Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

ТОВ "ФК «Укрглобал-фінанс» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , згідно якого просить стягнути: заборгованість за кредитним договором № 1132732 від 22.11.2023 в розмірі 83619,98 грн, витрати зі сплати судового збору 2422 грн 40 коп та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. В обґрунтуванні своїх вимог позивач зазначив, що 22.11.2023 між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Селфі Кредит" було укладено електронний договір № 1132732 про надання споживчого кредиту (далі - Кредитний договір). Кредитний договір підписаний Відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до укладеного кредитного договору, Відповідач отримав кредит у розмірі 15000 гривень, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ "Універсал Банк" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування (803% річних). 29.07.2024 між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ ФК «Укрглобал-фінанс» було укладено договір факторингу 29/07/2024, згідно з умовами якого позивач отримав права грошової вимоги за Кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 14 999,98 грн - тіло кредиту та 68 620,00 грн - сума нарахованих процентів, що складає 83619,98 грн. Ухвалою суду від 03.06.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19.11.2025 до суду, на виконання ухвали, надійшла інформація від АТ «Універсал Банк», де банк повідомляє що на ім`я відповідача в банку емітовано картку на яку 22.11.2023 здійснено переказ коштів 15000, 00 грн. Інформація про платника відсутня. В судове засідання представник ТОВ ФК «Укрглобал-фінанс» не з`явився, представник позивача подав заяву згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, правом на подання відзиву не скористався. Таким чином, оскільки відповідач належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, суд ухвалює заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, 22.11.2023 відповідач уклав з ТОВ "Селфі Кредит" кредитний договір № 1132732, який підписаний електронним підписом позичальника. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав від ТОВ "Селфі Кредит" позику у сумі 15000 грн. на 360 днів, зі сплатою відсотків за кожен день у розмірі 2,2 % річних. 29.07.2024 між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК «Укрглобал-фінанс», було укладено договір факторингу 29/07/2024, згідно якого позивач прийняв права вимоги до відповідача. Згідно з витягу з реєстру боржників від 29.07.2024 право вимоги до [PERSON] за Договором №1132732 від 22.11.2023 на суму боргу 83 619,98 грн ТОВ «Селфі Кредит» передало ТОВ "ФК «Укрглобал-фінанс». Таким чином, позивач має право вимоги до відповідача на підставі укладеного договору та вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача заборгованості 14 999,98 грн. - тіло кредиту та 68 620,00 грн. - сума нарахованих процентів, що складає 83619,98 грн. 22.11.2023 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" (п.п.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 21.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 22.04.2024 до 19.08.2024 включно). Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень закону. Відповідно до п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Із системного аналізу вказаних вище норм виходить, що дія п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" щодо максимального розмір денної процентної ставки є загальною для всіх договорів споживчого кредитування, які укладатимуться, починаючи з 24.12.2023; крім того в силу приписів п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-ІХ дія вказаного пункту поширюється і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом - 24.12.2023, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24.12.2023 (дати набрання чинності Законом № 3498-IX), а також за договорами строк кредитування за якими буде продовжено після 24.12.2023, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору. Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2023 між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1132732, за яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 15000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,2% в день. За весь період користування кредитними коштами, згідно з умовами Договору про надання споживчого кредиту № 1132732 від 22.11.2023, розмір відсотків за користування кредитом повинен становити 72435 грн = 3960 грн (15 000 грн *2,2%*12 (період з 22.11.2023 по 03.12.2023)) + 7920 грн (14 999,99 грн *2,2%*24 (період з 04.12.2023 по 27.12.2023)) + 38280 грн (14 999,98 грн *2,2%*116 (період з 28.12.2023 по 21.04.2024)) + 22275 грн (14 999,98 грн *1,5%*99 (період з 22.04.2024 по 29.07.2024)). Також відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач [PERSON] здійснив часткове погашення заборгованості в розмірі 13880 грн відсотків та 0,02 грн тіла кредиту. У зв`язку з цим зазначену суму необхідно відняти від суми основного боргу. Відтак, заборгованість відповідача в частині нарахованих відсотків становить 58555 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання, всупереч умовам зазначеного договору позики, у нього виникла заборгованість в сумі 73 554,98 грн, з яких: 14999,98 грн- заборгованість за основною сумою боргу; 58555 грн - заборгованість за відсотками. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Отже з урахуванням критеріїв розумності, обґрунтованості та справедливості, суд вважає, що зазначена представником позивача сума гонорару є неспівмірною зі складністю справи. Так, ця справа є малозначною, розглядалась у спрощеному позовному провадженні, а позовна заява є типовою. За таких обставин, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог: 73 554,98 /83619,98 х100 = 87,96% або 2130,74 гривні (2422,40 х 87,96%).

Outcome: partial