Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла вказана позовна заява. З позовної заяви вбачається, що між сторонами було укладено шлюб 25.01.2025. Позивач зазначає, що сімейні стосунки не склалися через постійні непорозуміння. У червні 2025 року сім`я розпалася. Намірів зберегти шлюб позивачка не має, вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин. У зв`язку з викладеним позивач просить розірвати шлюб між сторонами та заявляє клопотання про зміну свого шлюбного прізвища на дошлюбне " [PERSON] ". Ухвалою судді відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд цієї цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.\~178-180, 191, 193, ч. 5 ст.\~279 ЦПК України. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином, протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд цієї справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не подав. Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч.\~2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд установив таке. Лодзинським воєводством Управління цивільного стану міста Лодзь 25.01.2025 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Цей факт підтверджується скороченим витягом зі свідоцтва про шлюб [NUMBER] , дата оформлення витягу 28.01.2025, місце оформлення витягу - [PERSON] . Витяг відповідає свідоцтву про шлюб номер: 1061011/00/АМ/2025/980595. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] ». З позовної заяви не вбачається, що між сторонами наявний спір про поділ майна, також позивачка зазначає, що вона і відповідач не мають від цього шлюбу дітей. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечень до суду не подав. Суд дійшов висновку, що сторони примиритися бажання не виявили. Ураховуючи викладене, суд уважає, що дана сім`я фактично розпалася, шлюб існує лише юридично. Судом встановлено, що сторони є громадянами України. Їх шлюб зареєстровано на території іноземної держави- Республіки Польща. Відтак, це правовідносини, що виникли у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом та регулюються Законом України "Про міжнародне приватне право". Відповідно до ч. 1 ст. 58 указаного Закону шлюб між громадянами України, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до ст. 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ст.16 Закону України «Про міжнароднеприватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Таким чином, оскільки сторони є громадянами України, то припинення шлюбу між ними повинно здiйснюватися за правом України на підставах i в порядку, передбачених СК України. У силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, тому шлюб слід розірвати та відновити позивачу за її клопотанням дошлюбне прізвище « [PERSON] ». За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved