Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: -з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який розірвано 5 серпня 2014 року; -від шлюбу вони мають дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її утриманні; -відповідно до рішення Хустського районного суду від 5 серпня 2014 з відповідача на її користь було присуджено до стягнення аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття; -згідно з рішенням Хустського районного суду від 14 лютого 2018 року було збільшено розмір стягуваних з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дочки до 1500 грн. щомісячно: -на сьогоднішній день розмір аліментів, який був визначений за рішенням Хустського районного суду від 14 лютого 2018 року, менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та є недостатнім для належного утримання неповнолітньої дочки, придбання одягу, взуття, продуктів харчування, шкільного приладдя; -відповідач не піклується про неповнолітню дитину, не цікавиться її здоров`ям, духовним та моральним розвитком; -відповідач є працездатною і здоровою людиною, працює з його слів торговим представником на підприємстві «Будпостач», де має постійний заробіток та можливість сплачувати аліменти на утримання дочки в більшому розмірі; -сума аліментів, яка стягується з відповідача, в умовах стрімкого зростання рівня цін та підвищення прожиткового мінімуму для дітей є недостатньою для утримання дочки, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище та позбавляє дитину можливості гідного розвитку й навчання; -також слід зазначити, що змінилися потреби для утримання і розвитку дитини, тому виникла підстава для вимоги до платника аліментів про зміну їх розміру; -та обставина, що від 14.02.2018 пройшов значний час, то зазначені вище обставини, самі по собі свідчать про погіршення майнового стану позивача, що в свою чергу є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів; -відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших утриманців не має, а отже не позбавлений можливості заробляти кошти, звернулася до суду з позовом та просить: змінити розмір аліментів з [PERSON] , визначених рішенням Хустського районного суду від 14.02.2018, на її користь на утримання дочки [PERSON] , та стягувати аліменти в розмірі 4000грн., щомісячно, від дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.23/ про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача [PERSON] подав до суду письмове пояснення /а.с.32-35/, в якому позовні вимоги не визнав та пояснив, що: -відповідач [PERSON] проживає з своїм батьком [PERSON] , [INFO] , який є людиною пенсійного віку та інвалідом третьої групи, і здійснює догляд за ним; -доводи позивачки про те, що відповідач має постійний заробіток, не відповідають дійсності, так як він не працевлаштований, не має постійного доходу та отримує кошти на проживання від періодичних заробітків; -відповідач створив іншу сім`ю; -відповідач, з урахуванням свого матеріального становища, відсутності отримуваних ним стабільних доходів та перебування у нього на утриманні батька - інваліда 3 групи, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають до задоволення. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд проводить судове засідання в відсутність позивачки, відповідача та представника відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину: доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.8/. Рішенням Хустського районного суду від 5 серпня 2014 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 500грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття /а.с.9/. Відповідно до рішення Хустського районного суду від 14 лютого 2018 року було збільшено розмір стягуваних з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дочки до 1500 грн., щомісячно /а.с.10-11/. Відповідач [PERSON] 23 серпня 2023 року уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 23.08.2023, серії [NUMBER] /а.с.36/. Батько відповідача [PERSON] - [PERSON] є інвалідом 3-ї групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] /а.с.40/. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ні позивач, ні відповідач не надали суду ніяких доказів про обставини, які враховуються при збільшенні розміру аліментів у відповідності до ст.192 СК України: зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та інші випадки, передбачені цим Кодексом. Але при цьому суд враховує те, що, відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України: обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Неповнолітній дочці сторін на теперішній час виповнилося 16 років, а тому вона має потреби у достатньому матеріальному забезпеченні. Загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною та такою, де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але такий за високих цін на товари споживання є далеко не достатнім для дітей відповідного віку. За цих обставин, суд погоджується з тим, що витрати позивачки на утримання неповнолітньої дитини, якій виповнилося 16 років, є значно вищими, ніж вона їх може забезпечити /харчування, одягання, лікування, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку/. А звідси, дані обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони є природними потребами. Крім того, суттєво збільшився розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років в період часу з 14 липня 2018 року /день ухвалення Хустським районним судом рішення про стягуваних аліментів/, коли прожитковий мінімум на неповнолітню дочку сторін був встановлений в розмірі 1860грн.00коп., до теперішнього часу, коли прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі 3196грн.00коп.. Ця обставина є також загальновідомою, а тому не підлягає доказуванню. Суд не бере до уваги твердження відповідача відносно того, що на його утриманні знаходиться батько-інвалід 3 групи, оскільки особи з вказаною групою інвалідності є працездатними, батько відповідача отримує пенсію по інвалідності. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум з 1 січня 2024 року 3196грн.00коп.; -в теперішній час мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час 3196грн.00коп./ і меже бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; -позивачка не надала суду ніяких доказів поліпшення матеріального стану відповідача до такого стану, щоб він мав можливість сплачувати аліменти по 4000грн.00коп. щомісячно /як вона просить в позовній заяві/; суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, до якого необхідно їх збільшити, слід задовольнити частково, змінивши розмір стягуваних аліментів, встановлений рішенням Хустського районного суду від 14 лютого 2018 року, та стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі по 2800грн. щомісячно, до досягнення неповнолітньою дитиною повноліття. На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивачки аліменти у такому визначеному збільшеному розмірі по 2800грн. щомісячно, не встановлено. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211грн.20коп., від сплати якого позивачка звільнена. Відповідно до абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial