Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

12.03.2024, позачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ майна, що є спільною сумісною власністю з відповідачем [PERSON] . В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка послається на те, що 27 листопада 1999 року між сторонами було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №1020 у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві. 23 липня 2022 року даний шлюб між стронами було розірвано, про що свідчить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі .N"9369/4212/12. За час проживання сторін у шлюбі ними було придбано майно, а саме: квартира, загальною площею 57,43 кв.м., житлова площа 39,8 кв. м., що розташована в [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 56179680000, номер відомостей про речове право: 46235702, вартістю 1814718,00 грн.. Вказане нерухоме майно було придбане сторонами, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. Для придбання вказаного нерухомого майна подружжям було оформлено кредит в ПАТ АБ «Укргазбанк», кредитний договір №0100/01/2022/0028 від 19 січня 2022 року. Позичальником по вказаному кредитному договору виступив [PERSON] . Також, оформлено договір іпотеки від 19 січня 2022 року. Позивачка уклала договір поруки із ПАТ "АБ "Укргазбанк", яким поручилася перед Кредитором (відповідачем-2) за виконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору №0100/01/2022/0028 від 19 січня 2022 року. Станом на день подачі позову позивач несе всі витрати по сплаті платежів по вказаному кредитному договору. [PERSON] не цікавиться сплатою зобов`язань по вказаному вище кредитному договору №0100/01/2022/0028 від 19 січня 2022 року взагалі. В зв"язку із наведенним вище, просить суд визнати майно, а саме:квартиру, загальною площею 57,43 кв.м., житлова площа 39,8 кв. м., що розташована в [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 56179680000, номер відомостей про речове право: 46235702, вартістю 1814718,00 грн. спільно набутим майном подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки квартири, загальною площею 57,43 кв.м., житлова площа 39,8 кв. м., що розташована в [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 56179680000, номер відомостей про речове право: 46235702, також судові витрати покласти на відповідача. 13.03.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання. 09.07.2024року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача [PERSON] , адвокат Потапенко С.В. не з"явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи, судом повідомлявся належним чином. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ АБ "Укргазбанк"Мікайилов Р.Р. заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не надано суду доказів наявності спору, тому позивач безпідставно звернувся до суду з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності. Суд, заслухавши думку представника відповідача ПАТ АБ "Укргазбанк", дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27 листопада 1999 року між сторонами було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №1020 у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві. Судом встановлено, що 23 липня 2022 року даний шлюб між стронами було розірвано, про що свідчить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі .N"9369/4212/12. Судом встановлено, що за час проживання сторін у шлюбі ними було придбано майно, а саме: квартира, загальною площею 57,43 кв.м., житлова площа 39,8 кв. м., що розташована в [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 56179680000, номер відомостей про речове право: 46235702, вартістю 1814718,00 грн.. Судом встановлено, що вказане нерухоме майно було придбане сторонами, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. Судом встановлено, що для придбання вказаного нерухомого майна подружжям було оформлено кредит в ПАТ АБ «Укргазбанк», кредитний договір №0100/01/2022/0028 від 19 січня 2022 року. Позичальником по вказаному кредитному договору виступив [PERSON] . Також, оформлено договір іпотеки від 19 січня 2022 року. Судом встановлено, що позивачка уклала договір поруки із ПАТ "АБ "Укргазбанк", яким поручилася перед Кредитором (відповідачем-2) за виконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору №0100/01/2022/0028 від 19 січня 2022 року. Правилами ст. 60, ч. 1 ст. 61, ст. 63, ч. 1 ст. 68, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 СК України встановлено, що: майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту; дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу; у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Наразі, суд приходить до висновку, що нерухоме майно з приводу якого заявлено спір є об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , оскільки було придбано за час перебування у шлюбі. Відповідно до правил статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а правилами статті 142 цього Кодексу встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial