Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2024 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя. Тривалий час вони не проживають разом, сумісного господарства не ведуть. Сторони спільних дітей не мають. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 04 червня 2024 року Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ), актовий запис № 764. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 червня 2025 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 липня 2025 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує, строк для примирення просить не надавати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивачки суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 04 червня 2024 року у Печерському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ), актовий запис № 764, прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] », чоловіка « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 04 червня 2024 року. Шлюб позивачки з відповідачем не склався. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України за\~№ 11\~від 21\~грудня 2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивачка та відповідач не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя та сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство та тривалий час проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали у позивачки наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. У суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому такий шлюб розривається судом. Відповідно до ч. 3\~ст.\~105\~СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно\~зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до ч. 2\~ст.\~114\~СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У зв`язку тим, що [PERSON] у свої заяві просить залишити судовий збір за нею, суд, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбачений\~статтею 13 ЦПК України, покладає судовий збір на позивачку. На підставі викладеного,

Outcome: approved