Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

18.07.2025 до суду звернувся керівник Глобинської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Оболонської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Національний природний парк «Нижньосульський», про відшкодування шкоди, завданої порушенням природоохоронного законодавства у межах території та об`єктів природно-заповідного фонду в розмірі 17488,64 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії НС №003224 від 15.03.2024, складеного начальником Полтавського природоохоронного науково-дослідного відділення НПП «Нижньосульський», встановлено, що [PERSON] 15.03.2024 о 14 год 10 хв на річці Сула на території НПП «Нижньосульський» в районі с. Горошино Кременчуцького району Полтавської області здійснив вилов риби з берега риболовним спінінгом із забороненою насадкою «Драч» забороненим методом лову шляхом «багріння» та незаконно виловив рибу лящ в кількості 2 шт. На виловленій ним рибі рвані рани від «багріння». Завдана шкода становить 17488,64 грн. Зазначеними діями [PERSON] порушив вимоги п. 3.8 Додатку 1 Режиму використання водних біоресурсів та пересування плавзасобів у межах території національного природного парку «Нижньосульський», затвердженого наказом Мінзахисту довкілля України № 823 від 12.12.2021, чим вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст. 91 КУпАП, - порушення інших вимог режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Постановою Семенівського від 29.04.2024 у справі № 547/347/24, яка набрала законної сили 09.05.2024, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153,00 грн, який останній сплатив. Відповідно до інформації, наданої в листі НПП «Нижньосульський» від 12.07.2024 № 455/2024, питання відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства у межах території та об`єктів природно - заповідного фонду, [PERSON] не вирішено. Загальна сума шкоди, заподіяної протиправними діями [PERSON] , становить 17488,64 грн. Розмір завданої шкоди підтверджується розрахунком збитків, заподіяних порушенням природоохоронного законодавства у межах території НПП «Нижньосульський» від 15.03.2024, складеним начальником Полтавського ПНДВ ЗРР «Нижньосульський» та довідкою НПП «Нижньосульський» від 19.03.2024 №187/2024 р. Таким чином, своїми протиправними діями [PERSON] завдав шкоду навколишньому природному середовищу у розмірі 17488,64 грн. Оскільки вказану шкоду [PERSON] добровільно не відшкодовано, наявні підстави для її стягнення в судовому порядку. Вина [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, підтверджується постановою Семенівського районного суду Полтавської області від 29.04.2024, яка набрала законної сили 09.05.2024, та матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно останнього. Наведене свідчить про наявність протиправної поведінки, вини відповідача, факту заподіяння шкоди тваринному світу та причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та його діями. Щодо підстав подання прокурором позовної заяви в інтересах держави, зазначив, що з огляду на ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Оболонська сільська рада є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, а саме представляти територіальну громаду міста та здійснювати від її імені повноваження щодо розпорядження землями та майном комунальної власності. Тобто інтереси територіальної громади є складовою частиною поняття «інтересів держави». Разом з тим, Оболонська сільська рада не скористалася правом щодо заявлення позовної вимоги про відшкодування збитків та не звернулася до суду для їх стягнення. Таким чином органи прокуратури звертаючись до суду з даною позовною заявою, виходять з того, що ненадходження коштів за порушення вимог природоохоронного законодавства негативно впливає на реалізацію заходів щодо їх охорони, а також створює економічні перешкоди у реалізації завдань та функцій, які покладені на державу та органи місцевого самоврядування, при цьому органи, уповноважені здійснювати захист інтересів держави в указаних правовідносинах, належним чином не виконують свої обов`язки. Отже, підставою представництва у даній справі є порушення інтересів держави в частині недоотриманих доходів міським, обласним та державними бюджетами, та невжиття посадовими особами Оболонської сільської ради заходів щодо стягнення завданої шкоди водним біоресурсам. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2025 головуючим суддею визначено Харченка В.Ф. Ухвалою суду від 22.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 03.09.2025 відповідач [PERSON] подав заяву про відвід судді Харченка В.Ф. Ухвалою суду від 05.09.2025 заяву відповідача [PERSON] про відвід судді Харченка В.Ф. було задоволено частково та відведено суддю Семенівського районного суду Полтавської області Харченка Віктора Федоровича головуючого у цивільній справі за позовом керівника Глобинської окружної прокуратури Полтавської області Лігоміни Ярослава Анаталійовича в інтересах держави в особі Оболонської сільської ради до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний природний парк "Нижньосульський", про відшкодування шкоди, завданої порушенням природоохоронного законодавства у межах території та об`єктів природно-заповідного фонду. Справу передано до канцелярії суду для визначення нового складу суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2025 головуючим суддею визначено Самойленко Л.М. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 17.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Судове засідання призначено на 22.10.2025. 22.10.2025 судове засідання відкладено на 20.11.2025. 20.11.2025 судове засідання відкладено на 16.12.2025. Керівник Глобинської окружної прокуратури Полтавської області належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився. Заявою від 16.12.2025 прокурор Курченко Я.М. просила розгляд даної справи проводити без її участі, позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 119). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали суду, копії позовної заяви з додатками та судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Поштові повідомлення повернулися до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 89, 90, 100, 115). Відзиву або будь-яких інших документів на спростування доводів позивача не подав, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань до суду не направив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Національний природний парк «Нижньосульський», належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, представника у судове засідання не направили. Відповідно до заяви від 12.12.2025 в.о. директора Свіколкін В. просив розглянути справу без участі представника НПП«Нижньосульський»(а.с. 91, 105, 114). Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином, відзиву до суду не надав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Статтею 6 Конституції України встановлено, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Відповідно до ст.13 Конституції України,ст. 324 ЦК України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Стаття 66 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Згідно з п. «б» ч.1 ст.40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», встановлено, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Порядок здійснення державного контролю за охороною, використанням і відтворенням тваринного світу визначається Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища»,Законом України «Про тваринний світ»,Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», Законом України «Про мисливське господарство та полювання», іншими законодавчими актами. Статтею 27 Закону України «Про тваринний світ» та статтею 26 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено, що у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. Відповідно до ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ» для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в порушенні правил використання об`єктів тваринного світу. Частинами 1, 4, 5 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»). Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені у статті 1166 ЦК України. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії НС №003224 від 15.03.2024, складеного начальником Полтавського природоохоронного науково-дослідного відділення НПП «Нижньосульський», [PERSON] 15.03.2024 о 14 год 10 хв на річці Сула на території НПП «Нижньосульський» в районі с. Горошино Кременчуцького району Полтавської області, здійснив вилов риби з берега риболовним спінінгом із забороненою насадкою «Драч» забороненим методом лову шляхом «багріння» та незаконно виловив рибу лящ в кількості 2 шт. На виловленій ним рибі рвані рани від «багріння». Завдана шкода становить 17488,64 грн. Зазначеними діями [PERSON] порушив вимоги п. 3.8 Додатку 1 Режиму використання водних біоресурсів та пересування плавзасобів у межах території національного природного парку «Нижньосульський», затвердженого наказом Мінзахисту довкілля України № 823 від 12.12.2021, чим вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст. 91 КУпАП, - порушення інших вимог режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду (а.с. 20 зв.ст.). Постановою Семенівського від 29.04.2024 у справі № 547/347/24, яка набрала законної сили 09.05.2024, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153,00 грн, який останній сплатив (а.с. 17-18, 24). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З наведеного вбачається, що преюдиційне значення у разі набрання законної сили постанови суду у справі про адміністративне правопорушення мають лише дві обставини, встановлені в такій постанові, а саме чи мало місце правопорушення та чи вчинено воно особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. Відповідно до розрахунку збитків НПП «Нижньосульський» від 15.03.2024, розмір заподіяних [PERSON] збитків в наслідок порушення природоохоронного законодавства в межах НПП «Нижньосульський» за незаконно добуті природня ресурси, а саме риба лящ, 2 шт, становит 17488,64 грн, що також підтверджується довідкою від 19.03.2024,вих. № 187/2024.(а.с. 22, 23). Вина [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП підтверджується постановою Семенівського районного суду Полтавської області від 29.04.2024, яка набрала законної сили 09.05.2024 та матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно останнього. Наведене свідчить про наявність протиправної поведінки, вини відповідача, факту заподіяння шкоди тваринному світу та причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та його діями. Таким чином, внаслідок неправомірних дій [PERSON] була заподіяна шкода навколишньому природному середовищу у розмірі 17488,64 грн, яка має бути ним відшкодована. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому,так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо підстав подання прокурором позовної заяви в інтересах держави, суд зазначає наступне. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України). Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15.07.2015. Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Згідно з абзацами першим та другим частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Відповідно до частини 4 статті 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі за № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19). Зокрема, у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду вказано, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає територіальні громади, сільські, селищні, міські ради, сільських, селищних, міських голів, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради, районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, органи самоорганізації населення. Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами. Згідно зі ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Встановлено, що порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища сталося на території Оболонської територіальної громади Полтавської області, отже заподіяна шкода підлягає стягненню на користь її місцевого бюджету. Окрім того, підпунктом 1 пункту «б» частини 1 статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. Статтею 62 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. Таким чином, Оболонська сільська рада є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, а саме представляти територіальну громаду міста та здійснювати від її імені повноваження щодо розпорядження землями та майном комунальної власності. Тобто інтереси територіальної громади є складовою частиною поняття «інтересів держави». Разом з тим, Оболонська сільська рада не скористалася правом щодо заявлення позовної заяви про відшкодування збитків та не звернулася до суду для їх стягнення. Досліджуючи вказані прокурором у позові підстави для представництва, судом були встановлені наступні обставини. 14.07.2025 керівником Глобинської окружної прокуратури Лігоміною Я. було скеровано лист на адресу Оболонської сільської ради, в якому повідомлено про наявність несплаченої шкоди, яка є результатом порушення вимог законодавства та спричинена протиправними діями [PERSON] . У даному листі також висловлювалось прохання повідомити щодо вжиття Оболонською сільською радою, як уповноваженим органом, заходів щодо звернення до суду з позовною заявою про стягнення в примусовому порядку з [PERSON] шкоди, завданої навколишньому природному середовищу у розмірі 17488,64 грн або у разі неможливості звернення до суду просив зазначити причини та повідомити чи не заперечує Оболонська сільська рада проти звернення прокурора з позовом про стягнення матеріальної шкоди заподіяної, діями [PERSON] (а.с. 25 зв.ст. -26). У відповідь на даний лист в.о. сільського голови Оболонської сільської ради Золотаренко Л. від 30.05.2025 №02-74/477 повідомила про те, що із цивільним позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби [PERSON] у сумі 17488,64 грн, до суду не зверталися та звертатися на даний час не має можливості у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору та значиним навантаженням юриста у зв`язку з проведенням інвентаризації земель (а.с. 27). Листом від 14.07.2025 керівник Глобинської окружної прокуратури Лігоміна Я. повідомив Оболонську сільську раду, що відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено підстави для представництва інтересів держави в особі Оболонської сільської ради шляхом пред`явлення позову до [PERSON] , третя особа на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних втимог щодо предмета спору - НПП «Нижньосульський», про відшкодування шкоди, завданої порушенням природоохоронного законодавства в межах території та об`єктів природно-заповідного фонду у сумі 17488,64 грн. На виконання виог абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомляє про пред`явлення вказаної позовної заяви до суду (а.с. 39). З огляду на викладені обставини, зважаючи на те, що орган місцевого самоврядування, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, після отримання повідомлення прокурора самостійно не звернувся з позовом до суду, тобто фактично самоусунувся від виконання покладених на них повноважень щодо захисту інтересів територіальної громади з абсолютно необгунтованих підстав, що є достатнім аргументом для підтвердження їх бездіяльності, а отже наявні підстави у Глобинської окружної прокуратури для звернення з даним позовом до суду в інтересах Оболонської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Підставою представництва у даній справі є порушення інтересів держави в частині недоодержання доходів міським, обласним та державним бюджетами та невжиття посадовими особами Оболонської сільської ради заходів щодо стягнення завданої шкоди водним біоресурсам. Отже, в даному випадку прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів територіальної громади через їх порушення, що виражається у незаконному вилові риби, а також через нездійснення повноважень Оболонською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, яка виражається в її бездіяльності. Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Глобинською окружною прокуратурою попередньо повідомлено Оболонську сільську раду про здійснення захисту її інтересів в суді про стягнення з [PERSON] шкоди у розмірі 17488,64 грн На підставі викладеного, враховуючи що правопорушенням, у вчиненні якого визнано винним відповідача [PERSON] , завдано збитки в розмірі 17488,64 грн, а також те, що відомостей щодо добровільного відшкодування завданої шкоди суду не надано, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у заявленому розмірі. Завдані державі збитки в розмірі 17488,64 грн відповідно до п. «б» ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища за місцем заподіяння екологічної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем по справі було понесено судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 3028,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача (а.с. 38). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved