Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Представник заявника [PERSON] адвокат Бойко Б.Б., заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви покликається на те, що 05 червня 2025 року від ГУ Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов лист за вих. № 0700-0211-8/33645 від 05.06.2025 року, у якому зазначено, що результатами розгляду заяви про призначення пенсії № 5266 від 19.05.2025 року прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №071750016142 від 27.05.2025 року. Представник заявника зазначає, що страховий стаж особи складає 20 років 11 місяців 24 днів, що підтверджується довідкою форми РС-право за № 071750016142 від 19.05.2025 року. Згідно наданих документів до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності: 1) роботи з 25.07.1983 по 12.01.1993 в Ужгородському райпобуткомбінаті за записами трудової книжки від 25.07.1983 серіх [NUMBER] , оскільки до заяви про призначення пенсії долучено архівну довідку від 17.04.2025 № 220, видану Архівним відділом Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області, в якій ім`я та по батькові не відповідає паспортним даним заявниці; 2) догляд за дитиною [PERSON] , [INFO] , до досягнення трирічного віку за свідоцтвом про народження від 23.05.1984 серії [NUMBER] , оскільки по батькові матері дитини не відповідає паспортним даним заявниці. Адвокат зазначає, що причиною для відмови у призначенні заявнику пенсії стала, невідповідність ПІБ особи, які зазначені в документах з паспортним даними заявника, зазначені розбіжності виникли внаслідок різного перекладу з російської на українську мову. Встановлення зазначеного факту, що має юридичне значення, необхідно для можливості реалізації своїх прав щодо оформлення пенсії. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29\~серпня 2025року відкрито провадження у цивільній справі. Заявник та її предстаник у судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду адвокат подав заяву, згідно якої підтримав заявлені вимоги та просив такі задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в судове засідання не з`явилася, через систему електронний суд надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 05 червня 2025 року від ГУ Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов лист за вих. № 0700-0211-8/33645 від 05.06.2025 року, у якому зазначено, що результатами розгляду заяви про призначення пенсії № 5266 від 19.05.2025 року прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №071750016142 від 27.05.2025 року. У архівній довідці Архівного відділу Ужгородської РВА Закарпатської області № 220 від 17.04.2025 року, згідно наказів по особовому складу Ужгородського райпобуткомбінату «Варга Дынди Ладиславна» (так у документах), була прийнята на роботу 25.07.1983 р. на посаду перукаря чоловічого залу (наказ № 65-к від 25.07.1983р.). « [PERSON] » (так у документах) звільнена з роботи у зв`язку ліквідації Ужгородського райпобуткомбінату з 12.01.1993 по переводу в орендне підприємство «Прикордонник» (наказ №1-к від 12.01.1993р.) У трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] від 25.07.1983 року, відповідно запису № 2 від 25.07.1983 року прийнята на роботу перихмахером чоловічого залу на підставі наказу пр-3 -65к від 25.07.1983 року. У трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] від 25.07.1983 року, відповідно запису № 3 від 12.01.1993 року, звільнена з посади перукаря на підставі наказу наказ №1-к від 12.01.1993. Відповідно до свідоцтва доньки заявниці про народження серії [NUMBER] від 23 травня 1984 року, у якому, на російській мові зазначена, як « [PERSON] », а її дочка « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва заявника про народження серії [NUMBER] від 23.03.1970 року, на російській мові зазначена, як « [PERSON] », її батько зазначений « [PERSON] », національність «венгер», а мати « [PERSON] », національність «венгерка». Відповідно до свідоцтва заявника про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22 жовтня 1983 року, на російській мові зазначена, як « [PERSON] », а її чоловік « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва сина заявника про народження серії [NUMBER] від 28 серпня 1985 року, у якому, на російській мові зазначена, як « [PERSON] », а її син « [PERSON] ». Відповідно до трудової книжки заявника серії [NUMBER] від 25.07.1983 року, на російській мові, видана на ім`я « [PERSON] », за період трудової діяльності з 1982 року по 2023 рік. Причиною для відмови у призначенні заявнику пенсії стала відсутність достатнього страхового стажу через неврахування окремих періодів роботи через розбіжність у написанні імені та по батькові у документах, які були складені російською мовою в період до набуття Україною незалежності та на початку 1990-х років і сучасними документами, оформленими українською мовою згідно з вимогами українського законодавства про державну мову. Так відповідно до свідоцтв про народження, свідоцтва про укладення шлюбу, а також інших документів, оформлених у радянський період, заявник значиться як « [PERSON] ». Водночас у паспорті громадянина України, у трудовій книжці та сучасних довідках, виданих українськими установами, зазначено « [PERSON] ». Така розбіжність є наслідком перекладу з російської мови на українську, зокрема адаптації імені «Дьыенди» та по батькові « [PERSON] » відповідно до правил української мови та норм сучасного діловодства. У період СРСР облік вівся переважно російською мовою, а ім`я та по батькові часто Документ сформований в системі «Електронний суд» 28.08.2025 перекладались відповідно до російських або транслітерувались лінгвістичних норм. Так, ім`я " [PERSON] " у документах того часу набуло форми " [PERSON] ", а по батькові " [PERSON] " трансформувалося у " [PERSON] ". Доказом того, що вказані документи належать одній і тій особі є те, що у них зберігається незмінність прізвища, дати народження, а також даних про родинні зв`язки заявника (дружина, діти, трудова діяльність). Таким чином, наявна розбіжність у фонетичному написанні імені та по батькові заявника, оскільки такі були адаптовані під український правопис. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та\~статтею 8 Конституції України\~гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини першої\~статті 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами\~статті 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Згідно зі\~статтею 318 ЦПК України\~у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення. Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження (лист Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до п.12 вказаної Постанови, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ухвали Верховного суду України по справі 6-21859 св 09 від 18.11.2009 року встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~(в редакції 2004 року) у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, у зв`язку з чим заява про встановлення факту виконання роботи на певній посаді для зарахування до трудового стажу в порядку цивільного судочинства розглядатися не може. У судовому порядку може розглядатися факт належності документа про трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові або прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в паспорті або в свідоцтві про народження. Суд, вивчивши заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки судом достовірно встановлено, що вказані правовстановлюючі документи належить заявниці. Обставин, які б спростовували зазначений факт, судом не встановлено. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved