Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

В жовтні 2025 року [PERSON] звернулася до Обухівського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки серії [NUMBER] виданої 04.06.1993 року. В обґрунтування заяви вказала, що [INFO] їй виповнилось 60 років та в серпні 2024 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з метою призначення пенсії за віком. Подані документи були направлені на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, де було виявлено, що у трудовій книжці на титульній сторінці дата народження дописана іншим чорнилом в зв`язку з чим відмовлено у призначенні пенсії. Разом з цим, було запропоновано звернутися до суду та встановити факт належності правовстановлюючого документа. 15 жовтня 2025 року ухвалою судді прийнято заяву, відкрито провадження за правилами окремого провадження та призначено справу до розгляду. Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явилися, представник заявника подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань на адресу суду не подавав. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] народилася заявниця [PERSON] та [INFO] їй виповнилося 60 років. 23.08.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернігівській області прийнято рішення про відмову заявнику в призначенні пенсії за віком у зв`язку з не зарахуванням до трудового стажу періоди роботи зазначені в трудовій книжці від 04.06.1993 року, так як на титульній сторінці дописано дату народження заявника. Як вбачається з титульної сторінки трудової книжки [NUMBER] від 04.06.1993 року що належить заявнику [PERSON] , в ній дописана дата народження заявника [PERSON] .. Розглядаючи дану цивільну справу, суд керується наступними нормами права. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Метою встановлення факту належності заявнику трудової книжки є реалізація ним права на пенсійне забезпечення у зв`язку з призначенням пенсії за віком. Надані суду по справі докази в їх сукупності дають підстави для висновку, що викладені заявником факти знайшли своє підтвердження у зв`язку з чим заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved