Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

У липні 2025 року до суду звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач) із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 13 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3894514, за яким позичальник отримала кредит у розмірі 14 600,00 грн. строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,00% в день (стандартна процентна ставка), 1,40% (знижена процентна ставка). Кредит надавався у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № 4731…6665 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом з метою отримання кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти. 27 червня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27062024, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до [PERSON] . За вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за зобов`язаннями до [PERSON] за договором у розмірі 82\~925,91 грн., з яких: 14\~599,97 грн. заборгованість за кредитом та 68\~325,94 грн. заборгованість за процентами. Позивач вказав, що відповідач має непогашену заборгованість за договором у загальному розмірі 82\~925,91 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на їх користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді від 01 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, залучено сторін, третю особу, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в межах робочого часу суду. Відповідач не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Станом на день розгляду справи та ухвалення судом рішення, учасники справи не подавали будь-які заяви, клопотання про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи з викликом учасників справи у судове засідання. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступне. 13 вересня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3894514, який було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х442. Відповідно до п.п. 1.2. та 1.3. ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 14 600,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Відповідно до п. 1.4. стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.3 цього Договору. Знижена процента ставка становить 1,40% в день та застосовується у випадках, коли клієнт до 12.09.2023 року включно або протягом 3 календарних днів, що слідує за вказаною датою, сплатить кошти у сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 30\~341,06% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 119 720,00 грн., за зниженою ставкою 117\~092,00 грн. (п. 1.6. договору). Згідно п. 2.1 договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № 4731…6665 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. До укладання договору відповідач ознайомилася із Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки, про що свідчить відповідне позначення про його підписання позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Х442. Підписавши договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути одержані кредитні кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Позивач вказав, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконало та надало їй кредит в розмірі 14 600,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Однак, остання не виконала зобов`язання щодо повернення коштів у передбачений договором строк сплати процентів за користування тощо. Факт отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 14 600,00 грн. позивач підтвердив листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 01.07.2024 року, відповідно до якого, 13.08.2023 року о 08:47:13 на платіжну картку відповідача № 473121…6665 були зараховані грошові кошти у розмірі 14 600,00 грн. Доказів зворотного матеріали справи не містять та такі не були надані відповідачем. 27 червня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27062024, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 27.06.2024 року за договором факторингу № 27062024 від 27.06.2024 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно заборгованостей. Згідно Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27062024 від 27.06.2024 року заборгованість [PERSON] за договором складає 82 925,91 грн., з яких: 14 599,97 грн. заборгованість за кредитом та 68 325,94 грн. заборгованість за процентами. Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вважає, що відповідно до укладеного договору факторингу до нього перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 82 925,91 грн., яку просив стягнути з відповідача на їх користь, а також сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи та наявного у справі договору, такий договір був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовими ідентифікаторами, що був направлений їй у смс-повідомленні на її мобільний номер телефону. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем договорів із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши договори саме такого змісту, відповідач погодилася з їх умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює усі можливі доводи стосовно невідповідності умов договору вимогам законодавства без їх обґрунтування доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивачем доведено перехід права вимоги за договором від 13.08.2023 року. Таким чином, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку кошти не повернула. Доказів погашення відповідачем заборгованості за договором матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строк, передбачений умовами договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь залишок заборгованості за кредитним договором за основною сумою боргу (тілом кредиту) в розмірі 14\~599,97 грн. - є обґрунтованими. Проте, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. За договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3894514 від 13.08.2023 року передбачено розмір кредиту 14 600,00 грн., строк кредитування 360 днів, тобто по 07.08.2024 року включно зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,00% в день (стандартна процентна ставка), 1,40% (знижена процентна ставка). Із розрахунку заборгованості, суд вбачає, що позивачу були нараховані проценти по 27.06.2024 року у розмірі 68\~325,94 грн., що відповідає умовам кредитного договору та є обґрунтованими, а їх нарахування здійснене в межах погодженого сторонами договору строку кредитування у 360 днів. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. Слід стягнути з відповідач на користь позивача заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3894514 від 13.08.2023 року у загальному розмірі 82 925,91 грн., з яких: 14 599,97 грн. заборгованість за кредитом та 68 325,94 грн. заборгованість за процентами. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Враховуючи задоволення судом позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у повернення сплаченого судового збору у зазначеному розмірі. Сторони не заявляли про понесення ними будь-яких інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: approved