Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~23.09.2025 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на свою користь завдану моральну шкоду у розмірі 150\~000,00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.05.2025 року за результатами акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) форми П-4, встановлено, що професійне захворювання у [PERSON] виникло внаслідок наявності на робочому місці позивача шкідливих виробничих факторів. Відповідно до вищезазначеного акту, наявність шкідливих умов праці згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 р. №248, умови праці на робочому місці Позивача відноситься до 4 класу «Небезпечні»: - по вмісту в повітрі робочої зони хімічних речовин, в т.ч. аерозолю фіброгенної дії до 4 класу «Небезпечні»; - по показникам мікроклімату до 3 класу 4 ступеня «Шкідливі»; - по рівню шумового навантаження до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»; - по показникам важкості праці до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»; - загальна оцінка до 4 класу «Небезпечні». Внаслідок чого, встановлено хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (четвертий ступень) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] (Н90.5) захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві, вперше встановлено у відділенні соматичної та професійної патології Філії «Університетська лікарня» ХНМУ, ЛЕК 17.04.2025 р. За результатом вищезазначеного акту, позивачу було встановлено супутні захворювання, а саме: хронічний бронхіт у фазі ремісії; легенева недостатність І ступеню; гіпертонічна хвороба ІІІ стадії, 2 ступеню, ризик 4; ІХС: дифузний кардіосклероз, СН І ст.; поліостеоартроз із ураженням плечових суглобів ІІ ст.; ліктьових суглобів ІІ ст.; дрібних суглобів обох кистей І-ІІ ст.; кульшових суглобів ІІ ст.; колінних суглобів ІІ-ІІІ ст.; стійкий виражений поліартралгічний синдром із комбінованими контрактурами суглобів; розповсюджений остеохондроз хребта; спондилоартроз; спондильоз; унковертебральний артроз; нестабільність в сегменте L3-L4; цервікобрахіалгія; двобічна люмбоішиалгія з порушенням акту ходи; ДЕП ІІІ ст. (гіпертонічна + атеросклеротична) на фоні наслідків перенесеного субарахноїдального крововиливу з вестибулоатактичним синдромом; нейрокогнітивними порушеннями; хронічний тонзиліт, ремісія; артифакія правого ока, початкова вікова катаракта лівого ока, гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей. Внаслідок тривалого стажу роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь (стаж роботи 28 років 06 місяців) хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло через те, що розливальник сталі мартенівського цеху ПАТ «Запоріжсталь» веде процес розливання та регулює швидкість розливу металу з ковшів ємністю до 100 т, центрує потік, очищує склянку та омиває стальний отвір в ковші киснем під час розливання сталі з ковшів, готує подані в розливний проліт состави до розливання, встановлює стопори в сталерозливному та проміжному ковшах, встановлює сталерозливний ківш на стенд біля печі, замінює шлакові чаші, забезпечує своєчасну подачу сталерозливних составів та розкислювачів, готує до випуску плавок ковшів та розливочну дільницю та інше. Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 20.08.2025 позивачу було встановлено патологію слуху зі стійкими помірними функційними порушеннями обмежує здатність до орієнтації І ст.,трудової діяльності І ст., потребує соціальної та медичної реабілітації, забезпечення ДЗР, тому встановлено ІІІ (третю) групу інвалідності згідно постанови КМУ №1338 від 15.11.2024 професійного захворювання згідно акту П-4 від 02.06.2025 та 30% втрати професійної працездатності згідно акту П-4 від 02.06.2025 та наказу №420 від 05.06.2012, строком на 1 рік. Отже, є очевидний причинний зв`язок між захворюванням позивача, встановленням ІІІ групи інвалідності та роботою на підприємстві відповідача. Таким чином, на підставі вищевикладеного, позивач вказує що внаслідок трудової діяльності на ПАТ «Запоріжсталь» він отримав професійне захворювання, чим позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, що призводить до надмірних хвилювань, депресивного стану. Позивач позбавлений змоги вести звичайне життя, змушений постійно приймати лікарські препарати, без яких його стан погіршується. На даний час позивачу наданий статус особи з інвалідністю, ступень втрати його працездатності становить 30відсотків і є значною. Він є особою 56 років, більшу частину життя працював за робітничим професійним напрямом, інших спеціальностей не має, працювати за фахом за станом здоров`я фізично ніколи не зможе, через що обмежений в реалізації права на працю, що призвело до постійних моральних страждань позивача. Крім того, Позивач змушений постійно проходити медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, не може вести активний спосіб життя, що призвело до моральних та фізичних страждань. Здійснення компенсаційних заходів не спростовують відповідальність і не позбавляють право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незворотної втрати здоров`я позивача. Відповідно до рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, позивач потребує в забезпеченні допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації); в забезпеченні медичними виробами, а саме слуховий апарат; в отриманні реабілітаційної допомоги в сфері охорони здоров`я, в санаторнокурортному лікуванні та в лікарських засобах. Крім того, 20.03.2025 позивач госпіталізований до інсультного відділення, де йому безпосередньо було діагностовано ТІН у правій півкулі головного мозку, руслі ПСМА (20.03.2025), гіпертонічна хвороба ІІІ ст., церебральний атеросклероз ІІ ст., дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст., когнітивна дисфункція, лівобічний пірамідний синдром, вестибуло-атактичний синдром, нормотензивна сполучена гідроцефалія. Протоколом ехокардіоскопії 01.09.2025 позивачу було діагностовано аортоатеросклероз, ехоознаки гіпертрофії міокарду ЛШ ексцентричного типу, діастолічна дисфункція ЛШ, трикуспілальна, мітральна, аортальна регургітація І ст. Також, позивачу 15.05.2025 було встановлено діагноз радикулопатія, поперековогрудний відділ, компресія нервових корінців та сплетінь при інших дорсопатіях. 29.07.2025 консультативний висновок невролога, яким діагностовано судинний синдром головного мозку при цереброваскулярних хворобах, ХПМК ІІІ ст. (ТІН у правій півкулі головного мозку, руслі ПСМА 20.03.2025; ішемічні інсульт 2019, 2020 в руслі ПСМА) лівобічна пірамідна недостатність; ГХ ІІІ ст. 11.08.2025 випискою із медичної карти амбулаторного хворого позивачу діагностовано біль у ніжній ділянці спини, компресія нервових корінців та сплетінь при інших дорсопатіях. 08.10.2025 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжсталь» у період з 21.02.1991р. по 31.01.2019р. Наказом № 79 від 31.01.2019р. позивача було звільнено з ПАТ «Запоріжсталь» на підставі ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію. Діюче законодавство України допускає роботу у важких та шкідливих умовах праці, що підтверджується, зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016р. № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (за роботу у важких та шкідливих умовах праці). Згідно ст. 5 Закону України «Про охорону праці» умови трудового договору не можуть містити положень, що суперечать законам та іншим нормативно-правовим актам з охорони праці. Під час укладання трудового договору роботодавець повинен проінформувати працівника під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про права працівника на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору. Під час працевлаштування на ПАТ «Запоріжсталь» [PERSON] був ознайомлений з важкими та шкідливими умовами праці та надав свою добровільну згоду на роботу у цих умовах. Зі свого боку ПАТ «Запоріжсталь» при прийомі позивача на роботу повідомляло його про наявність у нього права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до діючого законодавства і колективного договору. Таким чином, позивач був обізнаний про шкідливі фактори, які присутні на його робочому місці та добровільно без примусу погодився виконувати доручену йому роботу. Під час роботи на ПАТ «Запоріжсталь» [PERSON] щороку проходив періодичні медичні огляди, у зв`язку з чим, допускався відповідачем до роботи за своєю професією, що підтверджується медичними довідками про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду. Роботодавцем позивачеві надавалися передбачені законодавством пільги і компенсації, а саме: відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах із важкими та шкідливими умовами праці, безплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами; мають право на додаткову оплачувану відпустку 7-14 днів, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі й інші пільги та компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством. Згідно п. 3.8. Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ПАТ «Запоріжсталь» товариство не несе відповідальність за стійке погіршення стану здоров`я працівників, що спричинило втрату працездатності, в тому числі часткову, у результаті роботи понад встановлений період у шкідливих та особливо шкідливих умовах праці, на посадах і професіях, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1, № 2, затвердженими відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Аналогічне посилання міститься в п. 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 30.05.2025 року. Також відповідач просить звернути увагу, що з дати звільнення позивача у січні 2019р. з ПАТ «Запоріжсталь» та до дати встановлення йому вперше професійних захворювань медичним висновком ЛЕК у квітні 2025р. минуло понад 6 років. Оскільки на момент звільнення з підприємства відповідача, позивач не мав жодних професійних захворювань, за більш ніж 6 років не виключена можливість роботи позивача у інших роботодавців без оформлення трудової книжки (або з оформленням іншої трудової книжки) та підпаданням його під вплив шкідливих виробничих факторів. Таким чином, стан здоров`я позивача обумовлений його власними діями/ бездіяльністю, а такі причини виникнення професійного захворювання у нього як відсутність правових підстав для переведення на іншу роботу через відсутність скарг у позивача на стан здоров`я під час проходження ним періодичних медичних оглядів не залежать від відповідача. З боку відповідача відносно позивача відсутні порушення його прав чи інтересів, будь-які неправомірні рішення, дії чи бездіяльність. [PERSON] під час роботи на ПАТ «Запоріжсталь» кожен рік проходив періодичні медичні огляди, згідно з якими був визнаний придатним до роботи за своєю професією. Скарг на стан здоров`я від позивача не надходило. Жодної інформації щодо виявлення у позивача початкових стадій професійних захворювань, медичні довідки про проходження періодичного медичного огляду не містять, у них відсутні рекомендації відносно позивача про необхідність проходження додаткових обстежень або лікувань, а також відсутні застереження щодо виконуваної роботи позивачем та обмеження щодо придатності до роботи. З наведеного вбачається, що ПАТ «Запоріжсталь» отримувало відповідні медичні висновки про придатність позивача для виконання дорученої йому роботи, саме на підставі позитивних результатів медичних періодичних обстежень позивач допускався до подальшої роботи. Слід зауважити, що повноваження роботодавця щодо можливості переведення працівника на іншу роботу, де вплив шкідливих виробничих факторів зменшений або взагалі відсутній, є обмеженими оскільки переведення можливе лише за ініціативою самого працівника (ст. 32 КЗпП України), або внаслідок виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи (ст. 170 КЗпП України), що має підтверджуватись відповідним медичним висновком. З позовної заяви не вбачається, що позивач колись заперечував результати періодичних медичних оглядів та повідомляв роботодавця про невідповідність їх результатів дійсному стану його здоров`я. Отже, вказані обставини свідчать, що позивач не дбав про особисту безпеку і здоров`я, не повідомляв роботодавця про свій дійсний стан здоров`я, про необхідність проведення позачергового медичного огляду, тому однією з суттєвих причин втрати працездатності позивача вбачаємо його власні дії /бездіяльність. Позивачем в позовній заяві про наявність моральних страждань зазначено лише загальними фразами та не визначено, які саме дії/бездіяльність з боку ПАТ «Запоріжсталь» призвели до моральних страждань позивача та не визначено причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою. Як зазначалось вище, з боку відповідача відносно позивача відсутні порушення його прав чи інтересів, будь-які неправомірні рішення, дії чи бездіяльність, а відповідно тому, й відсутній причинний зв`язок між моральною шкодою та діями підприємства. Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 52/25/4603/В від 20.08.2025р. позивачу встановлено ступінь втрати працездатності 30 відсотків тимчасово з 29.07.2025р. по 29.07.2026р., встановлена позивачу 3 (третя) група інвалідності також не є безстроковою (п. 17.1.8 Витягу) та встановлена лише на період з 29.07.2025р. по 29.07.2026р. Втрата працездатності та група інвалідності були встановлені позивачу 29.07.2025р., а з позовом він звернувся до суду вже 22.09.2025р., що свідчить про те, що якщо позивач і переніс певні моральні страждання, то вони мають явно виражений нетривалий характер. Крім цього, визначений у даному випадку ступінь втрати професійної працездатності позивача на рівні 30 відсотків є доволі незначним (менше 50 відсотків), має тимчасовий характер та не є остаточним, Позивач не потребує постійного стороннього догляду (п. 17.1.3 Витягу), має постійний дохід (пенсію) та має можливість працювати. Отже, розмір заявленої моральної шкоди у сумі 150 000,00 грн є завищеним та таким, що не відповідає принципам розумності та справедливості. 13.10.2025\~року позивачем\~подано відповідь\~на відзив. Відсутність від позивача за весь період роботи на підприємстві відповідача скарг, проходження обов`язкових медичних оглядів жодним чином не впливає на чинність та вагомість висновків, встановлених Медичним висновком ЛЕК та Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (Форма П-4). Позивач не є спеціалістом з охорони праці та не володіє фаховими знаннями для того,щоб визначити, що порушуються умови праці. Вказану функцію на підприємстві повинні виконувати окремі фахівці, до яких позивач не відноситься. Порушенням умов праці на підприємстві відповідача є саме перевищення норм ГДК шкідливих факторів, зокрема, зафіксованих на робочому місці позивача (що і вплинуло на виникнення професійного захворювання). Цей факт встановлено та підтверджується доданими до позову документами (медичний висновок ЛЕК, Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (Форма П-4), що спростовує доводи представника відповідача про відсутність вини та порушень з боку відповідача законодавства про працю. Факт встановлення втрати працездатності не безстроково, а із зазначенням дати наступного огляду, сам по собі не має ніякого правового значення у порівнянні з ситуацією, коли особі встановлюється така втрата безстроково. Крім того, твердження відповідача про те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, погодився на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, є помилковим через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідача обов`язку виконати вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання. Позивач має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим відчуває фізичний біль, потребує спостереження лікарів, йому рекомендовано проходити лікування та йому протипоказана робота в умовах дії фізичних навантажень, шуму, пилу, несприятливого мікроклімату, постійне носіння слухового апарату тощо. Вказане однозначно викликає у позивача відповідні фізичні та душевні страждання і вимагає від нього докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вказані обставини, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач у судове засідання не з`явився, 11.12.2025 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві, у задоволені позову просив відмовити. Також, заперечував щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що витрати завищені. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що відповідно\~до копії\~трудової книжки\~ [PERSON] ,\~21.02.1991 року його було прийнято розливальником сталі комбінату «Запоріжсталь». 31.01.2019 року позивача було звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. 30.05.2025 року складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, яким було встановлено, що хронічне професійне захворювання, саме: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (четвертий ступень) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] (Н90.5) захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві, вперше встановлено у відділенні соматичної та професійної патології Філії «Університетська лікарня» ХНМУ, ЛЕК 17.04.2025 р. Відповідно до п. 13 вказаного акту , умови праці на робочому місці [PERSON] відносяться до 4-го класу «небезпечні»: по вмісту в повітрі робочої зони хімічних речовин, в тому числі аерозолю фіброгенної дії до 4 класу «небезпечні»; по показникам мікроклімату до 3 класу 4 ступеня «шкідливі»; по рівню шумового навантаження - до 3 класу 3 ступеня «шкідливі»; по показникам важкості праці до класу 3 ступеню «шкідливі»; загальна оцінка до 4 класу «небезпечні». Відповідно до п. 17 вказаного акту, хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: розливальник сталі мартенівського цеху ПАТ «Запоріжсталь» веде процес розливання та регулює швидкість розливу металу з ковшів ємністю до 100 т, центрує потік, очищує склянку та омиває стальний отвір в ковші киснем під час розливання сталі з ковшів, готує подані в розливний проліт состави до розливання, встановлює стопори в сталерозливному та проміжному ковшах, встановлює сталерозливний ківш на стенд біля печі, замінює шлакові чаші, забезпечує своєчасну подачу сталерозливних составів та розкислювачів, готує до випуску плавок ковшів та розливочну дільницю та інше. Внаслідок тривалого стажу роботи [PERSON] в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» (стаж роботи 28 років 06 місяців) та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я під час проходження хворим періодичних медичних оглядів. Згідно п. 18 акту, причинами виникнення хронічного професійного захворювання є: - наявність на робочому місці розливальника сталі мартенівського цеху ПАТ «Запоріжсталь» (таж роботи 11 років 3 місяці) наступних шкідливих виробничих факторів: шум - еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 16,7 дБА (96,7 дБА при ГДР 80 дБА), зігдно з ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми шуму, ультразвуку та інфразвуку»; - наявність на робочому місці майстра розливання сталі мартенівського цеху ПАТ «Запоріжсталь» (таж роботи 8 років 00 місяців) наступних шкідливих виробничих факторів: шум - еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 15,5 дБА (95,5 дБА при ГДР 80 дБА), згідно з ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми шуму, ультразвуку та інфразвуку»; - наявність на робочому місці старшого майстра розливання сталі мартенівського цеху ПАТ «Запоріжсталь» (таж роботи 09 років 01 місяць) наступних шкідливих виробничих факторів: шум - еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 15,5-15,7 дБА (95,5-95,7 дБА при ГДР 80 дБА), зігдно з ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми шуму, ультразвуку та інфразвуку». Також, згідно вказаного акту, позивачу було встановлено супутні захворювання, а саме: хронічний бронхіт у фазі ремісії; легенева недостатність І ступеню; гіпертонічна хвороба ІІІ стадії, 2 ступеню, ризик 4; ІХС: дифузний кардіосклероз, СН І ст.; поліостеоартроз із ураженням плечових суглобів ІІ ст.; ліктьових суглобів ІІ ст.; дрібних суглобів обох кистей І-ІІ ст.; кульшових суглобів ІІ ст.; колінних суглобів ІІ-ІІІ ст.; стійкий виражений поліартралгічний синдром із комбінованими контрактурами суглобів; розповсюджений остеохондроз хребта; спондилоартроз; спондильоз; унковертебральний артроз; нестабільність в сегменте L3-L4; цервікобрахіалгія; двобічна люмбоішиалгія з порушенням акту ходи; ДЕП ІІІ ст. (гіпертонічна + атеросклеротична) на фоні наслідків перенесеного субарахноїдального крововиливу з вестибулоатактичним синдромом; нейрокогнітивними порушеннями; хронічний тонзиліт, ремісія; артифакія правого ока, початкова вікова катаракта лівого ока, гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей. Проте вказані супутні хвороби не визначені як професійне захворювання. Відповідно до\~медичного висновку,\~виданого на\~підставі протоколу\~засідання лікарсько- експертної комісії Відділення соматичної та професійної патології Філії «Університетська лікарня» Харківського національного медичного університету від 17.04.2025 року №05 [PERSON] було встановлено професійне захворювання - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (четвертий ступень) за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І. захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві, вперше встановлено у відділенні соматичної та професійної патології Філії «Університетська лікарня» ХНМУ, ЛЕК 17.04.2025 р. Згідно копії витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №52/25/4603/В від 20.08.2025 року щодо [PERSON] встановлено: - хворий виконує загальні призначення та рекомендації лікаря. Протипоказана робота в умовах впливу пилу, токсичних, алергізуючих подразнюючи речовин, шуму, вібрації, несприятливих метеофакторів, важких фізичних навантажень, на висоті, в нічні зміни. Спостереження ЛОР-лікаря, сурдолога за місцем проживання. Антиневритична терапія 2 рази на рік. Рекомендовано слуховий апарат. Санаторно курортне лікування. (п. 15 витягу) - наявна патологія слуху зі стійким помірними функційними порушеннями обмежує здатність до орієнтації І ст., трудової діяльності І ст., потребує соціальної та медичної реабілітації, забезпечення ДЗР, тому встановлено ІІІ групу інвалідності згідно постанови КМУ 1338 від 15.11.2024, професійне захворювання згідно атку П-4 від 02.06.2025 та 30 відсотків втрати професійної працездатності згідно акту П-4 від 02.06.2025 року та наказу 420 від 05.06.2012 строком на 1 рік. (п. 16 витягу) - 29.07.2025 року встановлено ІІІ групу інвалідності (п. 17.2.5, п. 17.1.6 витягу). - основний діагноз: Н90.3 нейросенсорна втрата слуху, двостороння (п. 17.1.7 витягу). - причина інвалідності професійне захворювання (п. 17.1.10 витягу). Інші медичні документи [PERSON] суд вважає неналежними доказами, оскільки вони не стосуються встановленого професійного захворювання. З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст.\~153,\~237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1, 3\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року\~№ 1-9/2004\~у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.\~Ушкодження здоров`я,\~заподіяні потерпілому під час виконання трудових\~обов`язків,\~незалежно\~від\~ступеня\~втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.\~У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у розмірі 30 відсотків, встановлено третю групу інвалідності. Після втрати працездатності у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, має постійно носити слуховий апарат. Проте, суд звертає увагу, що позивач вказує на наявність ряду хронічних захворювань, у зв`язку з чим відчуває біль, потребує спостереження лікарів, проте відповідно акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 30.05.2025 року, у [PERSON] встановлено лише одне професійне захворювання хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху. Наявність інших хронічних захворювань, які не є професійними, звісно також спричиняють фізичні та моральні страждання позивача, проте на відповідача не може бути покладений обов`язок відшкодування моральної шкоди щодо захворювань позивача, щодо яких не встановлено їх зв`язку з трудовою діяльністю на підприємстві відповідача. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов`язку забезпечити якісні та безпечні умови праці. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин з відшкодування моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому вина власника не названа серед юридичних фактів, які ходять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Також,суд критично відноситься до зауважень представника відповідача, що професійне захворювання виникло після шести років з моменту звільнення. Позивач проходив постійні медичні огляди на підприємстві, позивача було визнано придатним для виконання вказаної роботи. Враховуючи, що професійне захворювання виникає внаслідок тривалого впливу шкідливих чинників, то визнання позивача придатним для виконання вказаної роботи протягом певного часу за відсутності проблем зі здоров`ям не суперечить виникненню професійного захворювання. Доводи представника відповідача про недоведеність факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень\~ст.3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У позивача встановлено значне зниження слуху, він потребує слухового апарату, обмежений у здатності до орієнтування та трудової діяльності. У пункті 13 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан його здоров`я, суттєвість вимушених змін у житті, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, вину підприємства у заподіянні шкоди. З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 70 000 грн, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнає у зв`язку з погіршенням здоров`я. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»). Судом досліджено копію договору №1 про надання правничої допомоги від 12.09.2025 року між позивачем та адвокатом Ремига О. В., копію акту №1/1 прийому передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 22.09.2025 року. Згідно акту №1/1 від 22.09.2025 року, адвокатом було надано наступні послуги на загальну суму 7000,00 грн : - консультація клієнта щодо підстав подання позовної заяви (1 година); - збір та підготовка документів, необхідних для подання позовної заяви (0,5 години); - підготовка та подання до суду позовної заяви ( 2 години). Зміст вказаних документів не суперечить вимогам законодавства до їх оформлення. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти розміру витрат на правову допомогу, вказуючи що розмір є не співмірними та підлягає зменшенню, справа не належить до категорії складних, не впливає на репутацію сторони та не має публічного інтересу. З урахуванням вищевикладеного, обсягу наданої правової допомоги, розрахунку цієї правової допомоги, зважаючи що позовні вимоги задоволені частково, компенсації підлягають кошти в сумі 3500,00 грн, що відповідатиме об`єктивному та співмірному обсягу наданої правової допомоги стороні позивача, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial