянці №99 кладовища «Гостра могила» в м.Луганську. Згідно з інформацією, наданою 15 грудня 2025 року Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському району Дніпропетровської області, в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або проголошення її померлою. Пунктом 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з ч.3,4 ст. 9 цього ж Закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Місто Луганськ є окупованою територією згідно постанови ВР України від 17.03.2015 року №254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», де органи законної влади не діють, тому отримати належне свідоцтво про смерть заявник не може. Органи державної реєстрації актів цивільного стану не можуть провести державну реєстрацію смерті матері заявника, оскільки у підтвердження факту її смерті заявник пред`являє документ, форма якого не відповідає формі, визначеній законодавством України. Поряд з цим, відповідно до практики ЄСПЛ, Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій територій, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Це стосується реєстрації смертей, народжень, шлюбів. Враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку при розгляді справ в порядку статті 317 ЦПК України. У зв`язку з тим, що смерть [PERSON] настала в м.Луганськ, на території якого нині жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується з тим, що отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України, є неможливим. Таким чином, суд вважає необхідним захистити права заявника та задовольнити заяву про встановлення факту смерті його матері. Відповідно до ч.4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved