Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовоною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 30 жовтня 1999 року між сторонами було укладено шлюб, який пізніше був розірваний. 10 січня 2018 року сторони знову уклали шлюб у Франківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстицій у Львівській області про, що складено відповідний актовий запис №5. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька- [PERSON] , [INFO] та донька- [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з відповідачем разом не проживають протягом тривалого часу, у них різні погляди на життя, внаслідок чого постійно виникають суперечки. Враховуючи вищевикладене, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, час на примирення не надавати. В судове засідання позивачка не з`явилася, хоча й повідомлялась належним чином про дату, час та місце проведення такого. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву у якій вказав, що надає згоду на розірвання шлюбу. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 січня 2018 року у Франківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстицій у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.01.2018 року. За час перебування у шлюбі у сторін народились діти: донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01.06.2001 року та донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15.09.2009 року. Згідно з ч.2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки.

Outcome: approved