Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

25.09.2025 р. до Святошинського районного суд м. Києва надійшов зазначений позов, який подано в електронній формі через електронний кабінет. Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . У встановлений законом строк вони звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, після чого була заведена спадкова справа №1974/2002. Однак, в подальшому отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальних від 31.10.2024 у зв`язку з втратою оригінала спадкової справи та не можливості вчинення будь-якої нотаріальної дії, тому просили визнати за ними право власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 30.09.2025 р. вказаний позов залишено без руху, надано час для усунення недоліків. 01.10.2025 р., до суду від представника надійшла заява про усунення недоліків, та докази сплати судового збору, з якої вбачається, що вимоги ухвали суду виконано також подано нову редакцію позовної заяви. Ухвалою суду від 06.10.2025 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.69). Ухвалою суду від 25.11.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с.118). Позивачі та\\або представник в судове засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги повністю підтримує та просить задовольнити останні (а.с. 128). Відповідач, будучи в установленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, проте, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та проханням прийняти рішення згідно норм чинного законодавства на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с. 121-127). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.29). Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 17,18,19). Спадкоємцями майна померлого є його син, позивач по справі [PERSON] , та дружина - [PERSON] (а.с. 30). Як вбачається з матеріалів справи, остання на момент смерті спадкодавця позивачі проживали разом із спадкодавцем за за адресою: [ADDRESS] , кожному із них належала 1/3 частина спірного майна (а.с.18,19). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.10.2024 р. вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з втратою оригінала спадкової справи та не можливості вчинення будь-якої нотаріальної дії. Відмова мотивована тим, що внаслідок пожежі у приміщенні Київського державного нотаріального архіау, спадкова справа відносно майна померлого [PERSON] згоріла (а.с. 33). Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1270 ЦК України такий строк встановлено у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом позивачі проживали на час відкриття спадщини із спакодавцем у визначені ст. 1270 ЦК України строки, зокрема, звернулись до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , однак, в подальшому, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачам було відмовлено у зв`язку із у зв`язку з втратою оригінала спадкової справи та не можливості вчинення будь-якої нотаріальної дії. Тому, оскільки суд вважає встановленим те, що дійсно належні позивачам права щодо власності на спадкове майно, а саме: на 1/3 частину спірної квартири, підлягають захисту як такі, що не визнаються іншими особами, приходить до висновку про можливість визнання за позивачами відповідного права власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частині спірної квартири за кожним, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , який помер [INFO] . Отже, з огляду на викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Питання судових витрат позивачі залишили за собою. На підставі викладеного, ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1218, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved