Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» Дідух Євгена Олександровича до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Позовну заяву мотивує тим, що 21.12.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №4233521 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до вказаного договору, [PERSON] було надано кредит у розмірі 7200 грн. строком на 360 днів, по 15.12.2024. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1\~ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зазначає, що 26.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу №26/07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Українські фінансові операції» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Вказує, що ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 46620,00 грн., з яких: 7200,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 39420,00 грн. Таким чином, представник позивача вказує, що загальна сума заборгованості [PERSON] становить 46620,00 грн. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з\~\~ [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість у розмірі 46620,00 грн. та понесені судові витрати. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк не подано. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно правил ч.6\~ст.19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст.274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. В судове засідання 14 листопада 2025 року: представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлявся належним чином, при цьому подав заяву, згідно якої просить у випадку неявки представника позивача у судове засідання проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. відповідач не з`явилася,про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, відзив у встановлений судом строк, не подала. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами та в порядку ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 21.12.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №4233521 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до вказаного договору, [PERSON] було надано кредит у розмірі 7200 грн. строком на 360 днів, по 15.12.2024. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. В подальшому, 26.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу №26/07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Українські фінансові операції» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно з розрахунку слідує, що ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 46620,00 грн., з яких: 7200,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 39420,00 грн. нараховані проценти первісним кредитором, Крім того, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період 26.07.2024 по 15.12.2024 (142 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 25560 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 72180,00 грн, з яких: 7200,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 39420,00 грн. - нараховані проценти первісним кредитором, 25560 грн.- нараховані проценти ТОВ «Українські фінансові операції». Отже, ТОВ «Українські фінансові операції», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в нього заборгованості за Договором №4233521 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на загальну суму 72180,00 грн., що повністю узгоджується з положеннями\~ст. 514 ЦК України. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно достатті 1054 Цивільного кодексу України(даліЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно достатті 629 ЦКдоговір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ізстаттею 526 ЦКзобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а встатті 530 ЦКвказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін).Стаття 525 ЦКзабороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей 12,81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Крім того, виходячи із змісту статей 1077, 1078\~ЦК договір факторингу за своєю правовою природою є різновидом відступки вимоги з особливим суб`єктивним складом, а предметом такого договору може бути і право на одержання коштів, у зв`язку із чим позивач в законному порядку набув право вимоги до відповідача. Відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Як встановлено судом, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на день подання позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 72180,00 грн, з яких: 7200,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 39420,00 грн. - нараховані проценти первісним кредитором, 25560 грн.- нараховані проценти ТОВ «Українські фінансові операції». Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2\~ст.141 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст.134 ЦПК України\~разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до п.3 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1-6\~ст.137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, для підтвердження витрат на правову допомогу позивачем було надано Договір про надання правової допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024 з додатками Проте, в ході розгляду справи стороною позивача не було надано документів, що свідчать про понесення витрат саме у такому розмірі саме у даній справі та про здійснення їх оплати. Тому, суд не вбачає підстав для стягнення із відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «Українські фінансові операції» вартості такої правової допомоги. Відповідно до п. 3.1 Договору № 01/08/2024-А про надання правової допомогивартість послуг виконавця визначається у Актах надання послуг по домовленості Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial