Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Представник ТОВ «Рівнетеплоенерго» звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про стягнення з [PERSON] , згідно якого просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги на постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення в сумі 41 458, 18 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у нежитлове приміщення за адресою:за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Згідно з Протоколом виявлено, що у будинку за адресою: [ADDRESS] , знаходиться нежитлове офісне приміщення. Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] із 31.05.2017 року загальною площею 97 кв.м. перебуває у приватній власності у розмірі 1/1 частки у [PERSON] . У базі Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» зазначене приміщення обліковуються за № 34329 та № 34330. Водночас, [PERSON] маючи на праві власності нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] , яке знаходиться у багатоквартирному будинку не сплачує на користь теплопостачальної організації кошти за опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку, за теплову енергію витрачену на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Позивачем з дотриманням вимог Правил № 830 та Методики розподілу здійснено розрахунок заборгованості та виявлено несплату відповідачем коштів за теплову енергію на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення в сумі 41 458, 18 грн. Ухвалою суду від 20.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні 18.11.2025 судом було відмовлено у задоволенні клопотання про заміну відповідача у справі. 24.11.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволені позову, оскільки позивачем не було надано доказів про надання позивачем та отримання відповідачем теплової енергії, не було виставлено за відповідний період жодного рахунку як відсутні докази сплати такого рахунку. Як слідує з рахунку на оплату № 1404 наданого відповідачу борг станом на 01.05.2025 року становив 1561,21 грн. Тим самим рахунком, позивач підтвердив відсутність наданих послуг та суми заборгованості за заявлений ним період. До того ж, у листі від 29.04.2025 року Позивач зазначив про те, що у випадку завершення 30-ти денного терміну, за відсутності укладення письмового договору, буде вважатися укладений типовий індивідуальний договір на надання послуг з постачання теплової енергії. В межах відповідного строку, такий договір за № 1404 був укладений та на його підставі виставлений рахунок № 1404 як і проведена за ним відповідна оплата. Тобто з цього випливає, що відповідач не приєдналась до умов Типового індивідуального договору. Щодо довідок про кількість використаної теплової енергії Ж/Б [ADDRESS] , то варто зазначити, що такі довідки не є належними та допустимими доказами, оскільки в останніх відсутня будь-яка інформація про відповідальну особу за зняття показів лічильника, в тому числі відсутній підпис споживача. 26.11.2025 представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якого заперечує щодо доводів, викладених у відзиві з огляду на те, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] обладнано приладом комерційного обліку теплової енергії Sharky 775. Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. За період стягнення, факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою [ADDRESS] в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується довідками про кількість використаної теплової енергії. Повідомляє, що за адресою [ADDRESS] зняття показань вузлів обліку здійснювалось теплопостачальною організацією дистанційно, а тому підписи споживачів на довідках про кількість використаної теплової енергії відсутні. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. У судовому засіданні представник відповідача заперечила щодо задоволення позову, з підстав, зазначених у відзиві. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд встановив таке. Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» від 24.03.2025 №155, зокрема створено робочі комісії для фіксації комерційних споживачів в житлових будинках, в тому числі прибудовах. Так, 29.04.2025 року Комісією, що діє на підставі Наказу, проведено опис комерційних споживачів у будинку за адресою: [ADDRESS] , про що складено Протокол обстеження житлового будинку (далі-Протокол). Згідно з Протоколом виявлено, що у будинку за адресою: [ADDRESS] , знаходиться нежитлове офісне приміщення. Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] із 31.05.2017 року загальною площею 97 кв.м. перебуває у приватній власності у розмірі 1/1 частки у [PERSON] . Законом № 1060 внесені зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зокрема, до статті 13, якими передбачено запровадження публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово комунальні послуги», в редакції Закону № 1060 визначено, що договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. 01.10.2021 ТОВ «Рівнетеплоенерго» оприлюднило на власному офіційному веб-сайті (посилання: https://rivneteploenergo.com/pravyla-nadannja-posluhy-z-postachannja teplovoji-enerhiji/) Правила надання послуги з постачання теплової енергії, де повідомлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022 внесено зміни, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 «Правила надання послуги з постачання теплової енергії» та вказано, що зазначеними змінами визначено публічний договір приєднання, текст якого опубліковано одночасно із текстом вказаної постанови. До публікації було долучено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022). Відповідач є власником із 31.05.2017 року нежитлового приміщення загальною площею 97 кв.м., яке знаходиться в багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] обладнано приладом комерційного обліку теплової енергії Sharky 775, що стверджується Актами первинного та повторного допуску до експлуатації вузла обліку теплової енергії, а також Актами огляду вузла обліку теплової енергії у зв`язку із закінченням опалювального сезону. За період стягнення, а саме починаючи з 01.11.2021 факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому знаходиться приміщення відповідача, стверджується Довідками про кількість використаної теплової енергії. Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Постановою Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18 сформовано правовий висновок: «Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.» Ураховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та зазначені вище докази на підтвердження факту подачі теплоносія до систем опалення житлового будинку (факт надання послуги), суд вважає, що відповідач є такою, що приєдналася до умов типового договору приєднання з надання відповідних житлово-комунальних послуг та в неї виникає обов`язок щодо оплати наданих послуг з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення у відповідності до типового договору. Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення встановлено у розділі IV Методики розподілу. Згідно з п. 12. Розділу IV Методики розподілу обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Згідно з пунктом 38 Розділу «Порядок оплати послуг» Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Згідно з пп. 12 п. 42 розділу «Права та обов`язки споживача» Правил № 830 Споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Підпунктом 13 п. 45 розділу «Права та обов`язки споживача» Правил № 830 визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Позивачем з дотриманням вимог Правил № 830 та Методики розподілу здійснено розрахунок заборгованості та виявлено несплату відповідачем коштів за теплову енергію на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення в сумі 41 458, 18 грн. Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач не виконує свого обов`язку по оплаті коштів за теплову енергію на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість в сумі 41 458, 18 грн. Стосовно доводів представника відповідача про те, що довідки про кількість використаної теплової енергії Ж/Б [ADDRESS] , не є належними та допустимими доказами, суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у разі якщо зняття показань вузлів обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, за допомогою систем дистанційного зняття показань, таке зняття може здійснюватися без присутності споживача або його представника. Врховуючи те що за адресою [ADDRESS] зняття показань вузлів обліку здійснювалось теплопостачальною організацією дистанційно, а тому підписи споживачів на довідках про кількість використаної теплової енергії відсутні, що відповідає приписам вищевказаної норми. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені дослідженими доказами у справі, а відтак, позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості в електронній формі позивачу необхідно було сплатити судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.у розмірі 2 422, 40 грн. Проте, останнім помилково було сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, у розмірі 3 028, 00 грн. Суд роз`яснює позивачу, що пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422, 40 грн.

Outcome: approved