Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №390678091 від 28.09.2023 у розмірі 43 663,62 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. В обґрунтування позову посилалися на те, що 28.09.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір №390678091. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора JBQV-3599. Відразу після вчинення вищенаведених\~ дій [PERSON] \~28.09.2023\~року ТОВ\~«Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало\~грошові\~кошти в\~сумі\~9100,00 грн. на\~його банківську карту № [NUMBER] . Відповідачем умови кредитного договору своєчасно не виконані, кредит, відсотки у встановлені договором строки не сплачені. Відповідач [PERSON] ,\~свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Наявна заборгованість відповідача перед Банком за кредитним договором №390678091 від 28.09.2023 року станом на 05.06.2025 року у розмірі 43663,62 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитним договором 9100,00 грн.; сума заборгованості по відсоткам 34563,62 грн. 28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло, зокрема, право вимоги до відповідачки [PERSON] за Кредитним договором №390678091 від 28.09.2023 року. 10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс" та ТОВ "ФК" Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу №10/1024-01, відповідно до якого від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК" Онлайн Фінанс" перейшло зокрема, право вимоги до відповідача за Кредитним договором №390678091 від 28.09.2023 року. 29.05.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу №29/05/25-Е відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» наділено правом грошової вимоги до відповідача відповідно до Кредитного Договору №390678091 від 28.09.2023 року. Відповідно до Реєстру боржників №б/н від 29.05.2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» набуло права грошової вимоґи за кредитним договором №390678091 від 28.09.2023 року до [PERSON] в сумі 43663,62 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитним договором 9100,00 грн.; сума заборгованості по відсоткам 34563,62 грн. Просили їх вимоги задовольнити та стягнути на користь позивача зазначену заборгованість із відповідача. Процесуальні дії. Ухвалою суду від 21.08.2025 року відкрито провадження по справі і справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадження з викликом сторін в судове засідання. Позиції сторін у судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти проведення розгляду справи за його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, \~про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення про невручення судової повістки, у зв`язку з відсутністю адресанта за вказаною адресою. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). В порядку ст.280 ЦПК України, суд, враховуючи вказані факти, згоду позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 28.09.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір №390678091. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора JBQV-3599. Відразу після вчинення вищенаведених\~ дій [PERSON] \~28.09.2023\~року ТОВ\~«Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало\~грошові\~кошти в\~сумі\~9100,00 грн. на\~його банківську карту № [NUMBER] . Також позичальник [PERSON] \~підписав паспорт споживчого продукту «СМАРТ» до договору №390678091 від 28.09.2023 року, а також графік розрахунків до кредитного договору. Також на підтвердження укладення договору, в матеріалах справи міститься заявка на отримання грошових коштів в кредит від 11.04.2021 року, правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт»\~ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та алгоритм дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло, зокрема, право вимоги до відповідачки [PERSON] за Кредитним договором №390678091 від 28.09.2023 року. 10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс" та ТОВ "ФК" Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу №10/1024-01, відповідно до якого від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК" Онлайн Фінанс" перейшло зокрема, право вимоги до відповідача за Кредитним договором №390678091 від 28.09.2023 року. 29.05.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу №29/05/25-Е відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників №б/н від 29.05.2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» набуло права грошової вимоґи за кредитним договором №390678091 від 28.09.2023 року до [PERSON] в сумі 43663,62 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитним договором 9100,00 грн.; сума заборгованості по відсоткам 34563,62 грн. Факт підтвердження перерахування коштів також підтверджено витребуваною судом випискою по особовому рахунку, яка відкрита на ім`я [PERSON] , картка № [NUMBER] , рахунок до картки № [NUMBER] . Нормативно правове обґрунтування та висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України'). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Висновки суду. Суд, ознайомившись за матеріалами справи, дослідивши надані суду письмові докази , прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивач довів обґрунтованість заявлених позовних вимог, надавши належні докази в підтвердженні заборгованості, якими є кредитний договір, розрахунок заборгованості та докази отримання відповідачем кредиту. Також доведено позивачем, що ТОВ «ФК «ЕЙС» наділено правом грошової вимоги до відповідача відповідно до Кредитного Договору №390678091 від 28.09.2023 року. Відповідачем умови кредитного договору своєчасно не виконані, кредит, відсотки у встановлені договором строки не сплачені. Також позивач довів, що в установлений законом спосіб на підставі належним чином укладених договорів факторингу набув право вимоги до відповідача. Відповідач в свою чергу доводи позивача не спростував, а тому позов до нього підлягає задоволенню. Щодо стягнення процесуальних витрат по справі. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, що складаються з 2422,40 гривень, сплаченого судового збору. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача суму судового збору 2422,40 гривень. В частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн, суд зазначає, що до матеріалів справи було долучено договір про надання правової допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року, укладений між позивачем та АБ «Тараненко та Партнери», протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року, додаткову угоду №25770779934 до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року, акт прийому передачі наданих послуг від 05.06.2025 року. Суд вважає, що вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 гривень. На підставі ст. 4, 258-259, 265,281-283, 289 ЦПК України, суд

Outcome: approved