Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

В травня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю, посилаючись на те, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 жовтня 2023 року № 349659323, земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0.6733 га кадастровий номер 7323083600:01:003:0041 є комунальною власністю Магальської сільської ради Чернівецького району. 12 вересня 2022 року нежитлові будівлі по обробці деревини, які розташовані на земельній ділянці, яка розташована по [ADDRESS] загальною площею 0.6733 га, за кадастровим номером 7323083600:01:003:0041, відповідно до договору купівлі-продажу були продані відповідачу та за нею було зареєстровано право приватної власності на вказані будівлі. З моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Оскільки відповідач не був власником або постійним землекористувачем вищевказаної земельної ділянки, в порушення умов ст. 14.1.72 Податкового кодексу України, не звернулась до сільської ради про визначення права користування земельною ділянкою та не сплачувала у належний спосіб оренду за земельну ділянку, яка відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України, перебуває у власності територіальної громади Магальської сільської ради. Внаслідок використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, відповідачем порушені охоронювані законом права та інтереси позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю, а тому просив стягнути з [PERSON] безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за землю за період з 01 червня 2024 року по 01 жовтня 2025 року в сумі 205675 гривень 05 копійок та сплачений судовий збір при поданні вказаного позову в сумі 3028 гривень. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд ухвалив про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, а також в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 жовтня 2023 року № 349659323, земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0.6733 га кадастровий номер 7323083600:01:003:0041 є комунальною власністю Магальської сільської ради Чернівецького району. Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 18.02.2016 року земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0.6733 га призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 травня 2024 року № 380648779 нежитлові будівлі по обробці деревини: деревообробний цех літера «А» площею 952.10 кв.м., адміністративно-побутовий корпус літера «Б» загальною площею 187,40 кв.м., нежитлова будівля склад-навіс для зберігання деревини з майстерною та матеріально-технічною коморою літера «В» загальною площею 194.10 кв.м., нежитлова будівля лісопильна дільниця із сушильними камерами літера «Г» загальною площею 286.10 кв.м. колодязь №1, оглядовий колодязь №2 , прийомний бункер № 3 огорожа № 4, які розташовані по [ADDRESS] , були продані відповідно до договору купівлі продажу від 12 вересня 2022 року [PERSON] та за нею було зареєстровано право приватної власності. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаній з переходом права на будинок, будівлю чи споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням приписів статей 80, 83 Земельного кодексу України України земельна ділянка по [ADDRESS] , яку використовує [PERSON] з 12 вересня 2022 року, перебуває у власності Магальської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області. З моменту реєстрації права власності на майно відповідач не повідомив сільську раду , не звернувся до сільської ради про визначення права користування земельною ділянкою та не сплачував у належний спосіб оренду за земельну ділянку. 02 жовтня 2023 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист-вимогу, за місцем знаходження майна [ADDRESS] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю, однак до цього часу відповідач кошти не повернула. Відповідно до статті 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно з приписами ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Частиною п`ятою ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 14.1.36 Податкового кодексу України встановлено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною. Відповідач в порушення умов ст. 14.1.72 Податкового кодексу України, не звернулась до сільської ради про визначення права користування земельною ділянкою та не сплачувала у належний спосіб оренду за земельну ділянку, яка відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України ,перебуває у власності територіальної громади Магальської сільської ради Чернівецького району. Окрім того, відповідно до ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Згідно до частин першої, другої статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83\~ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондиційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Розмір збережених відповідачем коштів у виді несплаченої орендної плати, який підлягає відшкодуванню з боку [PERSON] розрахований сільською радою в сумі 205675 гривень 05 копійок, виходячи з розміру орендної плати за землю, за період з 01 червня 2024 року по 01 жовтня 2025 року. Зважаючи на те, що відповідачем не сплачена орендна плата, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі ст.ст., 1212-1214 ЦК України, суд

Outcome: approved