Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгов аності за кредитними договорами, вказуючи, що 28 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3932896, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 5000 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму у строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами за умовами договору, який вчинений у електронній формі. 24 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 103439340, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 5000 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму у строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами за умовами договору, який вчинений у електронній формі. 15.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 3932896. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі до [PERSON] . Таким чином ТОВ «Коллект Центр» наділене правом грошової вимоги до відповідача. Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн, заборгованість за відсотками 32765 грн. Загальна сума заборгованості складає 37765 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. 30.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу № 30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 103439340. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі до [PERSON] . Таким чином ТОВ «Коллект Центр» наділене правом грошової вимоги до відповідача. Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн, заборгованість за відсотками 38375 грн, заборгованість з комісії - 550 грн.. Загальна сума заборгованості складає 43925 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача 2422 грн.40 коп. сплаченого судового збору та 25000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2025 року по справі відкрито провадження та визначено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 19 вересня 2025 року представник відповідача [PERSON] , адвокат Царьов М.В. надав відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що не доведено факт укладання кредитних договорів; договори укладалися на 30 днів, позивачем нараховані проценти за межами строку договору; надані реєстри боржників до договорів факторингу є неналежними доказами. 25 вересня 2025 року представник позивача Ткаченко М.М. надала відповідь на відзив, 22 жовтня 2025 року - додаткові пояснення. 16 жовтня 2025 року представник відповідача Царьов М.В. надав відповідь на відзив. Позивач ТОВ «Коллект Центр» свого представника в судове засідання не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в прохальній частині позову просили проводити розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник, належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28.08.2021 року [PERSON] уклав договір про споживчий кредит № 3932896 з ТОВ «Мілоан» та отримав кредит у сумі 5000 грн строком на 30 днів, тобто до 27.09.2021 року. За умовами підписаного відповідачем і ТОВ «Мілоан» договору про споживчий кредит за користування кредитним коштами позичальник зобов`язався сплатити: 15 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитний договір укладений сторонами дистанційно шляхом пропозиції [PERSON] укласти цей договір (анкета-заява №3932896) від 28 серпня 2021 року і прийняття пропозиції ТОВ «Мілоан»/а.с.14/. [PERSON] підписав кредитний договір електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) направлений товариством (а.с.14 ). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (пункт 2.1 кредитного договору). Згідно відповіді КБ Приватбанк від 11.09.2025 року на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку [NUMBER] , на яку здійснено переказ коштів 5000 гривень 28 серпня 2021 року. Фінансовий номер телефону - [NUMBER] . У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 N 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі N 234/7160/20 (провадження N 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі N 234/8084/20 (провадження N 61-2303св21). Підписавши вказаний договір, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчого кредиту від ТОВ «Мілоан». Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі N 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі N 732/670/19 (провадження N 61-7203св20). Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 15 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 15-12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі і за договором про споживчий кредит №3932896 від 28 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . У подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги N 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, у тому числі і за договором про споживчий кредит №3932896 від 28 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Пунктом 5.4. договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги N 10-01/2023 від 10 січня 2023 року передбачено, що до Нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, Новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до ст. 625 ЦК України) за договорами позики (кредитними договорами) (в тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені Первісним кредитором) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів позики (кредитних договорів). 10 січня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором N 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року. Відповідно до реєстру боржників до договору N 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року ТОВ "Вердикт Капітал" відступило, а ТОВ "Коллект Центр" набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором №3932896 від 28 серпня 2021 року. Тобто, відповідач [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Коллект центр» у тому ж обсязі, що і перед первісними кредиторами. Таким чином, судом установлено, що між відповідачем та Первісним кредитором укладено у належній формі договір кредиту, Первісним кредитором виконані умови договору кредиту належним чином, надано відповідачеві кредитні кошти. Право вимоги за договором перейшло до позивача внаслідок заміни кредитора. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів повернення ним у повному обсязі отриманих у кредит коштів у повному обсязі зі сплатою відсотків за користування кредитом, у межах визначеного сторонами строку кредитування як Первісному кредиторові, так і новим кредиторам. Відповідачем не надано доказів сплати заборгованості. З огляду на викладене, суд приходить висновку про те, що відповідач не виконав зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту, а тому з нього на користь позивача, як правонаступника кредитора у зобов`язанні слід стягнути заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 5000 грн.. Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке. Визначаючи розмір заборгованості за процентами за Кредитним договором суд перевірив розрахунок заборгованості, наданий позивачем та отриманий від первісного кредитора умовам самого Кредитного договору з огляду на узгоджений сторонами порядок нарахування процентів та їх розмір, строк, протягом якого таке нарахування проведене. За ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. При цьому,статтею 625 ЦК України визначено поняття відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пунктах 1.3, 1.4 вказаного договору зазначено, що кредит надається строком на 30 днів з 28.08.2021 року (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 27.09.2021 року. Пунктом 2.3 договору визначено умови щодо пролонгації строку кредитування, зокрема пункт 2.3.1.2 передбачає пролонгацію на стандартних (базових) умовах коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але на строк не більше 60 днів. При цьому у період такої пролонгації проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у пункті 1.6 цього договору. Тобто, за умовами договору №3932896 від 28 серпня 2021 року протягом 30 днів нараховуються передбачені пунктом 1.5.2 договору проценти за ставкою 15 грн. в грошовому виразі та 0,01 % за кожен день користування кредитом чи 4 % річних у процентному значенні, за наступні 60 днів (у випадку пролонгації) передбачені пунктом 1.6 договору за ставкою 5,0 відсотків. При цьому умовами договору не передбачено пролонгації строку кредитування більше, ніж на 60 днів, а отже, не передбачено і нарахування процентів за користування кредитом поза межами цього строку. Доказів, які свідчать про подальше узгодження сторонами істотних умов кредитування, матеріали справи не містять. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦКУкраїни кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у Постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі №0814/6450/2012, провадження № 61-18489св21: «Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) визначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до висновку Великої Палати у справі №910/4518/16 від 05 квітня 2023 року, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно достатті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно достатті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця Отже нарахування кредитором відсотків після закінчення строку кредитування суперечить умовам кредитування і нормамст.1048 ЦК України. При перевірці розміру відсотків, заявлених позивачем до стягнення суд ураховує умови Кредитного договору, узгоджені відповідачем у частині строку та порядку нарахування відсотків, складові показники, факт продовження строку дії договору відповідачем, принцип арифметичної вірності та послідовності, а отже приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача відсотків у розмірі 15015 грн.( 5000 х 30 х 0,01%) + (5000 х 60 х 5%). Тому позовні вимоги про стягнення аборгованості за договором № 3932896 від 28.08.2021 року підлягають задоволенню частково, в сумі 20015 гривень, з них 5000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 15015 грн. - заборгованість за процентами. Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості за договором № 103439340 від 24.08.2021 року суд приходить до настуного. 24.08.2021 року [PERSON] уклав договір про споживчий кредит № 103439340 з ТОВ «Мілоан» та отримав кредит у сумі 5000 грн строком на 30 днів, тобто до 23.09.2021 року. За умовами підписаного відповідачем і ТОВ «Мілоан» договору про споживчий кредит за користування кредитним коштами позичальник зобов`язався сплатити: комісію за надання кредиту 550 гривень, яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово, та процентна ставка за користування кредитом становить 1,25 % за кожен день користування кредитом в межах строку користування. Стандартна базова ставка 5% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у випадку продовження строку кредитування вказанного в п.1.3 Договору на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2. Договору. Тип процентної ставки: фіксована. Загальна вартість кредиту 2425 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 7425 грн. Реальна процентна ставка 12,184 % річних. Кредитний договір укладений сторонами дистанційно шляхом пропозиції [PERSON] укласти цей договір (анкета-заява №103439340) від 24 серпня 2021 року і прийняття пропозиції ТОВ «Мілоан»/а.с.21/. [PERSON] підписав кредитний договір електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) направлений товариством (а.с.21, 30 ). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (пункт 2.1 кредитного договору). Станом на день формування позовної заяви розмір заборгованості за кредитним договором склав 43925 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн, заборгованість за відсотками 38375 грн., заборгованість по комісії 550 гривень. 30 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 30-11-65, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі і за договором про споживчий кредит №103439340 від 24 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . У подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги N 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, у тому числі і за договором про споживчий кредит №103439340 від 24 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем до суду надані докази щодо укладення договору від 24.08.2021 року, а саме копію договору надання коштів у кредит №103439340, з додатком №1 Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за умовами вищезазначеного договору, зокрема, платіжної інструкції, меморіального ордеру, виписки з особового рахунку, тощо. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно договору про споживчий кредит №103439340 від 24 серпня 2021 року зарахування коштів здійснюється на банківський рахунок Позикодавця. Згідно відповіді КБ Приватбанк від 11.09.2025 року на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку [NUMBER] . Позивачем надано квитанцію від 24.08.2021 року LiqPay про перерахування 5000 гривень 24.08.2021 року на картку/рахунок [NUMBER] , призначення кошти згідно договору 103439340. Доказів того, що карта, на яку перераховані кошти, емітована на імя [PERSON] суду не надано. Позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких первинних бухгалтерських документів та допустимих доказів отримання позичальником кредитних коштів за умовами договору про споживчий кредит. Розрахунок заборгованості за договором надання коштів у кредит № 103439340 від 24.08.2021 року, що наданий разом з позовною заявою, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а, отже сам по собі не є належними доказом наявності заборгованості. Розрахунок складений самим позивачем, а тому інформація, зазначена у ньому, за умови відсутності первинних документів щодо видачі кредитних коштів, не може бути належним доказом отримання позичальником коштів у кредит. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин. До позовної заяви ТОВ «Коллект центр» надало клопотання про витребування відповідних доказів та інших документів тільки за період з 28.08.2021 року по 7.09.2021 року. Клопотань про зарахування коштів за 24.08.2021 року позивач не заявляв. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги недоведеність видачі коштів ТОВ «Мілоан» за договором про споживчий кредит № 103439340 від 24.08.2021 року, у зв`язку з чим, недоведеність наявності заборгованості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 103439340 від 24.08.2021 року в сумі 43925 грн., у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною 1 ст.141ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 593 грн. 52 коп. (20015 /81690 х 2422,4) Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, співмірність даних витрат, які в даному випадку суд вважає завищеними, тому суд приходить до висновку, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial