Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

04 серпня 2025 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який на даний час розірвано. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вказує, що їхній син має проблеми зі здоров`ям, у нього діагностовано тяжке захворювання розлад аутичного спектру з мовленевими порушеннями, розлад стереотипної поведінки, сенсорного надмірного реагування, що зумовлює обов`язкову потребу постійного стороннього догляду. Вказане підтверджується висновком ЛКК № 205 від 29 липня 2025 року. У зв`язку із вказаними проблемами зі здоров`ям дитина отримує необхідні логопедично-дефектологічну, реабілітаційну та психологічну корекцію, відвідує басейн, та потребує додаткових витрат на лікування і реабілітацію, загальний розмір яких складає 16\~400 грн на місяць. \~ \~ \~ \~У зв`язку із тим, що дитина потребує постійного нагляду, вона не має змоги влаштуватися на роботу, оскільки зайнята постійним доглядом за дитиною, тому син потребує матеріальної допомоги з боку батька. Вказує, що відповідач є фізично здоровий, інших утриманців не має, тому у нього є можливість виконувати свій обов`язок з утримання дитини. Тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 20\~000 грн щомісячно та 16\~400 грн додаткових витрат, пов`язаних із лікуванням щомісячно. Ухвалою від 05 серпня 2025 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні. 29 серпня 2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву в якому позов визнав частково. Зазначив, що він систематично матеріально забезпечує сина шляхом переказу коштів на банківський рахунок колишньої дружини. Вказує, що не відмовляється від обов`язку утримувати сина, однак вважає вказану у позовній заяві суму аліментів надміру завищеною, такою, що не відповідає істотним обставинам справи, його матеріальному становищу. Крім того вказав, що на його утриманні перебувають батьки, які не можуть працевлаштуватися та потребують утримання. Вказує, що позивачка на даний час перебуває за кордоном де працює та отримує дохід. Щодо вказаних позивачкою додаткових витрат, зумовлених лікуванням дитини зазначив, що вони нічим не підтвердженні, відсутні докази фактичного проходження дитиною вказаних занять, розрахунків, відповідно до яких можна визначити реальну суму витрат. Тому відповідач просить позов задовольнити частково, стягнути з нього на утримання сина аліменти у розмірі 3\~000 грн на місяць, щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини просить відмовити у зв`язку із недоведеністю їх розміру. У відповіді на відзив позивачка зазначила, що посилання відповідача на систематичну матеріальну допомогу на утримання сина не доводяться належними доказами. Долучені до відзиву на позовну заяву копії квитанцій не містять реквізитів, які б підтверджували що відповідач є платником, а вказані кошти призначені як аліменти на утримання сина. Посилання відповідача на відсутність доказів додаткових витрат на лікування дитини вважає проявом незацікавленості батька здоров`ям сина, якому встановлено важкий діагноз, та підтверджує його небажання брати участь у лікуванні, вихованні та утриманні дитини. Твердження відповідача, що його доходи дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 3\~000 грн є надуманими, та направленими виключно на уникнення від сплати належного розміру коштів на утримання сина. Посилаючись на те, що обов`язок з утримання дитини несуть обоє з батьків, відповідач упускає той факт що у зв`язку із тяжким захворюванням дитина потребує постійного стороннього догляду, який вона надає йому, в той час як батько будь-якої участі в цьому не приймає. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги з вказаних підстав підтримав. Вказав, що на даний час позивачка перебуває за кордоном на заробітках, щоб заробити кошти на лікуванняф дитини. Дитиною опікується її матір бабуся дитини. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Вказала, що відповідач з 2022 року знаходиться за кордоном у Великій Британії, не має постійного місця праці, має тимчасові заробітки. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 10 січня 2023 року (а.с. 9-10). У шлюбі в сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с. 8). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у відповідача у власності об`єктів нерухомості немає (а.с.84). За інформацією з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів за останній рік відповідач доходів на території України не отримував (а.с. 85). За інформацією з Єдиного державного реєстру транспортних засобів у власності відповідача є два транспортних засоби Fiat Scudo, вантажний фургон, 1999 року випуску вартістю 6500 грн та Volkswagen Golf, 2009 року випуску вартістю 10\~000 грн (а.с. 86-88). Батьки відповідача є особами з інвалідінстю 3 групи (а.с. 111-121). В силу\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо\~\~батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року\~зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 статті 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. При цьому ч. 2 ст. 182 передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу\~статті 8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року установлено прожитковий мінімум для дітей: віком до 6 років 2 563 грн; віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Положеннями\~ст.1\~Закону України\~«Про\~прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком до 6 років. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. Однак, цей розмір є мінімальною межею. Максимальна межа, навпаки, не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків. При вирішенні спору, якщо частка аліментів перевищує мінімальну прожиткову гарантію (прожитковий мінімум) слід виходити із критеріїв достатності, необхідності розміру аліментів та потреб дитини. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить із того, що відповідач, який відповідно до ст. ст.\~180,\~181 СК України\~зобов`язаний надавати утримання своїй малолітній дитині до досягнення нею повноліття, він є працездатним, що не заперечується його представником, а дитина сторін проживає окремо від батька і потребує матеріального утримання від нього, та забезпечення її належним харчуванням, одягом, організацію дозвілля, відпочинку та виховання, що є необхідним для забезпечення нормального рівня життя. Посилання відповідача на перебуванні на його утриманні батьків похилого віку не звільняють його від обов`язку щодо утримання та належного забезпечення дитини у необхідному та достатньому розмірі для забезпечення її гармонійного розвитку. Батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. Однак, цей розмір є мінімальною межею. Максимальна межа, навпаки, не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі по 6\~000 грн щомісячно, що буде об`єктивним і справедливим та не вплине на погіршення матеріального становища відповідача. Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання сина та забезпечення його рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Також, суд враховує і обов`язок матері утримувати сина. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він не має можливості надавати такий розмір утримання чи за станом здоров`я працювати, оскільки відповідач не подав суду доказів про свої доходи. Щодо вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних із його лікуванням слід зазначити наступне. Судом встановлено, що малолітньому [PERSON] встановлено діагноз: розлад аутичного спектру з мовленевими порушеннями, розлад стереотипної поведінки, розлад сенсорного надмірного реагування. Дитина перебуває на спостереженні з 11 травня 2024 року, що підтверджується висновком ЛКК № 205 від 29 липня 2025 року (а.с. 12). Згідно вказаного висновку дитині рекомендовано постійні корекційні заходи, щодо корегування дефіциту навичок, а саме: заняття з логопедом, корекційним логопедом, психологом, АВА терапія, групові заняття. У зв`язку із глибоким дефіцитом навиків, труднощами в розумінні та відтворенні мови, наявність стереотипної поведінки дитина потребує постійного стороннього догляду. Згідно із довідкою № 91 [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в психіатра по стану здоров`я (а.с. 11). Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 23 вересня 2024 року [PERSON] потребує заняття з практикуючим психологом постійно 2 години на тиждень; заняття з вчителем-логопедом постійно 1 год на тиждень; заняття з вчителем-дефектологом постійно 2 год на тиждень; заняття з вчителем-реабілітологом постійно 1 год на тиждень. Повторна психолого-педагогічна оцінка запланована на травень 2027 року (а.с.13-19). Довідкою керівника студії « [INFO] » ФОП [PERSON] від 20.07.2025 підтверджується надання [PERSON] за медичними показниками та рекомендаціями лікаря логопедично-дефектологічні, реабілітаційні та психологічні заняття (логопед 4 год, дефектолог 8 год, психолога 8 год). Вартість прийому складає 300 грн, тривалість 30 хв (а.с. 20). Довідкою ФОП [PERSON] від 20.07.2025 підтверджується надання [PERSON] АВЕ терапії. За медичними показниками для бажаного результату необхідна кількість занять складає 1 год 15 хв на тиждень. Вартість прийому складає 230 грн 30 хв (а.с. 21). Відповідно до довідки центру відновлення та руху ReAd від 24.07.2025 року за медичними показниками [PERSON] рекомендовано 10 занять на місяць тривалістю по 30 хвилин кожне (загальна тривалість 5 годин на місяць). Вартість одного заняття 450 грн (а.с. 22). Згідно\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі Вказаний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Відповідно до закону обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені\~ст. 185 СК України\~додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрати є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами. Таким чином, витрати, на здобуття освіти і навчання дитини є додатковими витратами, які направленні на розвиток дитини та її здібностей, здобуття освіти тощо. На підтвердження заявленої суми додаткових витрат на утримання сина позивачкою подані довідки з медичних та реабілітаційних закладів із вказанням вартості заходів, які рекомендовані [PERSON] у зв`язку із встановленим діагнозом (а.с. 13-22). На основі вказаних даних позивачкою проведено розрахунок додаткових витрат. У своїй позовній заяві позивачка зазначає, що на відвідування студії « [INFO] » ФОП [PERSON] (логопед, психолог та дефектолог - 14 год в місяць) вона витрачає 8\~400 грн. На заняття по реабілітації дитини (АВЕ-терапія та відвідування басейну - 5 год та 10 год в місяць відповідно) вона витрачає 6\~800 грн в місяць. Разом 15\~200 грн. Суд вважає ці суми обґрунтованими додатковими витратами на лікування дитини. Щодо витрат на проїзд, то суд зазначає, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування їх понесення. Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме хворобою дитини та розвитком його здібностей, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, суд визнає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки половину вартості додаткових витрат. Необхідність проведення реабілітаційних та інших корекційних заходів для дитини відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 23 вересня 2024 року № ІРЦ-85909/2024/558681 від 23 вересня 2024 року, потреба в проведенні корекційних заходів визначена до травня 2027 року, оскільки саме в цей період рекомендовано проведення повторної психолого-педагогічної оцінки. Тому суд приходить до переконання, що обов`язок відповідача по сплаті додаткові витрати на дитину слід покласти на нього саме на цей період. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд не бере до уваги посилання відповідача про недоведеність понесення позивачкою вказаних витрат, оскільки вони не підтверджуються доказами, крім того в позові йдеться не лише про отримані заходи, а й про необхідність їх проведення в майбутньому. З врахуванням наведенного суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позову та з відповідача слід стягувати додаткові витрати на утримання сина, пов`язані з його хворобою у розмірі 7 600 грн щомісячно, починаючи з дати звернення позивачки до суду і до травня 2027 року включно. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180-182, 184, 185, 191 СК України,

Outcome: partial