Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання\~шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що 01 серпня 1997 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] . Прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] . Реєстрація здійснена Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 538. Від вказаного шлюбу мають вже повнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, донька вже повнолітня. Примирення та спільне життя між ними неможливе, оскільки почуття любові зникло, на сьогоднішній день відсутні спільні інтереси, мають різні погляди на життя, у кожного на сьогоднішній день своє особисте життя та бачення сімейного життя. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Ухвалою суду від 29 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, у матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без її участі та без участі позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається наявність умов для заочного розгляду справи, передбачених пунктами 1-3 ч.1 ст. 280 ЦПК України. Проте, оскільки позивачем не надано згоди на ухвалення рішення при заочному розгляді, суд позбавлений можливості постановити заочне рішення. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у зв`язку із наступним. Судом встановлено, що 01 серпня 1997 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 538, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають спільну дитину- [PERSON] , [INFO] . Позивачем зазначено, а відповідачем не заперечується та не спростовано, що шлюб фактично припинений, спільне господарство не ведуть, сторони проживають окремо. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, враховуючи, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно із ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, однак враховуючи позицію позивача, який не просить стягнути сплачений судовий збір з відповідача, суд залишає судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за позивачем.

Outcome: approved