Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Зміст позовних вимог. 19 лютого 2025 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (позивач) до [PERSON] (відповідач), в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 16.09.2019, укладеним між АТ «УКРСИББАНК» Соломичевою\~Т.\~Л., у розмірі 79\~344,44 грн та судові витрати. Обґрунтування позовних вимог та заперечень відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.11.2020 АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту № 95629995000, підписанням якого погодилась з викладеними у Правилах споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків. Згідно з умовами договору АТ «УКРСИББАНК» надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил. 26.06.2024 між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №275, за умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право вимоги до відповідача в сумі 79 344,44 грн, з яких: 38\~372,44 грн заборгованість за основним боргом, 40972 грн заборгованість за процентами. Незважаючи на повідомлення позивача про відступлення прав вимоги, відповідач жодного платежу на погашення заборгованості не здійснила. У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що до позову не додано тарифів обслуговування даного виду кредиту та сам договір не у повному обсязі, тому незрозуміло яким тарифом обслуговувався рахунок відповідача. Витяг з Умов та правил не містить дати, а з часу підписання відповідачем заяви до моменту подання позову Тарифи, Умови та Правила змінювалися, що вплинуло на розмір кредитних зобов`язань. Відсутність дійсних на момент підписання Договору дійсних Тарифів, Умов та правил не можливо з`ясувати дійсний розмір заборгованості. Вказане на думку відповідачки свідчить, про відсутність доказів, які підтверджують підстави нарахування заборгованості та правильність їх розрахунку. Також відповідач зазначає, що розрахунок заборгованості не може підтверджувати виконання або невиконання відповідачем умов Договору. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження власного розрахунку заборгованості, доказів надання кредитних коштів. Позивач не зазначив розмір відсотків, що нараховувалися на тіло кредиту та підстав їх нарахування, з посиланням на пункт договору. Також відповідач посилається на невідповідність вимогам закону витягу з договору факторингу, який містить лише копії окремих аркушів, з яких неможливо встановити строк дії договору. З наданого акту прийому-передачі неможливо встановити чи передавалось право вимоги до [PERSON] . Звертає увагу, що витяг з реєстру боржників не підписаний та не засвідчений другою стороною, тому не відповідає вимогам достовірності. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що позивачем не надано доказів наявності та розміру заборгованості за договором, порядку нарахування відсотків, періоду нарахування та процентної ставки, факту набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до відповідача. Окрім цього зазначає, що вона отримала 90\~726,00 грн, а сплатила банку 132\~207,16 грн, тобто повністю розрахувалась за договором. У відповіді на відзив представник позивача зазначає порядок укладення електронних договорів з посиланням на норми права та висновки Верховного Суду, а також посилається на те, що невчинення жодних дій на розірвання договору, визнання його недійсним тривалий час, а також користування кредитними коштами та сплати коштів в рахунок часткового погашення заборгованості є визнання такого договору таким що укладений, а також отримання всіх благ, передбачених цим договором. Кошти надано у безготівковій формі, інформація про проведення транзакцій зберігається у кредитодавця,тому позивач не може надати виписку по рахунку. Відповідач як власник карткового рахунку може самостійно надати такі докази. Позивачем були надані всі документи, які були передані йому первісним кредитором. Заборгованість нараховано відповідно до умов договору. Підписавши договір відповідач засвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами. Звертає увагу, що позивач не нараховував штрафні санкції, а просить лише стягнути заборгованість за кредитним договором, яка нарахована первісним кредитором. Враховуючи наведене, представник позивача просить позов задовольнити та судове засідання провести за відсутності представника позивача. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання. 24 лютого 2025 року судом відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18 серпня 2025 року витребувано у позивача докази. 16 вересня 2025 року до суду надійшла заява на виконання вимог ухвали. 16 вересня 2025 року надійшла заява представника відповідача Мутьєва Д.В., про долучення доказів. У відповіді на відзив представник позивача просив про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Додатково пояснив, що з 2022 року відповідач не користується кредитною карткою, прострочено платіж з 15.02.2022, а тому спливли строки позовної давності, про застосування яких він заявляє. Щодо розміру заборгованості, представник відповідача повідомив, що відповідач використала кредитних коштів 90 726,00 грн, а сплатила банку 132 207,16 грн, а тому кредит повністю погашений. Також звернув увагу на те, що перше нарахування процентів відбулось до закінчення пільгового періоду, строк кредитування до 10.10.2021, а тому з цього часу банк не мав права нараховувати проценти. Просив відмовити у задоволенні позову. Обставини, встановлені судом. 16 вересня 2019 року Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту, анкету-заявку на надання споживчого кредиту, в якій [PERSON] просить АТ «УКРСИББАНК» надати їй споживчий кредит «Револьверна кредитна картка» на наступних умовах: строк дії ліміту кредитування 24 міс., сума кредитного ліміту 30100,00 грн. Також просить надати їй споживчий кредит з суми кредитного ліміту 30000 грн строком користування на 36 міс. 16 вересня 2019 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 95629995000. У цьому Договорі-анкеті Сторони погодили, що Банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит), на картковому рахунку клієнта (надалі ліміт кредитування), а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим Договором-анкетою та Правилами. Ліміт кредитування встановлюється у розмірі 30\~000,00 грн, строк дії ліміту кредитування: з дати укладення договору до 10.10.2021 р., процентна ставка на суму заборгованості 55% річних, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду 0,00%, пільговий період для погашення заборгованості 56 днів. Відповідно до п. 2.5. Договору-анкети, дата розрахунку мінімальної суми поповнення Карткового рахунку (Білінгова дата) 15 числа кожного місяця. Дата платежу, до якої клієнт зобов`язаний поповнити картковий рахунок на мінімальну суму поповнення карткового рахунку розраховану в Білінгову дату 10 число кожного місяця. 26 червня 2024 року АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» уклали Договір факторингу №275, відповідно до якого АТ «УКРСИББАНК» уступає ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «УКРСИББАНК» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Права вимоги, які АТ «УКРСИББАНК» відступає ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «УКРСИББАНК», що передбачені умовами Первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді. Відповідно до платіжної інструкції від 26 червня 2024 р. № 21521, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» сплачено АТ «УКРСИББАНК» обумовлено Договором факторингу № 275 суму. 26 червня 2024 року сторона Договору факторингу підписано акт приймання-передачі Права Вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» прийняв право вимоги в обсязі та на умовах, визначених Договором та Реєстром Боржників від 26.06.2024 п. до Договору факторингу № 275 від 26.06.2024 у кількості 808. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу № 275 від 26.06.2024 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 95629995000 від 16.09.2019 на загальну суму 79 344,44 грн, з яких: 38 372,44 грн заборгованість за основним боргом, 40972 грн заборгованість за процентами. 04 липня 2024 року ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» надіслало [PERSON] повідомлення про відступлення прав вимог. Джерела права, які підлягають застосуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 634 вказаного Кодексу встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тлумачення ч.1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК України); дарування (ч.2 ст.718 ЦК України); факторингу (гл.73 ЦК України). Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оцінка аргументів, наведених учасниками справи та висновок суду. З Договору-анкети № 95629995000 від 16.09.2019 встановлено та не заперечувалось сторонами, що він підписаний сторонами договору. В цьому договорі визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредитного ліміту, строк дії ліміту кредитування, умови кредитування, в тому числі і процентна ставка, пільговий період для погашення заборгованості та його умови, орієнтовна сукупна вартість ліміту кредитування. З зазначеними умовами договору відповідач погодилася, підписавши його. Доводи відповідача щодо надання договору не у повному обсязі та відсутності тарифів за якими обслуговувався рахунок відповідача суд відхиляє, оскільки до позовної заяви доданий повний текст Договору-анкети № 95629995000 від 16.09.2019 та у ньому зазначені умови обслуговування ліміту кредитування пункт 2.1.4. Договору-анкети. Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] складає 79 344,44 грн, з яких: 38 372,44 грн заборгованість за основним боргом, 40972 грн заборгованість за процентами. Суд погоджується з доводами відповідача про те, що вказаний розрахунок заборгованості не відображає періоду нарахування заборгованості, застосованої процентної ставки, сум погашення та дат. Однак, з проаналізувавши вказаний розрахунок у сукупності з рухом коштів по рахунку [PERSON] , які надані нею, судом встановлено, що відповідач користувалась кредитним лімітом та здійснювала погашення заборгованості, проте здебільшого одночасно і знімала кошти, внаслідок чого виникало перевищення ліміту. Наприклад до 11.11.2019 слід було сплатити мінімальний платіж 2955,87 грн, сплачено 3000,00 грн і одночасно знято готівку 2000,00 грн, внаслідок чого на рахунку залишилось недостатньо коштів для погашення процентів, внаслідок чого виник оверліміт (перевищення ліміту) на 78,36 грн. Аналогічно у наступні періоди внаслідок недостатності доступних кредитних коштів для погашення процентів, виникав оверліміт та збільшувався борг по процентам. З березня відбувалось зарахування коштів і одночасно списання, а останнє зарахування 17.05.2022, а з жовтня 2022 р. лише списання процентів. Станом на 15.12.2023 заборгованість за основним боргом склала 38\~372,44 грн (готівка та покупки), заборгованість по процентам 30\~243,68 грн. На підставі вказаних відомостей, з урахуванням умов договору, суд дійшов висновку, що відповідачем не погашена заборгованість у повному обсязі. Доводи відповідача про неправомірне нарахування процентів у пільговий період для погашення заборгованості суд відхиляє, оскільки умовами договору визначено пільговий період для погашення заборгованості лише за безготівковими операціями, тоді як відповідачем здійснювались як безготівкові операції, так і знімалась готівка, на яку не розповсюджується пільговий період. Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що нею внесено коштів на погашення заборгованості більше ніж витрачено та сплачено більше ніж сукупна вартість кредиту, оскільки відповідачем при розрахунку не враховано її обов`язок сплачувати також проценти, які нараховувались щомісячно, та перевищення кредитного ліміту. А зазначена у договорі сукупна вартість кредиту, є орієнтовним показником, який діє лише при виконання умов, визначених у цій сукупній вартості та не враховує поведінку позичальника при використанні та поверненні коштів. З наданих позивачем виписок про рахунку встановлено, що розмір коштів внесених нею на погашення заборгованості на 68 616,12 грн менший ніж слід сплатити на погашення основної заборгованості та процентів. Водночас, у наданому позивачем розрахунку кредитної заборгованості не зазначено розмір процентної ставки, за якою було нарахована заборгованість за процентами за користування кредитом, період нарахування заборгованості, тому суд позбавлений можливості перевірити відповідність порядку їх нарахування умовам кредитного договору. Суд враховує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Оскільки, позивачем не виконано свого обов`язку, передбаченого ст.ст. 81, 83 ЦПК України щодо подання доказів на підтвердження правильності розрахунку заборгованості, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами, а саме виписками по рахунку [PERSON] за період з 16.09.2019 по 15.12.2023. Із зазначених виписок встановлено, що станом на 15.12.2023 заборгованість [PERSON] склала 68 616,12 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 38 372,44 грн (готівка та покупки), заборгованість по процентам 30 243,68 грн, а тому саме цю суму заборгованості належить стягнути з відповідача. Щодо відступлення\~прав вимоги,\~то в в матеріалах справи наявні акти прийому-передачі Прав Вимоги від 26.06.2024, витяг з реєстру боржників до Догвоору факторингу № 275 від 26.06.2024, які підписані сторонами та скріплені печатками відповідних Товариств, в яких зазначено боржника [PERSON] , договір № 95629995000 та розмір заборгованості і його складові. Вказане свідчить про набуття позивачем права вимоги до відповідача. Водночас, враховуючи оскільки судом встановлено наявність підстав для стягнення з відповідача боргу у сумі 68 616,12 грн, саме Враховуючи наведене, а також положення ст. 514 ЦК України (обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов`язанні), суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованості за Договором № 95629995000 у сумі 68 616,12 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 38 372,44 грн (готівка та покупки), заборгованість по процентам 30 243,68 грн. Що стосується строку позовної давності, про застосування якого просив представник відповідача, суд зазначає таке. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). До позовних вимог позивача про стягнення заборгованості підлягає застосуванню загальна позовна давність, перебіг якої відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України починається зі спливом строку виконання. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З матеріалів справи встановлено, що останній платіж відповідачем у травні 2022 року, позов надіслано до суду 24.12.2024. Крім того, суд зазначає, що відповідно до Закону України № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (далі Закон України № 540-ІХ) строк позовної давності з квітня 2017 року та на час спірних правовідносин не діяв, оскільки цим законом розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантин». Тобто, Закон № 540-ІХ містить пряму вказівку на продовження позовної давності - на строк дії карантину, який, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, починається саме з 12.03.2020 та надалі продовжувався неодноразово постановами Кабінету Міністрів України. Станом на дату розгляду цієї справи, постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651, відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS СоV - 2. Одночасно, згідно із Законом України від 15.03.2022 (набув чинності 17.03.2022 року) «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, за яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Надалі Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023 № 3450-IX (набрав чинності 30.01.2024) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-IX від 14.05.2025 (набрав чинності 04.09.2025) виключено Пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України. Оскільки карантин в Україні діяв до 30.06.2023 року, яким продовжено строк позовної давності, пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, яким продовжено, а наразі зупинено, строк позовної давності діяв до 04.09.2025, то строк позовної давності на спірні правовідносини не розповсюджується. Отже позовна давність не може бути застосована. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (86%), то судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 2\~604,08 грн.

Outcome: partial