Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вараської міської ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 23 серпня 1981 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За життя [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд та 0,2379 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується випискою з погосподарської книги с. Сопачів, особовий рахунок № [NUMBER] , виданої 09.10.2025 року; -земельні ділянки площею 2,05 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Сопачівської сільської ради Вараського району Рівненської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельні ділянки серії ЯБ №605721 від 23.05.2005 року. (кадастрові номери 5620889100:05:010:0190; 5620889100:05:009:0158; 5620889100:05:010:0484). -Будинок садибного типу №7 з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що підтверджується копією технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 25.09.2025 р. (кадастровий номер 5620889100:05:010:0483) На земельній ділянці, яка перебувала у власності чоловіка, ними був побудований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 83 м?, з господарськими будівлями. [INFO] [PERSON] помер. На час смерті чоловіка позивачка проживала разом з ним, тому рахується такою, що фактично прийняла спадщину. Однак в процесі оформлення спадкового майна їй стало відомо, що за життя спадкодавцем не було належним чином зареєстровано право власності на нерухоме майно оскільки цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов`язкової реєстрації речових прав на житловий будинок та земельні ділянки на якій розташований будинок, а також втрачено оригінали правовстановлюючих документів, а саме Державний акт на право вланості на земельну ділянку та наявна лише копія. Державним нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неподанням необхідних для вчинення такої ноиаріальної дії документів та рекомендовано за вирішенням даного питання звернутися до суду, про що було надано роз`яснювальний лист №795/01-16 від 01.10.2025. Тому [PERSON] змушена була з даним позовом звернутись до суду. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 10.10.2025. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 17.10.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка не з`явилася, надали заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Належним чином повідомлений представник Вараської міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Згідно ч.1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 серпня 1981 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] . За життя [PERSON] набув право власності на будинок садибного типу №7 з господарськими будівлями та спорудами та на земельну діялнку площею 0,25 га, кадастровий номер 5620889100:05:010:0483 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, які розташовані по [ADDRESS] , що підтверджується копією технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 25.09.2025 р.; право власності на земельні ділянки загальною площею 0,2379 га, кадастровий номер 5620889100:05:010:0484 та 2,05 га кадастровий номер 5620889100:05:010:0190, кадастровий номер 5620889100:05:009:0158, для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Сопачівської сільської ради (нині Вараської міської ради) Вараського району Рівненської області. Державний акт на право власності на земельні ділянки серії ЯБ №605721 від 23.05.2005 року виданий на ім`я [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 01.10.2025 року, вбачється, що після смерті [PERSON] відсутня спадкова справа згідно даних із Спадкового реєстру. Роз`яснювальним листом №795/01-16 від 01.10.2025 Державним нотаріусом Сніжко Г.О. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неподанням необхідних для вчинення такої нотаріальної дії документів. Згідно довідки старости с. Сопачів Вараської міської ради №310 від 23.09.2025 на день смерті [PERSON] , [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] , [INFO] . Згідно погосподарського обліку особовий рахунок № [NUMBER] будинок [ADDRESS] рахувався до дня смерті за [PERSON] , [INFO] , а також земельні ділянки: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, які розташовані по [ADDRESS] та 0,2379 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] ; на день смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою - [ADDRESS] . Підстава будинкова книга №1. (довідки старости с. Сопачів Вараської міської ради №321 від 09.10.2025, №311 від 23.11.2025) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В ст. 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як вбачається зі змісту ст.ст. 177, 178 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Згідно ст. 328 ЦК України право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в наслідок його смерті. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як зазначено в статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). З урахуванням викладеного, садовий будинок за адресою: [ADDRESS] та господарські будівлі, наділені ознаками нерухомої речі та майна, як це вбачається зі змісту ст.ст.179,181,185,190 ЦК України, і в силу цього с об`єктом цивільних прав. Верховний Суд у складі колеги суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 280/4/18 вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Отже, способом захисту прав та інтересів позивача у даному випадку є визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно. І оскільки позивачці було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно - житловий будинок, земельні ділянки, через відсутність правовстановлюючих документів на це майно за спадкодавцем, тому її право підлягає поновленню у судовому порядку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачка у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, до складу якої входять вищезазначений будинок садибного\~типу з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~земельні діялянки\~площею 0,25\~га,\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку\~господарських будівель\~та споруд;\~право власності\~на земельні\~ділянки загальною\~площею 0,2379\~га та\~2,05\~га \~для ведення\~особистого селянського\~господарства, а тому позовні вимоги слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved