Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Суть спору. 29 жовтня 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, у якому просить виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька із актового запису № 2975 про народження [PERSON] , складеного 24.11.2017 р. Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області. Стислий виклад позиції учасників справи. 1) Позиція позивача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20 січня 2015 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бродівського районного управління юстиції у Львівській області зареєстровано шлюб актовий запис №05. Зазначає, що починаючи з січня 2016 року припинили проживати разом та припинили підтримувати шлюбні відносини та не вступали у жоден контакт один з одним. Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 10 квітня 2023 року у справі №439/306/23 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Разом із тим під час формального існування шлюбу відповідачка, проживаючи у м. Луцьк Волинської області народила сина - [PERSON] , [INFO] . У актовому записі №2975 про народження [PERSON] внесеному 24 листопада 2017 року до Державного реєстру актів цивільного стану громадян Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області позивач [PERSON] значиться як батько дитини. Позивач стверджує, що з 2016 року і по даний час він не підтримував жодних відносин із відповідачкою, тому не може бути батьком [PERSON] . Додає, що звертався до відповідачки із проханням внести зміни до актового запису про народження дитини та зазначити у ньому інформацію про її біологічного батька, проте позивачка обіцяла це зробити, однак відкладала це мотивуючи, що батько дитини відсутній на території України. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав заявлених у позові. 2) Позиція відповідача. Відповідачка відзив не подала. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов визнала. Зазначила про те, що дійсно, перебувала із позивачем у зареєстрованому шлюбі. З 2016 року вона з позивачем разом не проживала, а фактично проживала із іншим чоловіком в іншому місці, а позивач у час зачаття дитини проживав за кордоном. Від стосунків з іншим чоловіком вона народила дитину. Позивач [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] , тому просить позов задовольнити. Відповідачка вказала, що наслідки визнання позову їй відомі і зрозумілі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі з викликом сторін та призначено судове засідання на 02 грудня 2025 року. 02 грудня 2025 року від представника позивача адвоката Онищука Т.Н. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. 02 грудня 2025 року від відповідачки надійшла заява про визнання позовних вимог. У поданій заяві [PERSON] просила розгляд справи проводити без її участі, права відповідача, передбачені ст. 43, 49 ЦПК України їй зрозумілі та відомі. Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 09 грудня 2025 року. У судовому засіданні 09 грудня 2025 року, після судових дебатів та оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України, суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення на 11 грудня 2025 року на 14:30 год. Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2015 року. Відповідно до рішення Бродівського районного суду у справі № 439/306/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] від 10 квітня 2023 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12). Під час перебування сторін у шлюбі, [INFO] , народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , його батьками вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.11). Між сторонами виник спір стосовно оспорювання батьківство, щодо дитини, народженою у шлюбі та виключення запису про батька дитини із актового запису про народження. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи. Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України, а також підзаконними нормативно-правовими актами, а саме Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 (далі Правила реєстрації актів цивільного стану в Україні, Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 (далі Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до статті 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. За змістом положень статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з частиною першою статті 135 СК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу (частина п`ята статті 136 СК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). За загальним правилом оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (частини перша, друга статті 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно з п 1 розділу І Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до п. 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пп. 2.13.1, п 2.13. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У постанові від 09.09.2020 у справі № 572/2515/15-ц Верховний Суд вказав, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову». Висновки суду. Враховуючи встановлені судом обставини справи в їх сукупності, а також позицію учасників справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону. Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Встановлено, що в момент зачаття дитини позивач не проживав із відповідачкою. Відповідачка переконливо спростовує саму можливість позивача бути біологічним батьком дитини, так як в момент зачаття дитини позивач проживав за кордоном. Відповідачка позов визнала. Визнання позову відповідачкою не порушує законні права та інтереси інших осіб і повністю відповідає інтересам дитини, а обраний спосіб захисту узгоджується із встановленим законом, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved