Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. 22 серпня 2025 року [PERSON] (позивачка) звернулась до Тростянецького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] (відповідач), треті особи, що не заявляють самостійних вимог: [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] , Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Національна гвардія України Військова частина [NUMBER] про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні. Позов обґрунтовано тим, що з жовтня 2021 року позивачка почала спільно проживати із [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . Сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом та несли один перед одним взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю. Перед рідними та друзями [PERSON] та [PERSON] також позиціонували себе як подружжя, а не просто пара. Разом зі сторонами проживали діти позивачки від попередніх шлюбів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Факт спільного проживання сторін однією сім`єю підтверджується: довідкою Виконкому Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області №12 від 29.01.2024; видатковими накладними про придбання [PERSON] предметів побуту спільно з [PERSON] за адресою проживання; письмовими поясненнями односельців; письмовими поясненнями побратимів по службі [PERSON] ; рапортом [PERSON] на ім`я командира мінометної батареї [NUMBER] батареї оперативного призначення військової частини [NUMBER] [PERSON] з підтвердженням його проживання у фактичних шлюбних відносинах разом з позивачкою; копією декларації з сімейним лікарем [PERSON] та [PERSON] , яка вказана у якості довіреної особи пацієнта; скріншотами переписок між [PERSON] та [PERSON] та іншими членами їхньої родини; спільними фотографіями, у тому числі фотографіями із вінчання [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що сторони не мали можливості укласти офіційний шлюб з тих причин, що позивачка на момент проживання з [PERSON] відмовилась від громадянства РФ та розпочала процедуру виходу з громадянства цієї країни, що є довготривалим процесом. У зв`язку з відсутністю у [PERSON] чинних документів, що посвідчують її особу, а також відсутністю на території України дипломатичних представництв країни-агресора, у яких можна було б завершити цю процедуру, сторони не могли зареєструвати шлюб у відповідному відділі реєстрації актів цивільного стану допоки позивач не оформить належним чином документи. Вказаний факт підтверджується листом Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області від 21.07.2023. Однак, сторони сприймали один одного як родина, чоловік та жінка, і будучи віруючими людьми на підтвердження вірності та любові один до одного 19 липня 2022 року обвінчалися у храмі Іоанна Богослова с. Китайгород Тростянецького району Вінницької області, про що видане свідоцтво про вінчання. Дізнавшись про вагітність позивачки, сторони мали надію, що їм вдасться зареєструвати шлюб, адже сторони чекали на дитину. 14 липня 2023 року сторони подали заяву про реєстрацію шлюбу до Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка зареєстрована за №150-28.11-54. Державну реєстрацію шлюбу призначили на 15 серпня 2023 року о 13 год 00 хв., проте згодом у реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] було відмовлено, через відсутність документів у позивачки. 22.11.2023 [PERSON] отримала сповіщення №4604 про те, що її «цивільний чоловік» [PERSON] , [INFO] , мобілізований 22.02.2024 у ряди Збройних Сил України для виконання обов`язку по захисту України вд російського агресора, помічник гранатометника 3 відділення 1 взводу оперативного призначення 2 роти оперативного призначення [NUMBER] батальйону оперативного призначення НГУ військової частини [NUMBER] , [ADDRESS] , зник безвісти 07 листопада 2023 року в лісосмузі поблизу населеного пункту Новопрокопівка Запорізької області. Батьківство [PERSON] визнати так і не встиг, оскільки дитина народилася після його зникнення безвісти 19.12.2023. Зазначено, що у провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області знаходиться справа за позовом [PERSON] про встановлення батьківства і у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. Крім того, позивачка зазначає, що з моменту, як вона та [PERSON] почали проживати разом (з жовтня 2021 року) вона повністю перебувала на утриманні відповідача. [PERSON] була домогосподаркою, взяла на себе усі побутові турботи, вела господарство, займалася вихованням дітей, піклувалась про [PERSON] , як свого чоловіка. Тобто, займалася усіма домашніми справами, як дружина та матір, потім [PERSON] завагітніла, займалась своїм здоров`ям та виношувала дитину. [PERSON] забезпечував сім`ю, матеріально утримував як [PERSON] так і її дітей, з якими вони проживали за адресою: [ADDRESS] . Постійним і основним джерелом засобів до існування [PERSON] були кошти, які заробляв [PERSON] . Позивач повністю була на утриманні [PERSON] , особистих доходів не мала. [PERSON] вказує, що наразі вона має скрутну матеріальну ситуацію, оскільки залишилась одна із дітьми; їх спільній із [PERSON] дитині один рік, тому вона постійно перебуває з дочкою; а інших джерел доходів, окрім грошових коштів, які отримував [PERSON] , позивачка не мала та не має. На підставі викладеного просить встановити факт проживання однією сім`єю із [PERSON] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факт перебування позивачки на його утриманні. Відзив на позов не надходив. 09 вересня 2025 року від третьої особи Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист про розгляд справи за відсутності їхнього представника, щодо заявленого позову поклалися на розсуд суду (а.с. 79). В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що познайомилася з [PERSON] в соціальній мережі, він жив у [PERSON] , однак родом з [PERSON] . Спочатку між сторонами зав`язались дружні стосунки, вона їздила в Київ із ним зустрічалася. У вересні жовтні їздила в Київ, і в [PERSON] склалася така ситуація, що він залишився без коштів для існування та захворів. [PERSON] запропонувала [PERSON] поїхати до неї, на що він погодився. Приїхав до позивачки [PERSON] у статусі хлопця, за місяць запропонував одружитися, однак [PERSON] не набула громадянства України, адже не завершила процедуру виходу з громадянства РФ. Неодноразово зверталися до РАЦС із заявами про реєстрацію шлюбу, однак через проблеми з документами позивачки їм відмовляли. Тоді сторони вирішили, що вони будуть вінчатися, у зв`язку з тим, що офіційно не мають можливості зареєструвати шлюб. 19.07.2022 сторони вінчалися. У 2023 році втретє подали заяву на реєстрацію шлюбу, однак за два тижні прийшла відмова у реєстрації шлюбу. У зв`язку з із збройною агресією РФ позивач не може завершити процедуру виходу з громадянства РФ. Зазначила, що працювала в селі листоношею, розносила і пенсію, і товар, чоловік допомагав їй, з того часу в селі почали говорити, що листоноші допомагає торби носити «кремезний дядько». Коли у [PERSON] розпочалися проблеми зі спиною, [PERSON] вимагав щоб вона звільнилася, і взяв на себе забезпечення родини. 24.02.2022 [PERSON] мобілізували. 06.11.2023 востаннє з ним розмовляла, він сказав що не буде виходити на зв`язок близько трьох днів, а якщо щось станеться то їй повідомлять, і 22.11.2023 вона як цивільна дружина отримала сповіщення, що [PERSON] зник безвісти 07.11.2023. Відразу після зникнення деяка заробітна плата нараховувалася на МХП (де до мобілізації працював [PERSON] ). Оскільки [PERSON] часто губив гаманці він віддав свою картку [PERSON] , подарував телефон, і фактично коштами чоловіка розпоряджалася вона. Обговорювали витрати на ремонт, побутову техніку, меблі. Наразі картка так і в неї, нараховуються кошти за обслуговування, а кошти на неї не поступають. Вона як цивільна дружина немає можливості отримати ніякої інформації про [PERSON] . Зазначає, що вона не чужа йому людина і них є спільна дитина, яка має право на виплати за батька, який пропав безвісти. Звертаючись з цим позовом до суду вона повністю діє в інтересах малолітньої дочки [PERSON] . В судове засіданні відповідач [PERSON] не з`явився, конверти адресовані йому поверталися з відмітками відділення поштового зв`язку: «адресат відсутній за вказаною адресою». В судове засідання треті особи не з`явилися, про доту, час та місце судових засідань повідомлялися в порядку передбаченому ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює в селі фельдшером та живе недалеко від [PERSON] та [PERSON] . Відповідач почав проживати з позивачкою десь восени 2021 року, приїхав до неї, а вона раніше проживала в селі. Позивач розповідала йому, що не можуть офіційно оформити стосунки з [PERSON] через проблеми з громадянством. [PERSON] під час воєнного стану перебував у відпустці і [PERSON] зверталася до свідка щодо незадовільного психічного стану [PERSON] , однак [PERSON] відмовився розмовляти на цю тему. Дочка [PERSON] була дуже прив`язана до [PERSON] , натомість він робив все можливе для дітей. Свідок зазначає, що на його погляд позивачка була щасливою і сторони були схожі на сімейну пару, ходили разом в магазин, відчувалося, що вони тягнуться один до одного. [PERSON] мобілізували в перші дні війни. Під час першої відпустки [PERSON] , про це свідку позивач повідомила, а вдруге сам бачив його, адже вони зверталися до нього як до фахівця, натомість [PERSON] відмовився поговорити. [PERSON] повідомила, що є односельчанкою сторін, та подругою сім`ї. [PERSON] давно познайомила її з [PERSON] , [INFO] , а саме представила як свого чоловіка. [PERSON] з її чоловіком ходили разом на роботу в одну бригаду. [PERSON] приїхав з [PERSON] , був в АТО, він мало говорив про минуле життя, про це йому було важко говорити. 