Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

22 серпня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05.02.2019 року призначено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак за період з вересня 2022 року по липень 2025 року відповідач сплатив аліменти не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 30.06.2025 року утворилася заборгованість за аліментами в сукупному розмірі 233052,99 гривень. Сума неустойки за період з 01.09.2020 року по 30.06.2025 року складає 609750,03 гривень. З урахуванням приписів ч. 2 ст. 196 СК України, загальна сума пені за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 116490,50 гривень. Таким чином, позивач [PERSON] прохала суд стягнути з відповідача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 116490,50 гривень. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.23-24). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.45-46). Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала заяву про проведення підготовчого засідання за їх відсутності. Позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом установлено, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2019 року розірвано шлюб, зареєстрований 19 травня 2014 року у виконавчому комітеті Озерянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 2, між [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-10). Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с.14). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2019 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-12). [PERSON] до [PERSON] 09 липня 2021 року Кобеляцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 58 (а.с.5). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, згідно виконавчого листа № 2/532/129/2019 від 11.03.2019 року, виданого Кобеляцьким районним судом Полтавської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 16.10.2018 року, станом на 30.06.2025 року [PERSON] має борг зі сплати аліментів у розмірі 233052,99 гривень. Нарахування здійснене з вересня 2022 року по червень 2025 року. До боржника застосовано штраф 50 %: 116562,49 гривень (а.с.13). Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року по справі № 278/725/20 сформульовано висновок, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року по справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року по справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року по справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць, помножена на кількість днів заборгованості, помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, в який вони мали бути сплачені. Верховний Суд, враховуючи принцип розумності, вважає, що оскільки пеня змінна величина, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується (постанова Верховного Суду від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21). Відповідно до наданого позивачем розрахунку розміру пені за прострочення сплати аліментів, за період з 01.09.2020 року по 30.06.2025 року загальний розмір неустойки (пені) по аліментах складає 609750,03 гривень (а.с.15-17). Доданий позивачем до позову розрахунок пені узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), тому суд визнає його як належний доказ по справі та покладає його в основу судового рішення, оскільки він не викликає сумніву в суду. Згідно ч. 2 ст. 196 СК України, разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження». Враховуючи викладене вище, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 116490,50 (233052,99 грн. - 116562,49 грн.). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки при поданні позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved