Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

02.05.2025 року позивачка [PERSON] звернулась в Франківський районний суд м. Львова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 04.10.2008 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3035. Під час перебування у шлюбі у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2024 року сім`я фактично припинила своє існування. Станом на день подачі позовної заяви до суду проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від своїх прямих батьківських обов`язків, зокрема щодо його участі в утриманні дітей, не надає коштів на їх утримання. Зважаючи на індивідуальний обов`язок батьків утримувати своїх дітей, беручи до уваги, що відповідач є працездатною особою, та діти перебувають на її утриманні, з метою забезпечення дітей належним рівнем життя, необхідним для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, просить стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву, у якій просить цивільну справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечуює. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився та не подав відзиву, а також будь-яких інших клопотань. У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою позивачки вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.10.2008 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3035, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 2037 від 27 квітня 2010 року, який зроблено Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 1755 від 29 червня 2017 року, який зроблено Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Згідно з відомостями з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №190622 від 25.04.2025, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Із змісту позовної заяви вбачається, що діти знаходяться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отже, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 3ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд бере до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку. Відповідач не надав суду будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дітей, відчувати відповідальність за них, забезпечувати їм належні умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Відповідно до ч.1 ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, з огляду на встановлені фактичні обставини справи,суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти щомісячно у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 02.05.2025 та до досягнення дітьми повноліття. На переконання суду такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, відповідатиме їхнім інтересам, правам і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси отримувача, а також забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та не порушуватиме правила щодо рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно достатті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відтак, враховуючи наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши фактичні обставини справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved