Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Представник ТОВ «Цикл Фінанс» Дорошенко М.А. звернулась до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 07.12.2020 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 22032000457628. 10.09.2020 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 26204000470503. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим 28.03.2024, згідно умов Договору факторингу № 28/03/24, АТ «Банк Кредит Дніпро» відступлено право вимоги за кредитним договором № 22032000457628 від 07.12.2020 та за кредитним договором № 26204000470503 від 10.09.2020 на користь ТОВ «Цикл Фінанс». Сума боргу за кредитним договором № 22032000457628 від 07.12.2020 складає 16782,45 грн., з яких за тілом кредиту: 10 751,21 грн., за відсотками 0,22 грн., за комісіями 6031,02 грн.. Сума заборгованості за кредитним договором № 26204000470503 від 10.09.2020 становить 14959,60 грн., з яких: 4969,76 грн. за тілом кредиту, за комісіями 9989,84 грн. Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами № 22032000457628 від 07.12.2020 в сумі 16782,45 грн., № 26204000470503 від 10.09.2020 в сумі 14959,60 грн.. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без участі сторони позивача, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі, про що зазначив у прохальній частині позовної заяви. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом надіслання судової повістки та копії ухвали про відкриття провадження у справі за адресою реєстрації місцем проживання. Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надано, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяв по суті справи не подав. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст. 281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що 07.12.2020 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 22032000457628, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 16082,80 грн. строком на 24 місяці, до 07.12.2022 на споживчі потреби, шляхом зарахування на поточний рахунок відповідача. Умовами договору визначена процентна ставка та щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості (а.с.69-70). 10.09.2020 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладений договір про встановлення кредитного ліміту № 26204000470503, за умовами якого банк зобов`язався надати грошові кошти у тимчасове платне користування, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії) та виконати інші зобов`язання. Кредит наданий у формі кредитної лінії, максимальний ліміт кредитної лінії на дату укладення договору 200\~000 грн., який може бути зменшений відповідачем. Банк має право змінювати розмір кредитного ліміту. Строк кредитування 12 місяців, та може продовжуватись необмежену кількість разів. Умовами договору визначено процентну ставку, та розмір комісії у разі прострочення виконання зобов`язання (а.с.71). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 27.03.2024 відповідач має заборгованість за кредитним договором № 22032000457628 від 07.12.2020 в сумі 16782,44 грн., яка складається з наступного: 10751,21 грн. залишок простроченого кредиту, 0,21 грн. залишок прострочених відсотків, 6031,02 грн. залишок прострочених комісій (а.с.26-28). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 27.03.2024 відповідач має заборгованість за кредитним договором № 26204000470503 від 10.09.2020 в сумі 14\~959,60 грн., яка складається з наступного: 4969,76 грн. залишок простроченого кредиту, 9989,84 грн. залишок прострочених комісій (а.с.29-41). 20.03.2025 на адресу [PERSON] представником ТОВ «Цикл Фінанс» направлено вимоги про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 22032000457628 від 07.12.2020 (а.с.18-19). 20.03.2025 на адресу [PERSON] представником ТОВ «Цикл Фінанс» направлено вимоги про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 26204000470503 від 10.09.2020 (а.с.20-21). 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 28/03/24, за умовами якого позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитними договорами № 22032000457628 від 07.12.2020, № 26204000470503 від 10.09.2020 (а.с.25,48-62,64-65,68). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як встановлено у ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Частиною 1 ст.633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до положень статей\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з\~статтею 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою\~статті 1082\~ЦК\~України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Дослідженими судом доказами підтверджується факт укладення кредитних договорів № 22032000457628, № 26204000470503 між [PERSON] та АТ «Банк Кредит Дніпро», отримання відповідачкою кредитів та користування кредитними коштами. Згідно з положеннями кредитних договорів сторони узгодили сплату відсотків за користування кредиту. Відповідачка умови договорів щодо повернення кредиту у передбачені договорами строки та сплати відсотків в повному обсязі не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість за наданим кредитом та відсотками. Таким чином з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами: № 22032000457628 від 07.12.2020 в сумі 16782,45 грн., яка складається з 10\~751,21 грн. за тілом кредиту, 0,22 грн. за відсотками, № 26204000470503 від 10.09.2020 в сумі 14959,60 грн., яка складається з 4969,76 грн. за тілом кредиту. Вимог щодо стягнення відсотків за кредитним договором № 26204000470503 від 10.09.2020 позивач не заявляє. Позивачем належними та допустимими доказами доведено факт отримання прав вимоги до відповідача за кредитними договорами № 22032000457628 від 07.12.2020, № 26204000470503 від 10.09.2020, тому з відповідача на користь позивача ТОВ «Цикл Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 22032000457628 від 07.12.2020 в сумі 16782,45 грн., яка складається з 10\~751,21 грн. за тілом кредиту, 0,22 грн. за відсотками, № 26204000470503 від 10.09.2020 в сумі 14959,60 грн., яка складається з 4969,76 грн. за тілом кредиту. Що стосується вимог щодо стягнення комісій суд зазначає наступне. Розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, у тому числі у вигляді електронного документа, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором. Розрахунково-касове обслуговування є однією з базових операцій банків. Будь яка операція - і пасивна, і активна, і надання послуг - неминуче супроводжується здійсненням платежу, отже - розрахунковим чи касовим обслуговуванням відповідного клієнта. Причому виконання таких операцій виконуються за дорученням клієнтів, яких банки здійснюють платежі, чи касові операції. Банки на договірній основі здійснюють розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів і виконують їх розпорядження щодо перерахування коштів з рахунків, за що стягують плату з клієнтів у вигляді комісійної винагороди. Отже, касове обслуговування - це сукупність банківських операцій з прийняття готівкових коштів від клієнтів і зарахування їх на відповідні банківські рахунки та видачі з клієнтських рахунків через касу банку готівкових коштів згідно з розпорядженням клієнтів на цілі, передбачені чинним законодавством. Касові операції виконуються відповідно до інструкції з організації емісійно-касової роботи в установах банків України. Як вбачається з кредитних договорів, сторони узгодили супровідні послуги, а саме щодо послуг з розрахунково-касового обслуговування, вартість яких визначена Тарифами, опублікованими на офіційному сайті банку. Між тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо Тарифів, які діяли на момент укладення договору. Крім того, відповідно до ч.1,2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначила, що «комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з дослідженими судом розрахунками заборгованості, сума комісій складає: за кредитним договором № 22032000457628 від 07.12.2020 - 6031,02 гривень, що становить більше половини суми тіла кредиту, за кредитним договором № 26204000470503 від 10.09.2020- 9989,84 гривень, що майже в два рази перевищує суму тілу кредиту. У кредитному договорі сторони погодили сплату супутніх послуг, у тому числі за розрахункове-касове обслуговування, з даними умовами відповідач погодився, підписавши кредитні договори. Однак, умови угод, їх укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. На підставі вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за комісіями за вказаними кредитними договорами. Таким чином позовна заява підлягає задоволенню частково. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано договір № 43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025, згідно якого правова допомога ТОВ «Цикл Фінанс» надавалась адвокатом Дорошенко М.А., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, додаткова угода до договору про надання правової допомоги, акт № 22032000457628 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 06.06.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Дорошенко М.А., платіжна інструкція № 12083 від 17.06.2025. Згідно з актом № 22032000457628 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 06.06.2025, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Дорошенко М.А., адвокатом надано послуги на суму 6000 грн.. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи надані представником позивача докази понесених витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про співмірність суми заявлених витрат на правову допомогу із складністю справи. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково (на 50%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 гривень та судовий збір\~в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: partial