23.02.2022 [PERSON] вже мобілізували. Влітку, як [PERSON] приїхав у відпустку він хотів розписатися зг [PERSON] , поїхали до відділу ДРАЦС у Тростянець, але їм не давали дозволу на шлюб, через проблеми з документами [PERSON] . Батюшка знав про їхню ситуацію і не відмовив їм та обвінчав, свідок з своїм чоловіком були свідками на вінчанні, зробили багато світлин з вінчання. Незважаючи на неодноразові відмови у державній реєстрації шлюбу, [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб у церкві. Зазначає, що сторони завжди були разом, [PERSON] дуже любив [PERSON] , старався постійно тримати за руку. Коли [PERSON] знову був у відпустці дізналися, що [PERSON] вагітна. [PERSON] працював і забезпечував сім`ю, діти [PERSON] дуже гарно до нього ставилися, він любив дітей. Після знайомства в Інтернеті, сторони зустрічалися в Києві, потім він приїхав до неї жити і відтоді вони разом. [PERSON] дуже хотів одружитися, однак їм відмовляли, через непорядок з документами, попри ці відмови, священник увійшов у положення повінчав їх, чому [PERSON] дуже радів. Зазначає, що [PERSON] все купувала за кошти чоловіка, картка [PERSON] була у [PERSON] , сертифікати на м`ясо та пайки з роботи [PERSON] передавали також [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] та [PERSON] жили разом десь перед війною у 2021 році, свідок з ними дружила і спілкувалися, чоловіки працювали разом. Зазначає, що вони проживали як сім`я. [PERSON] забезпечував їх, піклувався про них, до тих пір поки не зник безвісти. Знає, що вони вінчалися, свідок бачила фото у фейсбуці. Привітання з вінчанням виставляв батюшка у фейсбуці, все село про це знає. [PERSON] допомагав [PERSON] , коли вона працювала листоношею, допомагав носити їй важкі сумки, дрова рубав, порався по господарству. Оскільки чоловіки працювали разом свідку відомо, що [PERSON] відносився до [PERSON] та дітей, як до своєї сім`ї, часто бачила їх разом. [PERSON] мобілізували, і вінчалися вже тоді коли він служив. Сторони хотіли одружитися, однак через проблеми з паспортом [PERSON] їм відмовили. Від дітей ніколи не чула нічого поганого про [PERSON] , ставилися до нього як до тата. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є односельцем з позивачкою, пенсіонер, має машину, тому позивач із [PERSON] часто просили його про послугу їх підвезти. Зазначив, що недалеко проживає від [PERSON] та [PERSON] , знає, що позивачка з [PERSON] жили як чоловік і жінка разом, вели спільне господарство. [PERSON] влаштувався на роботу, коли підвозив їх з [PERSON] в [PERSON] чи [PERSON] за покупками, то вони поводилися як подружжя. [PERSON] ремонт, господарювали, жили дуже дружно і гарно. [PERSON] дуже радів, що у них з [PERSON] має народитися дитина. До них в село приїздила сестра [PERSON] , навіть після його зникнення. У них були гарні, люблячі стосунки, ще б кожному такі гарні відносини. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 25 серпня 2025 року відкрито провадження за даним позовом за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16 вересня 2025 року. Підготовче засідання відкладалося на 09 жовтня 2025 року. Ухвалою суду від 09 жовтня 2025 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 24 жовтня 2025 року. Визначено резервну дату судового засідання на 06 листопада 2025 року. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про виклик свідків. В судовому засіданні призначеному на 24 жовтня 2025 року оголошено перерву до 06 листопада 2025 року для продовження допиту свідків. У зв`язку із відключенням електроенергії в суді, розгляд справи призначено на 01 грудня 2025 року. В судовому засіданні призначеному на 01 грудня 2025 року оголошено перерву до 17 грудня 2025 року з урахуванням клопотання представника позивача. 02 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від представника позивача про доручення додаткових доказів, а саме висновку експерта, складеного Вінницьким науково-дослідним експертно криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України від 20 жовтня 2025 року за №Е-19/102-25/13678-БД. В судовому засіданні призначеному на 17 грудня 2025 року оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.08.2021 випливає, що у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] (а.с. 25). Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 21.09.2010 випливає, що було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25.10.2006 виконкомом РАЦС Шебекинського району РФ, актовий запис №409 (а.с. 24). Відповідно до світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.12.2012 випливає, що у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] (а.с. 26). 18.09.2020 [PERSON] отримала тимчасове посвідчення громадянина України, терміном дії до 22.04.2022 (а.с.12-13). Відповідно до довідки Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області №222/2020 про реєстрації Особи громадянином України від 22.04.2020, [PERSON] , [INFO] , уродженка Вінницької області, згідно з рішенням УДМС України у Вінницькій України, на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» набула громадянства України та відповідно до законодавства України зазначена особа є громадянином України з 22.04.2020. Довідка видана до паспорта серії [NUMBER] від 02.12.2006 (РФ) (а.с.10). Відповідно до декларації №001-658Н-ТЗА0 про лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 09.11.2021 пацієнта [PERSON] , [INFO] , випливає що адресою проживання зазначено: [ADDRESS] , а довіреною особою пацієнта для повідомлення у разі екстреного випадку з пацієнтом зазначено [PERSON] (а.с. 37). Довідкою №404 від 19.03.2022, виданою командиром військової частини [NUMBER] підтверджується, що солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період з 24.02.2022 (а.с.58). 19 липня 2022 року [PERSON] та [PERSON] обвінчалися у храмі Іоана Богослова, с. Китайгород Тростянецького району, про що видано відповідне свідоцтво (а.с. 35-36). 09.11.2022 [PERSON] звернувся із рапортом до командира мінометної батареї 3 батальйону оперативного призначення капітана [PERSON] , в якому військовослужбовець [PERSON] підтвердив, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] (громадянкою росії), ведуть спільне господарство і виховують двох неповнолітніх дітей від її попередніх шлюбів. В офіційній реєстрації шлюбу їм відмовили (а.с. 18). Зі змісту витягу з реєстру територіальної громади №2024/000035786 від 02.01.2024 випливає, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 04.04.2014 зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.29). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2023/002583186 від 29.03.2023 випливає, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 29.03.2023 зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). 14 липня 2023 року [PERSON] та [PERSON] подали до Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про державну реєстрацію шлюбу (а.с.32-34). Згідно з довідкою Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №150-28.11-54 від 14.07.2023 [PERSON] повідомлено, що реєстрація шлюбу між [PERSON] та [PERSON] призначена на 15 серпня 2023 року в Тростянецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а. с.28). З листа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області №0501.5-4681/05.03-23 від 20.07.2023 випливає, що Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено, що громадянка [PERSON] , паспортом громадянина України не документувалася, тимчасове посвідчення громадянина України [NUMBER] недійсне, оскільки процедура його продовження не передбачена чинним законодавством, а сама процедура оформлення громадянства України вважається незавершеною, у зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язання про вихід із громадянства РФ (а.с. 31). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 29 грудня 2023 року випливає, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до висновку експерта, складеного Вінницьким науково-дослідним експертно криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України від 20 жовтня 2025 року за №Е-19/102-25/13678-БД, випливає, що [PERSON] , [INFO] , який зник безвісти 07.11.2023 ймовірно є біологічним батьком дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] у [PERSON] , [INFO] . Ймовірність походження ДНК-профілів від дитини та біологічних батьків становить не менше ніж 99,9999999% (а.с. 152-161). Відповідно до довідки №12 від 29.01.2024, виданої старостою Савинецького старостинського округу Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області вбачається, що [PERSON] , 1992 року народження дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і проживав із 2021 року однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] та її дітьми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також [INFO] народилася спільна їхня дитина [PERSON] . Дійсно брав участь у вихованні дітей разом вели спільне господарство (а.с. 49). 22 листопада 2023 року [PERSON] начальником [INFO] підполковником [PERSON] адресовано Сповіщення сім`ї (близьких родичів) безвісти зниклого №4604 про те, що її цивільний чоловік, помічник гранатометника 3-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 2-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) [NUMBER] батальйону оперативного призначення солдат [PERSON] (Г-142800), [INFO] , під час бойового завдання зник безвісти 07.11.2023 в лісосмузі поблизу населеного пункту Новопрокопівка Запорізької області (а.с. 7-8). За заявою [PERSON] від 23.11.203 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження №12023020120000197 від 23.11.2023 по факту зникнення безвісти її цивільного чоловіка [PERSON] 07.11.2023 в районі населеного пункту Новопокропівка Запорізькохї області. Правова кваліфікація кримінального правопорушення - за ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 9). 12.03.2024 [PERSON] зверталася до командира військової частини [NUMBER] щодо надання біологічних матеріалів [PERSON] , які зберігаються у медичній частині військової частини [NUMBER] , на що отримала відповідь від 02.04.2024(а.с.30). 24.07.2024 [PERSON] зверталася до командира військової частини [NUMBER] НГ України щодо отримання соціальних гарантій та представництва інтересів, що передбачені чинним законодавством членів сімей військовослужбовців, просила надати інформацію щодо [PERSON] на що отримала відповідь від 13.08.2024 про можливість надання витребуваних документів лише після надання документів, які підтверджують родинні зв`язки з [PERSON] , або документи, які підтверджують наявність спільних дітей (а.с. 47-48). Відповідно до довідки Форми ОК-5 на ім`я [PERSON] випливає, що остання мала низький дохід (а.с. 44-46) Оцінка cуду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення поняття «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, і т.п. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, яке сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] впродовж досить тривалого часу (з жовтня 2011 року по 22 листопада 2023 року) проживали разом як чоловік та жінка, однак без реєстрації шлюбу, що не заборонено законом. Вели спільне господарство, здійснювали спільні, обговорені обома покупки, здійснювали поточні ремонти, купували меблі та техніку, їздили обоє в магазини, вінчалися, тобто вели такий спосіб життя, який притаманний подружжю. Окрім того, як вбачається із представлених позивачкою скріншотів з телефону вона та [PERSON] часто спілкувалися під час проходження ним служби, обговорювали бюджет, покупки, тощо. 19 липня 2022 року [PERSON] та [PERSON] обвінчалися у храмі Іоана Богослова, с. Китайгород Тростянецького району, про що видано свідоцтво та ця обставина підтверджується фотографіями із вінчання [PERSON] та [PERSON] , а також показами свідків односельців та друзів, які безпосередньо допитані судом (а.с. 35-36, 38). Частинами першої та другої статті 21 СК України визначено: шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно із частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. З огляду на статтю 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц). Відповідно до позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19, для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі тощо. Свідки зі сторони позивачки в судовому засіданні одноголосно підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка в с. Китайгород Гайсинського району Вінницької області, в житловому будинку позивачки. Вони вели спільне господарство, мали спільний побут, поважали та допомагали один одному, відвідували різноманітні свята, разом працювали для матеріального забезпечення їх спільної сім`ї. За [PERSON] свідки відгукувались, як за добропорядного сусіда, який був гарним сім`янином та мав гарні стосунки з дітьми позивачки, перебував у дружніх відносинах із сусідами та односельцями. І [PERSON] і [PERSON] , та діти [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] , ці обставини підтверджені матеріалами справи, в тому числі і довідкою №12 від 29.01.2024, виданою старостою Савинецького старостинського округу Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області та показами свідків (а.с. 27, 49). Факт того, що позивач та відповідач мали намір зареєструвати шлюб, однак Відділом РАЦС у такій реєстрації відмовлялось, адже у позивачки не було належних документів, процедуру виходу з громадянства РФ не завершено, в той час як дипломатичні відносини з країною агресором припинені, підтверджується матеріалами справи (а.с. 11-13, 28, 31, 32-34). Водночас судом враховується та обставина, що у зв`язку із відмовами у державній реєстрації шлюбу, сторони [PERSON] та [PERSON] вінчалися у церкві, про що видане відповідне свідоцтво та додані світлини з вінчання (а.с. 35-36, 38-39). У рапорті адресованому командиру мінометної батареї 3 батальйону оперативного призначення капітану [PERSON] від 09.11.2022 військовослужбовець [PERSON] підтвердив, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] (громадянкою росії), ведуть спільне господарство і виховують двох неповнолітніх дітей від її попередніх шлюбів. В офіційній реєстрації шлюбу їм відмовили (а.с. 18). Таким чином у рапорті військовослужбовцем [PERSON] , який він написав власноручно, [PERSON] визначив сам, що [PERSON] є його цивільною дружиною. Відповідно до висновку експерта, складеного Вінницьким науково-дослідним експертно криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України від 20 жовтня 2025 року за №Е-19/102-25/13678-БД, випливає, що [PERSON] , [INFO] , який зник безвісти 07.11.2023 ймовірно є біологічним батьком дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] у [PERSON] , [INFO] . Ймовірність походження ДНК-профілів від дитини та біологічних батьків становить не менше ніж 99,9999999% (а.с. 152-161). Тобто народження дитини у [PERSON] та [PERSON] свідчить про фактичні шлюбні відносини між сторонами, які притаманні сім`ї. З показів свідків випливає, що [PERSON] дізнавшись про вагітність [PERSON] дуже радів і очікував на народження дитини. З наданих суду матеріалів та з показів свідків випливає, що [PERSON] забезпечував сім`ю, матеріально утримував як [PERSON] так і її дітей, з якими вони проживали за адресою: [ADDRESS] . Так, постійним і основним джерелом засобів до існування [PERSON] були кошти, які заробляв [PERSON] . Позивач повністю була на утриманні [PERSON] , адже особистих доходів не мала (а.с. 44-46, 50-53) Відповідно до позиції викладеної у постанові Великої Палата Верховного Суду від 23 січня 2024 року (справа № 523/14489/15-ц, провадження № 14-22цс20) у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК). Верховний суд в постанові від 05.11.2025 у справі №752/24526/20 висловив правову позицію, якщо відповідач заперечує проти єдиної вимоги встановлення факту проживання однією сім`єю, то спір має розглядатись в позовному, а не в окремому провадженні. Особливої уваги заслуговує той факт, що в сповіщення сім`ї (близьких родичів) безвісти зниклого від 22.11.2023 адресовано саме громадянці України [PERSON] , [ADDRESS] , як цивільній дружині [PERSON] (а.с. 7-8). Сповіщення про зникнення безвісти військовослужбовця першим отримують його близькі родичі, яке надсилає начальник [INFO] протягом 7 днів, а родичі, зі свого боку, звертаються до поліції, щоб відкрити провадження та отримати інформацію про статус зниклого. Відомості про близьких родичів можуть, окрім іншого, братись із Акту службового розслідування військової частини. Абзацом 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб зниклих безвісті за особливих обставин» передбачено, що до близьких родичів та членів сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин належать - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Відповідно до ч. 1-4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України. За заявою [PERSON] від 23.11.203 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження №12023020120000197 від 23.11.2023 по факту зникнення безвісти її цивільного чоловіка [PERSON] 07.11.2023 в районі населеного пункту Новопокропівка Запорізькохї області. Правова кваліфікація кримінального правопорушення - за ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 9). У судовому засіданні під час допиту у якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , останні підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом в господарстві [PERSON] як чоловік та жінка, вели спільне господарство, мали спільний побут з осені 2021 року до моменту зникнення безвісти [PERSON] , між ним панували відносини притаманні подружжю. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. Так, у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt). Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, а на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". ... Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Враховуючи вищевикладене, дослідивши подані сторонами письмові докази, співставивши їх за принципом стандарту доказування «вірогідності доказів», вислухавши позивача, а також взявши до уваги покази, які надали в судовому засіданні свідки, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період часу з листопада 2021 року до 07 листопада 2023 року, тобто до зникнення останнього безвісти за особливих обставин, оскільки впродовж вказаного періоду вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачці потрібно для забезпечення можливості реалізації прав та правової можливості належним чином контактувати із органами військового управління, подавати заяви до уповноважених органів щодо розшуку [PERSON] , який зник безвісти. Встановлення факту перебування на утриманні [PERSON] позивачці потрібно для забезпечення права малолітньої [PERSON] , 2023 року народження, біологічним батьком якої відповідно до висновку експерта є [PERSON] , на соціальні гарантії гарантовані державною. За встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні у [PERSON] - підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; разі відмови в позові на позивача;у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК). В поданому позові позивачка [PERSON] не просила стягнути з відповідача судові витрати за позовні вимоги. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, зважаючи на відсутність вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, а тому суд вважає можливим залишити судові витрати за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved