Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

У травні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду із первісним позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] . В обґрунтування вимог зазначив, що 03.08.2017 Позивач, [PERSON] зареєстрував шлюб із громадянкою України [PERSON] . Від цього шлюбу [INFO] у них народилися двійнята: син [PERSON] та донька [PERSON] . [PERSON] разом із дружиною та дітьми проживали за адресою: [ADDRESS] у квартирі матері Позивача, однак не були там зареєстровані. У подальшому, на початку 2022 року, у зв`язку з надходженням Позивачу пропозиції більш оплачуваної роботи у сфері IT- технологій, він разом із дружиною та дітьми переїхав до Румунії, де перебуває по сьогодні. Після чого, 28 серпня 2022 року [PERSON] разом із дітьми поїхала на декілька днів до України, начебто для консультацій у знайомого лікаря. Проте, після цього вона повернулася в Румунію вже без дітей, залишивши їх зі своєю матір`ю, [PERSON] , за адресою проживання останньої по [ADDRESS] . На питання Позивача, коли Відповідачка привезе дітей, вона не відповідала нічого конкретного і, врешті-решт, повернулася до України, повідомивши про своє рішення залишитись в України разом із дітьми. [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] повернулася до міста Одеса, де проживали до кінця квітня за вищевказаною адресою. При цьому [PERSON] передала малолітню дочку Сторін - [PERSON] , на виховання своїй рідній матері, [PERSON] , посилаючись начебто на проблеми зі здоров`ям доньки. Сторони домовилися про те, що Відповідачка з дітьми буде продовжувати жити в квартирі, належній на праві власності матері Позивача, щоб у дружини не було необхідності винаймати орендоване житло в Одесі і витрачати на це гроші. Тим більше, Відповідачка не мала постійного заробітку. Також Позивач вирішив надсилати і надсилав щомісяця на картку дружини грошову суму на утримання дітей у розмірі 10 000 грн., однак, часто це були набагато більші суми, більше 20 000 грн. Окрім того, Сторони домовилися про те, що Відповідачка буде привозити хоча б сина до Позивача, на вихідні або канікули, кожні три тижні. Про доньку мова вже навіть не йшла, тому що навіть дружина жодного разу не забирала доньку від бабусі. І, до осені 2023 року вона виконувала ці домовленості, з врахуванням стану здоров`я сина. Більше того, з 23 червня по 11 вересня 2023 року син [PERSON] проживав з Позивачем в Румунії, ходив там в садочок, був на морі та був забезпечений усім необхідним. Однак, потім Відповідачка перестала йти на контакт у питанні зустрічей Позивача з дітьми, і на питання щодо того, коли саме Позивач зможе побачити дітей, вона постійно відповідала, що привезе сина пізніше, не зараз, що він начебто постійно хворіє або у неї купа справ і вона не може зараз це зробити. Приблизно у жовтні 2023 року Позивач випадково дізнався про те, що Відповідачка займається розпустою з незнайомими чоловіками на спеціальному сервісі за оплату. Тобто, по суті займається проституцією та виготовленням порнографічних роликів. При чому займається цим навіть у присутності сина, коли він перебуває в іншій кімнаті квартири, або навіть може підійти до неї в процесі, оскільки син Сторін не ходить до дошкільного закладу. У подальшому, на початку квітня 2024 року Позивач дізнався, що [PERSON] веде перемовини в мережі Інтернет з невідомим чоловіком - іноземцем щодо втягнення малолітнього сина Сторін [PERSON] до участі у своїй розпусній діяльності, а саме - до участі у видовищних заходах сексуального характеру, зокрема вчинення нею як матір`ю розпусних дій щодо нього, виготовлення відеозаписів порнографічного характеру таких дій, та розповсюдження їх за грошову винагороду, шляхом надсилання таких відеозаписів за допомогою додатку «Telegram», приватними повідомленнями у секретному чаті вищевказаному невідомому чоловіку. При цьому, з відео вбачається, що [PERSON] веде вищевказані перемовини з кімнати квартири матері Позивача, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вказані відеозаписи і скріншоти протиправної діяльності [PERSON] стосовно [PERSON] стало можливим отримати через те, що ноутбук «MacBook Pro 15?», серійний номер: C02NW087G3QD, який використовує [PERSON] під час протиправної діяльності, придбаний ним особисто незадовго до укладення шлюбу із останньою та, у подальшому, після одруження використовувався ним та [PERSON] спільно в якості домашнього ноутбуку. Під час спільного використання вказаного технічного засобу, він особисто, на прохання дружини, займався його налаштуванням, обслуговуванням та вирішенням технічних несправностей, у зв`язку з чим має обліковий запис з правами адміністратора, та доступ до встановлених на вказаному ноутбуці додатків, що дають можливість здійснення віддаленого запису екрану ноутбуку, а також періодичного фотографування (виготовлення скріншотів) екрану ноутбуку, та фіксації натискання клавіш користувачем. Тобто, вказані докази здобуті Позивачем законним шляхом, з власного ноутбуку. А найперше відео отримане ним на телефон, оскільки Сторони мають спільний аккаунт для збереження фото і відео у хмарному середовищі «Google Foto» і Позивач в якийсь момент, сам того не бажаючи, отримав на свій телефон відео, яке [PERSON] знімала на замовлення когось із чоловіків, позуючи перед екраном оголеною. Окремо варто зазначити, що Позивачу не відомо, чи виконала [PERSON] свою обіцянку щодо вчинення дій сексуального характеру щодо власного сина, оскільки подальше спілкування між нею та «замовником» відбувалося у Телеграмі. Вказані обставини змусили Позивача діяти більш рішуче. На початку квітня ним було укладено договір з адвокатом для підготовки даного позову та консультування з питань утримання дітей.Одночасно Позивач почав більш активно наполягати на тому, щоб [PERSON] привезла йому хоча б сина. Усі спроби були неуспішними, доки Позивач не пообіцяв Відповідачці віддати всі свої гроші, які він отримав у якості відпускних на роботі, а саме - 2 200 доларів США - за можливість просто побачити сина і провести з ним якийсь час, і вона одразу погодилась і привезла спільного сина до батька. Після цього Позивач був змушений звернутися до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 301 та ч. 4 ст. 301-2 КК України, а також адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП - невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей. Відповідачка не має роботи, окрім занять проституцією, не має постійного доходу та не може забезпечити дітей, навіть зважаючи на те, що Позивач щомісяця перераховував гроші у значних сумах їй на картку, і що їй не доводиться орендувати квартиру. По-друге, Відповідачка фактично самоусунулася від виховання доньки [PERSON] . Віддавши її на виховання та постійне проживання до своєї матері, Відповідачка практично не навідує дитину та за півтора роки жодного разу не забрала її додому. Позивач має хорошу роботу та достатній постійний дохід, орендує простору квартиру у центрі Бухаресту та може забезпечити найкращий догляд за дітьми та їх найкращий розвиток. Під час перебування сина у Позивача 2 місяці поспіль, [PERSON] почав ходити до дитячого садочка і чудово пройшов адаптацію. У той час як в Україні він взагалі не відвідував дитячий садок. Перебування дітей за кордоном у той час, коли в Україні йде війна, якнайбільше відповідає інтересам дітей, оскільки їхня фізична безпека та сталий емоційний стан сприяють їхньому гармонійному розвитку. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року у зазначеній справі було відкрито загальне позовне провадження. 11.06.2024 року представником відповідача, адвокатом Яровою С.В. через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень, у відзиві зазначено, що з 03 серпня 2017 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі між собою, від якого вони мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з порушенням процесу зачаття, сторони прийняли рішення шляхом проведення екстракорпорального запліднення народити дітей. Діти народились в місті Одеса, що також підтверджується свідоцтвами про їх народження, однак зареєструвати місце проживання дітей за адресою квартири номер [ADDRESS] , яка належить матері позивача та в який фактично проживають сторони, позивач та його мати категорично відмовились, тому з часу свого народження діти зареєстровані в квартирі номер [ADDRESS] (яка належить батькам відповідачки), де й діти були постановлені на облік лікарів неонатологів та педіатрів. Таким чином, з часу народження та по причині локдауну в 2020-2021 роках діти разом із матір`ю та періодами разом із позивачем фактично проживали в місті Кривий Ріг за адресою їх реєстрації. [PERSON] народилась дуже слабкою дитиною з народженим порушенням травлення (целіакією середньо важкого перебігу з симптомами панкреопатії), у зв`язку з чим потребувала постійного лікування, особливого догляду та харчування, а також постійного нагляду лікарів. Наприкінці 2021 року в результаті перенесеної короновірусної хвороби [PERSON] була госпіталізована на стаціонарне лікування до КНП «Криворізька інфекційна лікарня №1» в дуже важкому стані з ускладненнями у вигляді бронхіта середньої тяжкості з абструктивним синдромом, інфекційним кардитом, перекардитом, неревматичним кардитом гострого перебігу, в результаті чого дитина на початку 2022 року постановлена на облік лікаря-кардіолога КНП «Криворізька міська лікарня №16», під наглядом якого перебуває по теперішній час, про що свідчать консультаційний висновок спеціаліста від 05.06.2024 року та виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 07.06.2024 року. У зв`язку зі стійким захворюванням та систематичним лікуванням дитині 12.07.2023 року було встановлено інвалідність дитинства та призначено державну соціальну допомогу, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 14.11.2023 р. Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, позивач прийняв рішення, з метою ухилення від мобілізації, незаконним шляхом поза межами пропускного митного пункту перетнути державний кордон України з Румунією і на початку серпня 2022 року шляхом перепливання самотужки річку Дунай опинився в Румунії, де й перебуває фактично по теперішній час. Після самовільного перетинання кордону на позивача в Румунії очікувала відповідачка, яка допомогла йому влаштуватись у знайомих, після чого разом із сином [PERSON] 28 серпня 2022 року вона повернулась до міста Одеса через небажання з її боку залишатись проживати за межами України, по причині потреби постійного медичного догляду за донькою [PERSON] , наявності основного місця роботи та з інших поважних причин, які унеможливлювали її знаходження з дітьми за межами України. З часу останньої зустрічі в Румунії сторони посварились через небажання відповідачки проживати за кордоном в Румунії та через різні погляди на ситуацію, що склалася, проте незважаючи на напружені стосунки між подружжям, а також не зважаючи на те, що позивач створив нову сім`ю в Румунії та почав проживати з іншою жінкою та виховувати її дитину, протягом 2023 року відповідачка періодично сама або разом із сином приїжджала до позивача в Румунію, а саме: з 13.01.23р. по 06.02.23р., 18.02.23р. по 19.02.23р., з 18.03.23р. по 19.03.23р., 08.04.23р., з 26.04.23р. по 01.05.23р., з 24.06.23р. по 25.06.23р. з метою налагоджування стосунків та сприяння спілкування батька із сином. Проте, у зв`язку із хворобою сина на запалення легень в листопаді 2023 року, відповідачка не змогла забезпечити зустріч батька із сином тривалий час, по причині перебування сина [PERSON] з 12.11.2023р. по 28.11.2023р. на лікуванні в КНП «Криворізька міська лікарня №16», після чого дитині було призначено нагляд у лікаря-фтизіатра, пульмонолога та кардіолога, тому впевнившись в задовільному стані здоров`я дитини відповідачка змогла забезпечити зустріч батька із сином тільки 26.04.2024р., на яку приїхав позивач до Румунського кордону та забрав сина. На даний час дитина знаходиться у батька, позивач не повідомляє точну адресу місця проживання дитини в Бухаресті, без поважних причин відмовляється повертати дитину матері, по даному факту відповідачка звернулась до правоохоронних органів. Натомість, відповідно до характеристик з місця реєстрації та проживання за адресою [ADDRESS] відповідачка [PERSON] характеризується з позитивної сторони, постійно відвідує батьків та доньку. Згідно акту обстеження житлових умов за місцем реєстрації відповідачки для дітей створені належні умови для їх розвитку та виховання, діти мають окрему кімнату та все необхідне для їх гармонійного розвитку. Родина відповідачки характеризується з позитивного боку. Згідно відомостей КНП «Криворізька міська лікарня №16» [PERSON] , 08.01.2020 року перебуває під наглядом профільних лікарів, перебуває на обліку лікаря кардіолога, має інвалідність з дитинства. Відповідно відомостей Комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №304 Криворізької міської ради [PERSON] зарахована до дошкільного закладу з 20.12.2023р. З наданих характеристик з місця проживання [PERSON] вбачається, що відповідачка характеризується за місцем свого проживання ( [ADDRESS] ) з позитивного боку, шкідливих звичок не має, до відповідальності не притягувалась. Аналогічні характеристики видані [PERSON] з місця її основної та додаткової роботи. Відомостями приватного дошкільного закладу «Foxy kids club» [PERSON] відвідував дитячий садок з 11 вересня року по 29 березня 2024 року. Відповідно до проведених психологічних тестів дитина є відкритою, поважає та любить всіх членів сім`ї, родина для дитини має особливе значення, особливу увагу приділяє матері, яку відображає в центрі малюнку, має стійкий емоційний зв`язок з нею. Таким чином, з наданих відповідачкою доказів в обґрунтування заперечень проти позову вбачається, що вона забезпечена основною роботою, забезпечена житлом в том числі де й зареєстровані діти (доречно зазначити що діти зареєстровані в місті Кривий Ріг за попередньою згодою позивача), діти мають свою кімнату та все необхідне для повноцінного розвитку, мати сприяє батькові у спілкуванні з дітьми, що підтверджується належними доказами того, що вона неодноразово привозила сина [PERSON] до Румунії, діти вчасно отримують лікування, розвиток, відвідують дошкільні заклади, мати приділяє дітям багато часу та й уваги, піклується про них. Доводи позивача в тім, що відповідачка залишила доньку [PERSON] на свою мати, спростовуються рядом письмових доказів та показами самої матері відповідачки [PERSON] , яка, зважаючи на особливості здоров`я дитини піклується про онуку, допомагаючи своїй доньці, оскільки дитина потребує постійного догляду і зміна місця проживання та зміна лікарського нагляду може зашкодити здоров`ю дівчинки. Також доводи позивача, що відповідачка веде розпусний спосіб життя, є неспроможними доказами, враховуючи те, що сторони перебувають в негативних відносинах мають спір з приводу місця проживання дітей, і є всі підстави стверджувати, що спілкування відповідачки з чоловіком з ніком «Julien» в відеочаті додатку «СооМееt» є нічим іншим як провокацією з боку позивача. Тим більше, жодними доказами не підтверджується, що спілкування відповідачки у відеочаті-додатку «СооМееt» через мережу Інтернет якимось чином вплинуло на дитину, або до спілкування, дій або бездіяльності була задіяна дитина, надані докази позивачем (роздруківки, скріншоти) таких відомостей не містять. Крім того, також і відсутня будь-яка інформація з правоохоронних органів за фактом звернення представника з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] , а саме за фактом заняття проституцією та виготовлення порнографічних роликів. З огляду на викладене вважаю, що позивачем в повній мірі не доведено факт не виконання або неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків по відношенню до спільних дітей, належними доказами не доведено обставин щодо негативної, аморальної поведінки відповідачки, що впливає на психічний та фізичний розвиток дітей, не доведено факту вчинення правопорушення по відношенню до дітей, а також не доведено необхідності, враховуючи якнайкращі інтереси дітей, проживання із батьком. Сторона відповідача просила: відмовити повністю в задоволенні первісного позову адвоката Климович Д.С., яка діє в інтересах [PERSON] . Крім того, 11.06.2024 року адвокатом Яровою С.В., яка діє в інтересах [PERSON] ,подано зустрічний позов до [PERSON] , в якому вона просила визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] , в якому обґрунтування вимог є аналогічними, зазначеними у відзиві. Ухвалою суду від 31.07.2024 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради. 20.06.2024 року надійшли пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, згідно змісту яких представник Служби у справах дітей Одеської міської ради просив суд залучити належну третю особу, ухвалити судове рішення за результатами розгляду позовної заяви [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] на власний розсуд, з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дітей та враховуючи найкращі інтереси малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 30.07.2024 року від представника позивача, адвоката Климович Д.С. надійшов відзив на зустрічний позов, в якому вона прохала відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] та задовольнити первісний позов [PERSON] . В обґрунтування відзиву на зустрічний позов вказані аргументи на ряд тверджень, зазначених у зустрічному позові, а саме: що «зареєструвати місце проживання дітей за адресою квартири номер [ADDRESS] , яка належить матері відповідача, та в якій фактично проживають сторони, відповідач та його мати категорично відмовились.» Цим твердженням представник Позивача за зустрічним позовом намагається створити перед судом негативний образ [PERSON] , який начебто не хотів зареєструвати власних дітей за місцем їх проживання, однак, це не відповідає дійсності, оскільки вказана квартира розташована на 25-му поверсі житлового будинку та не переведена у житловий фонд, тобто формально це нежитлове приміщення і зареєструвати місце проживання будь-кого в цій квартирі неможливо. Окрім того, саме мати Відповідачки наполягла на реєстрації дітей у Кривому Розі, оскільки з самого початку вона одноосібно та безапеляційно взяла на себе повноваження відповідати за здоров`я дітей та бути їх лікарем, посилаючись на те, що в Одесі немає достойних лікарів і лише вона одна знає, що краще для дітей. Про це вона заявила у присутності родичів на виписці з пологового будинку. Діти проживали в Одесі разом зі Сторонами. Вони відвідували Кривий Ріг лише іноді, коли хворіли, оскільки [PERSON] вважала себе не здатною стежити за здоров?ям дітей без допомоги своєї матері. Про роздільне проживання сім?ї протягом двох років не могло йти й мови. Більше того, ще з 2021 року Сторони спільно планували переїзд спочатку в Європу, а потім в США. [PERSON] не хворіла на коронавірус у 2021 році, це трапилося у серпні 2022 року в Румунії, але вона перенесла цю хворобу легко. Вдруге вона захворіла на корона вірус у листопаді 2022 року, коли [PERSON] вивезла її з Румунії та відвідала дитячу кімнату під час сплеску пандемії. Напередодні Позивач за первісним позовом категорично заперечував проти відвідування таких закладів під час сплеску пандемії, але почув лише аргументи про те, що сидіти все життя вдома через пандемію вона не збирається. Після захворювання доньки [PERSON] віддала доньку своїй матері, де вона перебуває досі. Звертають увагу суду на те, що Відповідач за первісним позовом визнає той факт, що вона самоусунулася від виховання своєї власної доньки та віддала її на постійне виховання бабусі. По суті спору сторона відповідача за зустрічним позовом зазначає, що [PERSON] умисно розділила дітей, віддавши доньку на виховання бабусі. [PERSON] не відвідує жодних дошкільних закладів через гіперопіку бабусі та постійне твердження, що донька занадто хвора. Достатнє харчування та сезонний одяг протягом всього життя дітей, навіть після фактичного розставання з [PERSON] , забезпечував дітям [PERSON] , оскільки надсилав [PERSON] в середньому 30 000,00 грн. щомісяця. Позивачка за зустрічним позовом так і не надала докази свого належного матеріального стану чи хоча б трудовий договір, обмежившись виключно характеристикою з місця роботи. Наскільки відомо [PERSON] , вона працевлаштована на неповний робочий день (кілька годин на тиждень), у зв?язку з чим майже постійно перебувала вдома разом з сином. Саме завдяки відсутності постійної роботи [PERSON] мала змогу активно займатися тією онлайн-діяльністю, про яку зазначено у первісному позові. Докази, надані Позивачем до первісного позову, свідчать про те, що [PERSON] не здатна створити благонадійне середовище для дітей, зважаючи на її аморальний спосіб життя, який, окрім того, вона визнає письмово у заявах по суті спору. Її спілкування з особою, яка виявила очевидний намір втягнути до сексуальних розваг дитину Сторін саме по собі ставить під сумнів здатність цієї особи піклуватися про дітей. Твердження про те, що насправді вона ні на що не погодилась та не робила тих відеозаписів, про які йдеться в листуванні, ні суд, ні [PERSON] ніяк не можуть перевірити на достовірність. А тому задоволення зустрічного позову могло б вплинути катастрофічно на психіку дітей та їх майбутнє. Позивачка не надала доказів наявності постійної офіційної оплачуваної роботи та проживає у квартирі матері Позивача за первісним позовом безкоштовно. При цьому, ні її «самостійного постійного доходу», про який вона зазначає, ні аліментів, які надсилав Позивач, не вистачає на її життя та навіть на оплату комунальних платежів. Так, заборгованість за комунальні платежі у квартирі, в якій проживає [PERSON] , на сьогодні складає більше 20 000 грн. До того ж, скріншоти її листування в соціальній мережі «Інстаграм», де [PERSON] з різноманітними кредитними організаціями, аудіо запис розмови [PERSON] з представниками ломбарду, куди [PERSON] здала його ноутбук, аудіо запис розмови [PERSON] з представником банку щодо кредиту [PERSON] , свідчення друзів та знайомих, у яких вона позичала великі суми, підтверджують той факт, що [PERSON] постійно відчуває нестачу грошових коштів. Зокрема, у листуванні з представником однієї з кредитних організацій сама [PERSON] зазначає, що хоче вирішити проблему з кредитами та має наступні суми боргу: «Кредиткасса - 16 000,00 грн., Милоан - 6 700,00 грн., Селфи кредит - 12 386,00 грн., Sloncredit - 3 796,08 грн.». Твердження про піклування дітей у контексті того, що донька не проживає з нею вже майже 2 роки також видаються дуже дивними та не відповідають дійсності. Відповідачка не має роботи, окрім діяльності сексуального характеру на відповідному сайті, не має постійного доходу та не може забезпечити дітей, навіть зважаючи на те, що Позивач щомісяця перераховував гроші у значних сумах їй на картку і що їй не доводиться орендувати квартиру. Однак, вона постійно скаржилася на недостатність коштів і це навіть стало однією з причин, з яких донька Сторін досі живе у бабусі, а не з матір`ю. Оскільки, за словами Відповідачки та її матері, Відповідачці було б складно утримувати обох дітей. Ті факти, що [PERSON] погодилася привезти сина лише в обмін на гроші, а також те, що вона була готова вчинити дії сексуального характеру по відношенню до власної дитини та зняти це на відео за оплату всього у 200 євро, також підтверджують факт неможливості утримання власних дітей Позивачкою. У той же час, Позивачу не відомо, на що саме витрачалися кошти, які він пересилав для дітей і на які можна було б цілком нормально прожити в Україні жінці з дітьми, не орендуючи житло та не сплачуючи за жодні навчальні заклади. По-друге, Відповідачка фактично самоусунулася від виховання доньки, [PERSON] , Віддавши її на виховання та постійне проживання до своєї матері, Відповідачка практично не навідує дитину та за півтора роки жодного разу не забрала її додому. Відповідачка розлучила не лише дітей з батьком, а й дітей-двійнят між собою. На сьогодні [PERSON] повністю позбавлена батьківського піклування, попри всі намагання Позивача переконати Відповідачку та її матір повернути доньку батькам. По-третє, Відповідачка займається розпустою з незнайомими чоловіками на спеціальному сервісі за оплату. Тобто, по суті займається проституцією та виготовленням порнографічних роликів. [PERSON] не займається вихованням дітей, їх розвитком та забезпеченням благонадійного середовища. Навіть займаючись діяльністю сексуального характеру вдома, вона не попіклувалася хоча б про те, щоб син у цей час ходив до садочка або був з нянею, щоб він навіть випадково не побачив роздягнутою її та голих чоловіків на екрані. 31.07.2024 року представника відповідача, адвоката Ярової С.В. через Електронний суд надійшла відповідь на відзив. Так представником зазначено наступне: Щодо мотивів відзиву за фактичними обставинами справи, які відповідач та його представник вважають неправдивими та такими, що не стосуються предмета спору: 1. Представником відповідача акцентується увага суду на тому, що позивачкою [PERSON] навмисно перекручено факти щодо визначення місця проживання/ реєстрації дітей після їх народження щоб «висвітлити негативний образ [PERSON] » та наводяться факти зворотного, що він та його мати начебто не могли зареєструвати місце проживання будь-кого в квартирі номер [ADDRESS] , тому що дана квартира перебуває у фонді нежитлового приміщення. Такі доводи сторони відповідача є нічим іншим як надуманими обставинами та не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Зважаючи, що квартира в м. Одеса, в якій проживали сторони юридично не вважається житловим приміщенням, то [PERSON] як на момент народження дітей так і на даний час має місце реєстрації в місті Миколаїв, де також могли бути потенційно зареєстровані його діти, проте останній таких дій не вчинив із суто корисних мотивів. Отже, позивачка за попереднім погодженням із [PERSON] та своїми батьками прийняли рішення про реєстрацію дітей за місцем реєстрації [PERSON] в квартирі номер [ADDRESS] , що потягнуло за собою інші дії, а саме пов`язані із укладанням лікарських декларацій за місцем проживання та інші наслідки. З приводу тимчасового проживання позивачки з дітьми в м. Кривий Ріг в період локдауну як на думку відповідача, через нездатність позивачки стежити за здоров`ям дітей без допомоги своєї матері. Таке міркування сторони позивача є взагалі хибним та збільшеним, так як викладено в фактичних обставинах зустрічної позовної заяви, позивачка [PERSON] вимушена була знаходитись за адресою реєстрації дітей в місті Кривий Ріг, оскільки діти мали там не тільки реєстрацію місця проживання, а й декларації з лікарями-педіатрами, яких періодично з моменту народження дітей обов`язково потрібно відвідувати з метою патронажного огляду, проведення щеплення тощо. В тому числі, враховуючи, що [PERSON] фізично достатньо не допомагав з новонародженими дітьми звісно позивачка потребувала допомоги матері у догляді за маленькими дітьми. Окрім того, представник відповідача безпідставно акцентує увагу суду на роздільне проживання сторін, оскільки в зустрічній позовній заяві про це мова не йшла. Щодо особистих безпідставних висновків сторони відповідача про те, що [PERSON] не хворіла на коронавірус у 2021 році, це трапилося у серпні 2022 року в Румунії. Проте, належними письмовими доказами, а саме випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого в п.7 на другій сторінці підтверджується діагноз та період захворювання [PERSON] на коронавірусну інфекцію з 25.11. по 02.12.2021р. в результаті чого дитина перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Криворізька інфекційна лікарня №1». Не прийняття цих фактів та заперечення проти них, свідчить про те, що батько мало цікавився дітьми та навіть не знав про їх стан здоров`я. 4. Щодо необізнаності [PERSON] про стан здоров`я доньки [PERSON] та встановлення їй інвалідності. Як мною зазначено вище [PERSON] ніколи не цікавився здоров`ям дітей і не знав коли, як, на що хворіють його діти. Таким чином, задля виправдання свого байдужого відношення до дітей за допомогою неприпустимих методів відповідач перетворив дійсні обставини на виправдувальне твердження, і назвав це банальним «самоусуненням [PERSON] від виховання своєї власної доньки, шляхом передання дитини на постійне виховання бабусі». 5. Щодо висновків сторони відповідача про небажання [PERSON] повертатись з дітьми до Румунії Всі твердження відповідача зводяться до того, що мати заборонила позивачці разом з дітьми переїхати до Румунії та мати впливала на рішення [PERSON] , чим фактично зруйнувала їх смію. Такі висновки відповідача є невиправданими оскільки, як зазначено в позові, позивачка взагалі не мала наміру проживати за кордоном і не схвалювала вибір відповідача, більше того в Україні позивачка мала постійне місце роботи, місце проживання, сталі соціальні зв`язки, безперешкодний доступ до лікування дітей, допомогу у вихованні дітей з боку матері, а стосунки з відповідачем в останній час стали погіршуватись і фактично позивачка «втікла» від відповідача до України. Щодо суті та мотивів, якими сторона відповідача мотивує свій відзив: як пояснювалось в позовній заяві, [PERSON] потребує особливого догляду та постійного нагляду фахових лікарів, з якими укладено декларації саме в місті Кривий Ріг. Окрім того, позивачка не має жодних перешкод в майбутньому проживати в місті Кривий Ріг, враховуючи те, що вона забезпечена житлом, за адресою якого разом з дітьми зареєстрована та при необхідності може влаштуватись до Криворізького навчального закладу педагогом. З 08.01.2020 року) позивачка [PERSON] перебувала у декретній відпустці по догляду за дітьми і дійсно не працювала до січня 2023 року. Відповідач виїхав до Румунії в серпні 2022 року, де на той час разом із дітьми знаходилась [PERSON] , яка попередньо разом з дітьми виїхала в Румунію, виготовила для дітей документи, які надають право знаходження в Румунії (temporary protection) з метою налагодити стосунки і проживати з відповідачем. Через деякий час до Румунії приїхали батьки відповідача, які привезли його особисті речі, документи та наші сімейні заощадження та залишились проживати в Румунії до вересня 2023 року. В жовтні 2022 року через конфлікти між сторонами позивачка разом із дітьми виїхала з Румунії до України, а відповідач разом із батьками залишився в подальшому проживати в Румунії. Посилання відповідача на те, що позивачка забрала сімейні заощадження в сумі 130 000 гривень є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами, оскільки останній залишився проживати разом із батьками та йому необхідні були на перший час кошти щоб влаштуватися за кордоном. З приводу посилання відповідача на те, що він придбав для позивачки машину вартістю 133 000 гривень також є сумнівними та суперечливими, оскільки [PERSON] договір купівлі автомобіля уклав на своє ім`я і реєстрація автомобіля також відбулась на ім`я [PERSON] , що перешкоджало позивачці безперешкодно користуватись даним автомобілем, і враховуючі, що всі правовстановлюючі документи на автомобіль були на ім`я [PERSON] , позивачка не змогла виїхати на даній машині в Україну та залишила транспортний засіб на молдавському кордоні, про що неодноразово повідомляла відповідача. Окрім того, всі щомісячні грошові пересилання [PERSON] були здійснені не тільки на потреби дітей та витрат на лікування [PERSON] , придбання дітям одягу, харчування, витрат на приватний дитячий садок, який відвідував [PERSON] в Одесі, витрат на логопеда, за рахунок цих коштів також задовольнялись особисті потреби [PERSON] та його батьків щодо купівлі лікарських засобів, деяких продуктів харчування, які систематично [PERSON] надсилала [PERSON] до Румунії. Станом на 2022 рік і по теперішній час сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і всі доходи подружжя у відповідності до ч.2 ст.61 Сімейного кодексу України є правом їх спільної сумісної власності. Проте, [PERSON] , ігноруючи цей факт максимально намагається перекрутити дійсні обставини справи та вести в суд в оману, що він нібито «надавав кошти в сумі 88 000 гривень для того щоб позивачка привезла дітей», проте, всі кошти, які надсилав відповідач йшли виключно на утримання сім`ї, а не з метою спекуляції дітьми. Позивачка також не заперечує того факту, що вона дійсно мала боргові зобов`язання перед кредитними установами, враховуючи те, що після того, як вона повернулась до України і після декретної відпустки влаштувалась на неповний робочий день з мінімальною заробітною платою, щоб мати змогу приділяти увагу трирічному сину, догляд за яким у відсутності [PERSON] , його батьків та за відсутності інших родичів в м. Одесі вона здійснювала самостійно, зважаючи на те, що позивачка [PERSON] не мала достатньо коштів щоб забезпечити всі необхідні потреби для проживання та ще й в умовах воєнного сану. Через систематичне відключення енергопостачання в місті Одеса, позивачці, з метою приготування їжі необхідно було придбати газову плиту, оскільки квартира, в якій проживали сторони була облаштована електричною плитою, придбати ліхтарики, лампи, повербанки, тощо. Тому, саме для цих потреб взимку 2023 року [PERSON] взяла кредитні кошти. Проте, на даний час кредитні зобов`язання [PERSON] є закритими, про що свідчать письмові докази, додані до матеріалів відповіді на відзив і це питання, на яке звертає увагу суду відповідач є на даний час неактуальним. Оцінюючи психічний стан дітей, представник відповідача, як фахівець в галуззі права та обізнана у категорії даних справ не надає суду дійсно належних доказів того, як перебування дітей з матір`ю могло вплинути або вплинуло на їх психічний стан. Не зважаючи на те, що відповідач на даний час проживає тривалий час з квітня 2024 року з сином [PERSON] в Румунії, представник відповідача не надає належних доказів на підтвердження психічного стану дитини на даний час. Позивачкою для забезпечення належного доказу на підтвердження її вимог було проведено психологічне дослідження [PERSON] в КНП «Криворізька міська лікарня №16» КМР. [PERSON] , засуджуючи поведінку [PERSON] , сам шкодить дитині [PERSON] та перешкоджає спілкуванню сина з матір`ю, не надаючи змоги позивачці тривалий час бачитись із дитиною, умисно не надаючи адресу свого перебування разом із сином в Румунії. Висновки сторони відповідача, що [PERSON] не здатна створити дітям. благонадійне середовище через розпусну поведінку, аморальний спосіб життя та сексуальні розваги, в які остання може втягнути дітей не ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах, окрім того принижує саму позивачку. Як в первісному позові, так і у відзиві на зустрічний позов, представник відповідача не надає належних доказів того, яким чином, в якому процесуальному порядку, за чиїм дозволом тощо були отримані відповідачем та/або його представником скріншоти особистого листування [PERSON] , відеозаписи спілкування в особистому чаті, інформація щодо наявності кредитів тощо. З цього виходить, що сам [PERSON] вчиняв неправомірні дії по відношенню до [PERSON] , незаконно збираючи інформацію, не маючи для цього жодного правового фундаменту. Ухвалою суду від 31.07.2024 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради. 24.09.2024 року представником відповідача (позивача за зустрічним позовом) - адвокатом Яровою С.В. подано клопотання про долучення доказів, а саме:довідку №89 про доходи [PERSON] на посаді викладача Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет ім. К.Д. Ушинського» за період з лютого 2024 року по липень 2024 року включно. Ухвалою суду від 02.10.2024 року прийнято зустрічну позовну заяву адвоката Ярової С.В., яка діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю та об`єднано її в одне провадження з первісним позовом адвоката Климович Д.С., яка діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком. 05.12.2024 року виконкомом Центрально-Міської районної у місті ради подано висновок виконкому як органу опіки та піклування від 28.11.2024 року № 8/33-4440. 17.01.2025 року адвокатом Климович Д.С. подано до суду заперечення на висновок виконкому Центрально-Міської у місті ради, як органу опіки та піклування, в обґрунтування яких зазначено що з висновку вбачається упередженість до батька дітей, тому що він проживає за кордоном. Висновок складено формально, без дослідження усіх обставин, що мають значення. Ухвалою суду від 17.01.2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Цією ж ухвалою долучено докази, заявлені та надані сторонами та третіми особами. Задоволено клопотання представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) - адвоката Ярової С.В. про витребування доказів. Постановлено, витребувати у слідчому відділі відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області інформацію щодо руху та\\або результатів досудового розслідування матеріалів кримінального провадження №12024163510000380 від 17.05.2024 року; витребувати від Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №16» Криворізької міської ради висновок психологічного дослідження малолітньої [PERSON] , [INFO] . За клопотанням представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) - адвоката Ярової С.В. викликано в судове засідання в якості свідка: [PERSON] . За клопотання представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) - адвоката Климович Д.С. викликано в судове засідання в якості свідків : [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 25.03.2025 року за заявою адвоката Ярової С.В., яка діє в інтересах [PERSON] , забезпечено зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] шляхом: зобов`язання [PERSON] , [INFO] , надати [PERSON] , [INFO] , безперешкодне спілкування, побачення та спільне проведення часу з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , кожної суботи та неділі місяця з 12.00 год. до 20.00 год. за адресою місця проживання батька: [ADDRESS] ([ADDRESS]), а також на ігрових майданчиках, розважальних закладах, в парках та скверах, розташованих неподалік від місця проживання батька [PERSON] та кожного четверга та п`ятниці місяця з 12.00 год. до 17.00 год. за адресою дитячого садка №149 (Gradinita nr. 149), який відвідує малолітній [PERSON] , [INFO] . 25.02.2025 року представником [PERSON] було долучено клопотання про долучення до матеріалів справи висновку румунського органу опіки з перекладом. 12.03.2025 КНП «Криворізька міська лікарня №16» КМР надіслано до суду консультаційний висновок спеціаліста психологічного дослідження дитини [PERSON] , [INFO] . 09.05.2025 року відділом поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП В Одеській області, надано до суду постанову про закриття кримінального провадження №12024163510000380 від 17.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України у відношенні [PERSON] , за відсутністю складу кримінального правопорушення. У судовому засіданні 20.05.2025 р. представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) - адвокат Ярова С.В., прохала постановити ухвалу, якою залишити без розгляду позов [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Климович Дар`я Сергіївна до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком, з підстав, викладених у раніше поданому нею клопотанні, що міститься в матеріалах справи. 20.05.2025 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвоката Ярової Світлани Вікторівни про залишення без розгляду позову [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Климович Дар`я Сергіївна до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком - відмовлено. 12.10.2025 року адвокат Климович Д.С., яка діє в інтересах [PERSON] , через «Електронний суд» подала клопотання про долучення до матеріалів справи відеозаписів, вказаних в додатках до клопотання. Вказані відео були подані до суду вчасно, до закінчення підготовчого судового засідання, як додатки до заперечень на відзив на первісний позов. 22.10.2025 року представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) - адвокат Ярова С.В. через «Електронний суд» подала заяву про стягнення понесених судових витрат, в якій прохала стягнути з [PERSON] ,) на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3633,60 грн., а також понесені та фактично сплачені витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги в сумі 51 000,00 грн. 31.10.2025 року адвокатом Яровою С.В. подано клопотання, в обґрунтування якого зазначено, що докази, долучені позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) [PERSON] та його представником - адвокатом Климович Д.С. до матеріалів справи є недопустимими доказами, з підстав того, що вищеперелічені докази отримані [PERSON] внаслідок порушення закону, зокрема ст.31, ст.32 Конституції України, ч.1, ч.2, ч.3 ст.303, ч.1 ч.2 ст.306 ЦК України, а відтак у відповідності до ст.78 ЦПК України такі докази не можуть братися до уваги судом при ухваленні рішення. Просить під час ухвалення судового рішення у справі4 визнати недопустимими наступні докази: 1. Відеозаписи електронного носія (диск 16 Gb) 09-910-20231102 з інформацією з сайту «Coomeet» (а.с. 17 том І), на якому містяться наступні файли: 1357908056…… відео здійснено з іншого ноутбуку [PERSON] 29620611…… відео з акаунту [INFO] [NUMBER]……відео з веб-інтерфейс [INFO] відео з акаунту Instagram «[INFO]» [PERSON] video_2024_05_03_16_10_35 відео з акаунту Instagram «[INFO]» [PERSON] Доказ присутності сина під час занять проституцією 1 Доказ присутності сина під час занять проституцією 2 Доказ розмови з іноземцем про секс Відео з роботом та [PERSON] в кадрі video_2024-07-28_16-11-44 Screen_Recording_20240501_184014_Gallery доказ присутності сина в квартирі в той самий день і час Screen_Recording_20240501_184358_Gallery доказ присутності сина в квартирі в той самий день і час 1. Роздруківки спілкування [PERSON] на Інтернет-сайті додатку Coomeet (а.с. 75-92 том І) 2. Докази листування зі сторінки додатку Instagram [PERSON] (том ІІ) 3. Інші докази, що містяться в матеріалах справи № 216/3237/24 та стосуються приватного спілкування [PERSON] , які додані позивачем [PERSON] до матеріалів первісного позову та до відзиву на зустрічний позов. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) та його представник у судовому засідання позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити та відмовити у зустрічному позові. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) та її представник у судовому засіданні прохали задовольнити зустрічні позовні вимоги та відмовити у первісному позові. Представник третьої особи Орган опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, не заперечуючи проти задоволення позову. Також просила при винесенні рішення врахувати висновок виконкому районної у місті ради. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Одеської міської ради просила проводити судовий розгляд у свою відсутність. Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові і електронні докази, оцінивши їх в сукупності, суд доходить наступного висновку. Суд встановив, що сторони з 03 серпня 2017 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 920 (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ). Як вбачається з копій свідоцтв про народження, виданих повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.02.2024 року, від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . Наприкінці 2021 року в результаті перенесеної короновірусної хвороби [PERSON] була госпіталізована на стаціонарне лікування до КНП «Криворізька інфекційна лікарня №1» в дуже важкому стані з ускладненнями у вигляді бронхіта середньої тяжкості з абструктивним синдромом, інфекційним кардитом, перекардитом, неревматичним кардитом гострого перебігу, в результаті чого дитина на початку 2022 року постановлена на облік лікаря-кардіолога КНП «Криворізька міська лікарня №16», під наглядом якого перебуває по теперішній час, про що свідчать консультаційний висновок спеціаліста від 05.06.2024 року та виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 07.06.2024 року. У зв`язку зі стійким захворюванням та систематичним лікуванням дитині 12.07.2023 року було встановлено інвалідність дитинства та призначено державну соціальну допомогу, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 14.11.2023р. Згідно копії витягів з Реєстру Криворізької територіальної громади малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 20.02.2024 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до характеристик з місця реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] відповідачка [PERSON] характеризується з позитивної сторони, постійно відвідує батьків та доньку. Згідно акту обстеження житлових умов за місцем реєстрації відповідачки для дітей створені належні умови для їх розвитку та виховання, діти мають окрему кімнату та все необхідне для їх гармонійного розвитку. Родина відповідачки характеризується з позитивного боку. Згідно відомостей КНП «Криворізька міська лікарня №16» [PERSON] , 08.01.2020 року перебуває під наглядом профільних лікарів, перебуває на обліку лікаря кардіолога, має інвалідність з дитинства. Відповідно відомостей Комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №304 Криворізької міської ради [PERSON] зарахована до дошкільного закладу з 20.12.2023р. З наданих характеристик з місця проживання [PERSON] вбачається, що відповідачка характеризується за місцем свого проживання ( [ADDRESS] ) з позитивного боку, шкідливих звичок не має, до відповідальності не притягувалась. Аналогічні характеристики видані [PERSON] з місця її основної та додаткової роботи. Відомостями приватного дошкільного закладу «Foxy kids club» [PERSON] відвідував дитячий садок з 11 вересня року по 29 березня 2024 року. Відповідно до проведених психологічних тестів дитина є відкритою, поважає та любить всіх членів сім`ї, родина для дитини має особливе значення, особливу увагу приділяє матері, яку відображає в центрі малюнку, має стійкий емоційний зв`язок з нею. 26.04.2024р. відповідачка за первісним позовом [PERSON] за попередньою домовленістю з [PERSON] привезла сина до Румунії тимчасово з метою спілкування батька із сином та проведення спільного часу разом. Саме із цього часу, коли [PERSON] виконала домовленість із [PERSON] та привезла йому сина, позивач за первісним позовом в обумовлений сторонами термін відмовився повертати дитину матері, не повідомляє точну адресу свого проживання в Бухаресті, натомість на початку травня 2024 року звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей із ним, мотивуючи свою поведінку тим, що позивачка не належним чином виконує свої батьківські обов`язки, на його думку веде аморальний спосіб життя, що погано впливає на розвиток дітей, не виконує попередніх домовленостей щодо зустрічей та спілкування батька із сином в Румунії. У зв`язку із чим, [PERSON] 24.05.2020 року звернулась із заявою про вчинене кримінальне правопорушення №6859 щодо незаконного утримання [PERSON] дитини. Проте, листом відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області за вих.№60.5-6859 від 10.06.2024 року, відповідачці роз`яснено, що за даним фактом відсутні ознаки кримінального правопорушення, тому їй рекомендовано звернутись до суду про вирішення спірного питання в порядку цивільного судочинства (що додавалось в якості доказів до матеріалів зустрічного позову №15061/24-Вх). Окрім того, зважаючи на те, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини через спір з приводу місця проживання дітей, [PERSON] повністю відмовився повертати сина матері та обмежив спілкування дитини з матір`ю, у зв`язку із чим відповідачка за первісним позовом [PERSON] звернулась до позивача [PERSON] з вимогою про надання адреси проживання чи перебування дитини разом з батьком в Румунії. В серпні місяці позивачка за зустрічним позовом [PERSON] отримала довідку про доходи за своїм основним місцем роботи за період з лютого 2024 року по липень 2024 року включно, з якої вбачається, що позивачка за зустрічним позовом офіційно працевлаштована викладачем в Державному закладі «Південноукраїнський національний педагогічний університет ім. К.Д. Ушинського» з 01.10.2019 року та її нарахований офіційний дохід за останнє півріччя складає 78 735, 39 гривень. Згідно довідки № 102/9628937 від 20.05.2024 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН», [PERSON] у повному обсязі виконав/ла всі свої зобов`язання перед Кредитодавцем за кредитним договором №9628937 від 14.08.2023, у тому числі щодо повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів, внаслідок чого зазначений договір припинив дію. Згідно довідки № 5422 Від 30.07.2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», у [PERSON] відсутня заборгованість за кредитним договором № 1257-3443 від 18.08.2023 року. Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.10.2019 року, нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , належить матері [PERSON] , та є нежитловим приміщенням. До матеріалів первісної позовної заяви долучено документи іноземної держави, перекладені з румунської мови, згідно яких [PERSON] є співробітником торгівельної компанії «SC EPAM SYSTEMS INTERNATIONAL SRL», що знаходиться в Бухаресті, Румунія, з 01.02.2023 року на підставі індивідуального договору, на посаді інженера-програміста, із заробітною платою 30769 румунських леїв. Згідно копії посвідки № [NUMBER] від 16.08.2022 року, [PERSON] має посвідку на проживання користувача тимчасового захисту в Румунії. Згідно копії Договору на проживання № 32 від 05.10.2023 року, [PERSON] є орендарем квартири в Бухаресті. Згідно довідки Директора дитячого садочка з розширеною програмою «LLICURICI» ОВІДІУ ПОВІТ КОНСТАНЦА за № 163С/08.06.2023, [PERSON] зарахований до старшої групи у 2022-2023 навчальному році названого дитячого садка у Румунії. Також, згідно довідки дитячого садочка з розширеною програмою «LLICURICI» ОВІДІУ ПОВІТ КОНСТАНЦА за № 374С/06.07.2023, [PERSON] зарахований до старшої групи у 2023-2024 навчальному році. Згідно повідомлення Шкільної інспекції муніципію Бухарест № 28639/30.10.2023, рішенням № 4541/30.10.2023 Голови Комісії в межах Шкільної інспекції муніципію Бухарест для координації діяльності щодо розподілу дошкільнят/учнів до навчальних підрозділів, де вони можуть здійснювати освітню діяльність, а також до закладів, де вони будуть користуватися психолого-педагогічною допомогою та консультаціями з метою забезпечення права на освіту українських учнів, [PERSON] був направлений до Дитячого садка № 4, сектор 4 дошкільного рівня. Малолітній [PERSON] , [INFO] , має посвідку на проживання у Румунії (копія посвідки № [NUMBER] , видана 22.07.2022 року). Згідно копії посвідки № [NUMBER] від 13.09.2023 року малолітня [PERSON] , [INFO] , має посвідку на проживання користувача тимчасового захисту в Румунії. Згідно витягу від 02.10.2024 року з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості, у [PERSON] відсутня судимість. Відповідно до довідки КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради» від 02.10.2024 року № 01-1393/2, [PERSON] за медичною наркологічною допомогою не звертався; згідно до довідки від 02.10.2024 року № 01-1393/3 за медичною психіатричною допомогою - не звертався. Згідно довідки №3730/25.08.2025, [PERSON] працевлаштований у S.C. «LU[OFT PROFESSIONAL ROMANIA S.R.L.» в м. Бухарест в період з 22.07.2024-04.03.2026 року на посаді програміста. До первісного позову позивачем [PERSON] було надано докази, зокрема: електронний носій (диск 16 Gb) 09-910-20231102 з інформацією з сайту «Coomeet» (а.с. 17 том І), на якому містяться наступні файли: Аудіозаписи: 1. aval_bank_kredit.m4a (з приводу спілкування [PERSON] з працівником банку); 2. Call recording [NUMBER]_230912_192153 (розмова [PERSON] з працівником ломбарду з приводу ноутбука); 3. Call recording [NUMBER]_230912_192625 (спілкування [PERSON] з приводу облікового запису ноутбука); 4. Call recording [NUMBER]_230913_160330 (спілкування [PERSON] з приводу викупу ноутбука); 5. Call recording [NUMBER]_230913_160430 (повідомлення працівника ломбарду [PERSON] з приводу викупу ноутбука [PERSON] після 18:00) Відеозаписи: 1. 1357908056…… відео здійснено з іншого ноутбуку [PERSON] 2. 29620611…… відео з акаунту [INFO] 3. [NUMBER]……відео з веб-інтерфейс my.hoverwatch.com/app/index 4. video_2024_05_03_16_10_27 відео з акаунту Instagram «[INFO]» [PERSON] 5. video_2024_05_03_16_10_35 відео з акаунту Instagram «[INFO]» [PERSON] 6. Доказ присутності сина під час занять проституцією 1 7. Доказ присутності сина під час занять проституцією 2 8. Доказ розмови з іноземцем про секс роздруківки спілкування [PERSON] на інтернет сайті додатку «Coomeet» (а.с. 75-92 том І) докази листування зі сторінки додатку Instagram «[INFO]» [PERSON] (том ІІ); та інші докази приватного спілкування [PERSON] , які додані позивачем [PERSON] до матеріалів первісного позову та до відзиву на зустрічний позов. дзиву на зустрічний позов відповідачем [PERSON] подано докази: Відеозаписи: 1. Відео з роботом та [PERSON] в кадрі video_2024-07-28_16-11-44 (яке записано [PERSON] відділеним доступом 12.03.2024р. з сторінки сайту Coomeet ([INFO]), де на 13 хв. 11 сек. [PERSON] бере в руки дитячу іграшку робот та тримає її в руках) 2. Screen_Recording_20240501_184014_Gallery доказ присутності сина в квартирі в той самий день і час (відеоскріни); 3. Screen_Recording_20240501_184358_Gallery доказ присутності сина в квартирі в той самий день і час (відеоскріни) Аналогічні аудіозаписи, які додані до первісного позову: 1. aval_bank_kredit m4a (з приводу спілкування [PERSON] з працівником банку); 2. Call recording [NUMBER]_230912_192153.m4a (розмова [PERSON] з працівником ломбарду з приводу ноутбука); 3. Call recording [NUMBER]_230912_192625.m4a (спілкування [PERSON] з приводу облікового запису ноутбука); 4. Call recording [NUMBER]_230913_160150.m4a (спілкування [PERSON] з приводу нагадування щодо викупу ноутбука [PERSON] за 2000 грн.); 5. Call recording [NUMBER]_230913_160430.m4a (повідомлення працівника ломбарду [PERSON] з приводу викупу ноутбука [PERSON] після 18:00). Так, в судових засіданнях 19 серпня 2025 року, 02 вересня 2025 року та 14 жовтня 2025 року судом були досліджені докази у справі №216/3237/24, в тому числі й досліджені докази судом персонального (особистого) характеру що стосуються приватного життя відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) зі згоди [PERSON] , яку остання надала суду у відповідності з вимогами ч.8 ст.7 ЦПК України. Під час судового розгляду було допитано свідків. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю [PERSON] . Коли родилися двійнята, то [PERSON] була дуже слабкою дівчинкою, і вона допомагала доглядати онучку. [PERSON] їздила транзитом Кривий Ріг-Одеса-Кривий Ріг. Діти зареєстровані в м. Кривий Ріг по прописці матері. Сім`я виїхала в Ізмаїл ,потім [PERSON] взяла дітей і поїхала в Румунію. Коли потрібно було дообстежуватися - повернулася в м. Кривий Ріг. Хлопчика [PERSON] [PERSON] не віддав. Квартира належить татові [PERSON] , яка має в ній частку. [PERSON] фінансово допомагає батькам. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю [PERSON] . У 2022 році [PERSON] , [PERSON] і діти виїхали в Ізмаїл, а потім до Румунії. [PERSON] перетнув кордон в серпні 2022 року. [PERSON] повернулася до Кривого Рогу для консультацій з лікарями, так як діти не розмовляли. В Румунію повернулася вже без дітей, що викликало заперечення у [PERSON] . [PERSON] знервувала, забрала кошти у поїхала. [PERSON] домовився з [PERSON] , і вона привезла [PERSON] в Румунію до батька. Сім`я розділилася. Через три місяці [PERSON] повернув [PERSON] . Через 8 місяців [PERSON] поговорив з [PERSON] , щоб та привезла [PERSON] , але вона говорила, що дитина хворіє. Також [PERSON] дізнався, що [PERSON] спілкується з педофілом, і щоб врятувати дитину запропонував їй велику суму грошей, щоб [PERSON] привезла [PERSON] до нього. [PERSON] привезла дитину в Румунію , [PERSON] знайшли логопедів, вчителів, дитина цілий день гуляє в парку і почувається щасливим. [PERSON] в Румунії припинив хворіти, не пропускає садочок, ходить до басейну і на каток. Свідок зазначила, що батько не перешкоджає спілкуванню матері з сином. [PERSON] проживає в Одесі, рідко їздить до Кривого Рогу. Згідно з ч.ч.5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Органом опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, було встановлено, що станом на 12.11.2024 року [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] мешкають в Румунії, малолітній [PERSON] там навчається у Дитячому садочку, батько працює інженером-програмістом та має постійний дохід. Мати дітей, [PERSON] разом з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] мають реєстрацію місця проживання в [ADDRESS] . 21.10.2024 року працівниками служби у справах дітей було здійснено обстеження умов проживання роди тини [PERSON] . Житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови проживання малолітньої [PERSON] задовільні: дитина має спальне місце, забезпечена одягом та взуттям за віком, отримує повноцінне харчування. Крім того, в квартирі наявний одяг малолітнього [PERSON] , є розвиваючи ігри та речі особистого вжитку. Згідно довідки від 03.06.2024 № 17, малолітня [PERSON] з грудня 2023 року відвідує комунальний заклад дошкільної освіти № 304 Криворізької міської ради. [PERSON] працює на посаді викладача у ДЗ «Південноураїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського». Натомість [PERSON] до позову не додані документи, які вказують на адресу фактичного проживання малолітнього [PERSON] та умови, в яких він мешкає. Враховуючи викладене, виходячи з найкращих інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . (висновок від 28.11.2024 року № 8/33-4440). Суд не погоджується із вказаним висновком, який був складений без врахування всіх обставин участі батька [PERSON] в утримання дітей. З цього приводу, органом опіки та піклування не були вжиті заходи щодо виявлення та дослідження належних доказів, які б з достатністю свідчили про самоусунення [PERSON] у виконанні батьківських обов`язків. При цьому, вирішуючи це питання, свудом досліджений доказ, наданий стороною позиитвача за первісним позовом. Так, згідно висновку румунського органу опіки - Сектору 4 муніципію Бухареста, наданого стороною позивача за первісним позовом та засвідченого нотаріально, малолітній [PERSON] доглядається з любов`ю, турботою і відповідальністю своїм батьком [PERSON] . Для гармонійного розвитку дитини йому слід підтримувати зв`язки з обома батьками. Діти не повинні проживати окремо. Тому, оскільки висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради був складений безпосередньо на підставі доказів, наданих матір`ю дітей [PERSON] , без вжиття достатніх заходів щодо витребування та отримання доказів від батька дітей [PERSON] , тому, вказаний висновок в частині, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] , суд не бере до уваги в якості належного доказу та не погоджується з ним в цій частині (висновок від 28.11.2024 року № 8/33-4440). Згідно консультаційного висновку спеціаліста психологічного дослідження дитини [PERSON] , [INFO] , наданого КНП «Криворізька міська лікарня « 16» КМР від 29.07.2024 року, дитина контактна, орієнтована вірно, на запитання відповідає по суті, дівчинка активна, розвиток згідно з віком, Має дуже міцний зв`язок з мамою, на карті сім`ї тата не згадує. Дитина проговорює основний страх - щоб її не забрали від мами. Сумує за братиком. Згідно постанови слідчого відділення відділу поліції № 5 Одеського РУП № 1 гунп В Одеській області, 29.08.2024 року ст.. слідчим було винесено про закриття кримінального провадження №12024163510000380 від 17.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України, у відношенні [PERSON] , у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У справі, що переглядається Верховним Судом, предметом спору, який виник між сторонами, враховуючи межі оскарження судових рішень, є визначення місця проживання малолітнього сина сторін. Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року № 50/155, ратифікованої постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-X11 (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (частина перша статті 160 СК України). Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених вище норм права, прецедентної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Такі висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 01 березня 2023 року у справі № 643/16285/20, від 22 березня 2023 року у справі № 757/13688/21-ц, від 17 січня 2024 року у справі №700/702/21. У постанові від 30.10.2019 у справі №352/2324/17 Верховний Суд зазначив, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. У постанові від 04.08.2021 у справі №654/4307/19 Верховний Суд визначив базові елементи, які підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини, а саме: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту. При вирішенні цієї категорії спорів також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини. Мати, батько, баба, дід, інші особи, з якими проживають неповнолітні брати та сестри, зобов`язані сприяти їхньому спілкуванню (частина третя статті 259 СК України Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з обома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновки органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, з ким суд визначить місце проживання дитини, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку. При визначенні роздільного місця проживання дітей, з урахуванням конкретних обставин справи, окрім емоційного зв`язку між братами/сестрами необхідно звернути увагу на деякі аспекти: чи не завдасть братам/сестрам істотної психологічної травми подальше роздільне проживання, а отже, чи може це вплинути на погіршення їх психічного та психологічного стану; різниця у віці між дітьми, чи мала місце опіка старшої дитини над молодшим братом/сестрою; чи є відчуття дітьми однієї сім`ї на час вирішення спору. Має значення також проживання в одному чи різних населених пунктах, відстань між ними, чи унеможливить віддаленість місця проживання дітей спілкування між собою; тривалість проживання кожного з дітей з батьком або матір`ю на час вирішення спору; чи не проявляв один з батьків байдужості до виховання тієї дитини, яка проживала окремо тощо. Ухвалюючи рішення про визначення роздільного місця проживання дітей суд виходить із виняткових обставин, що склалися у цій справі, зокрема, враховує вік дітей, прихильність дітей до кожного з батьків, фактичне окреме проживання дітей в різних населених пунктах та країнах з одним з батьків протягом тривалого часу, соціальна адаптація дітей та кожного з батьків до умов проживання та виховання, адаптації до соціальних процесів у країнах перебування у зв`язку із веденням воєнного стану в Україні. Окрім того, суд вважає, що запровадження в країні воєнного стану, не може служити перевагою для одного з батьків над іншим для здійснення ними своїх батьківських обов`язків та прав щодо дітей. При цьому, суд бере до уваги, що визначення місця проживання дитини з одним із батьків не впливає на взаємовідносини батьків з іншим з дітей, оскільки визначення місця проживання не позбавляє іншого з батьків права та не звільняє його від виконання своїх обов`язків до кожного з дітей. Розглядаючи спір в частині визначення місця проживання малолітніх дітей суд виходить із того, у справі наявна достатня кількість належних та допустимих доказів добросовісного виконання обома батьками своїх батьківських обов`язків, забезпечення дітям необхідних умов для проживання та розвитку, фінансового утримання, піклування про їхнє здоров`я, фізичний та моральний розвиток, як під час їх спільного проживання на території України так і (з урахуванням обмеженої такої можливості у силу ситуації, що склалася) на час перебування дітей за кордоном. Правові позиції Верховного Суду наголошують, що наявність між сторонами у справі конфліктної ситуації не може мати правового значення при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини, де пріоритетом є забезпечення найкращих інтересів самої дитини. Сторони у справі не довели обставин, за наявності яких визначення місця проживання дітей саме з одним із батьків матиме більш позитивний вплив на дітей. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, перевіривши їх доказами, які оцінено судом на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи створення батьком належних умов для проживання, виховання та забезпечення сина, а матір`ю - доньки. Виходячи в першу чергу з інтересів малолітніх дітей сторін, прихильність хлопчика до батька, а дівчинки до матері, фінансового утримання, піклування про їхнє здоров`я, фізичний та моральний розвиток, як під час їх спільного проживання на території України так і (з урахуванням обмеженої такої можливості у силу ситуації, що склалася) на час перебування дітей за кордоном. Суд також вказує на відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання сина з батьком, а доньки з матір`ю, чи негативно впливали на їхнє виховання та розвиток, врахував більшу прихильність сина до батька, а доньки до матері, що пов`язана із тривалим їх спільним проживанням, з метою мінімізувати надмірний вплив на нервову систему дітей через можливу вкотре зміну зовнішніх факторів (умов проживання, дозвілля, коло друзів, переживання навіть через нетривале розлучення з одним із батьків, тощо) приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця роздільного проживання дітей, у зв`язку з чим первісний та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню. Верховний Суд у постанові 127/9377/21 від 27.11.2024 року наголошує, що наявність між сторонами у справі конфліктної ситуації не може мати правового значення при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини, де пріоритетом є забезпечення найкращих інтересів самої дитини. При цьому, суд не бере до уваги доводи сторони позивача за первісним позовом ( [PERSON] ) в частині настання негативних наслідків для дітей у зв`язку із аморальною поведінкою [PERSON] , оскільки, із проглянутих з дозволу останньої відеозаписів, наданих стороною позивача [PERSON] не вбачається залучення [PERSON] дітей до заходів сексуального характеру та вчинення нею будь-яких дій, що впливає на психічний та фізичний розвиток дітей. При цьому, вказані докази не можуть бути визнані як такі, що зібрані із порушенням прав та свобод [PERSON] , оскільки, були переглянуті в суді із дозволу останньої, а крім того, як встановлено під час судового розгляду, були отримані [PERSON] під час спільного використання ноутбуку з [PERSON] , що в даному випадку не свідчить про таємний характер дій [PERSON] до оточуючих, яка не вживала відповідних заходів до захисту отриманої інформації, а дії [PERSON] при цьому не свідчать про протиправне втручання до вказаної інформації. Доказів щодо факту вчинення злочину або правопорушення по відношенню до дітей стороною позивача [PERSON] не надано, що також підтверджено постановою слідчого відділення відділу поліції № 5 Одеського РУП № 1 ГУНП В Одеській області від 29.08.2024 року про закриття кримінального провадження №12024163510000380 від 17.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення. Згідно ч. 1, 7, 8 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Ухвалою суду від 25.03.2025 року за заявою адвоката Ярової Світлани Вікторівни, яка діє в інтересах [PERSON] , забезпечено зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю шляхом: зобов`язання [PERSON] , [INFO] , надати [PERSON] , [INFO] , безперешкодне спілкування, побачення та спільне проведення часу з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , кожної суботи та неділі місяця з 12.00 год. до 20.00 год. за адресою місця проживання батька: [ADDRESS] ([ADDRESS]), а також на ігрових майданчиках, розважальних закладах, в парках та скверах, розташованих неподалік від місця проживання батька [PERSON] та кожного четверга та п`ятниці місяця з 12.00 год. до 17.00 год. за адресою дитячого садка №149 (Gradinita nr. 149), який відвідує малолітній [PERSON] , [INFO] . Оскільки спір щодо визначення місця проживання малолітніх дітей вирішений, з дня набрання рішенням законної сили, застосовані судом заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у разі відмови - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04 від 23 січня 2014 року, § 268). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). З наданих до заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу документів, вбачається, що правничу допомогу відповідачці у суді надавала адвокат Ярова С.В. на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги №02/2024 від 27.05.2024р. На підтвердження розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу, понесену [PERSON] , надано детальний розрахунок витрат на правничу допомогу за договором про надання правової допомоги № 02/2024 від 27.05.2024р., згідно з яким відповідачці за первісним позовом була надана правнича допомога вартістю 51 000,00 грн., також додано звіти про сплату на користь адвоката гонорару в сумі 51 000,00 грн., а саме: 10.06.2024р. - 3500 грн.; 12.06.2024р. - 10 000 грн.; 30.07.2024р. - 10 000 грн.; 25.10.2024р. - 5 000 грн.; 25.12.2024р. - 5 000 грн.; 04.05.2025р. - 10 000 грн.; 18.08.2025р. - 7 500 грн. На підставі вищевикладеного та виходячи з встановленої реальності участі адвоката у наданні професійної правничої допомоги у даній цивільній справі, беручи до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, кількість судових засідань, присутність на них адвоката , тривалість судових засідань, а також з урахуванням принципів пропорційності, розумності і співмірності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також необхідним розміром таких витрат у цій справі є сума 30 000,00 грн. У зв`язку із частковим задоволенням позову із відповідачки за первісним позовом на користь позивача а первісним позовом підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (50%) у розмірі 605,60 грн. В свою чергу із відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору за подання зустрічного позову у розмірі 605,60 грн. та за подання заяви про забезпечення зустрічного позову у розмірі 605,60 грн.

Outcome: partial