Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] із вимогами стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №19.02.2025-100001135 від 19.02.2025 року у розмірі 22\~861,81 грн., а також судові витрати у виді судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. В обґрунтування заявлених вимог у позові вказано, що 19 лютого 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір №19.02.2025-100001135, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн, строком на 140 днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит згідно умов. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 22\~861,81 грн, з яких: 8\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредита; 10\~080,00 грн. заборгованість за процентами, 941,81 заборгованість по комісії, 3\~840,00 грн. заборгованість за неустойкою. З огляду на наведене, позивач вважає, що його порушені права мають бути захищені у судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача в його користь заборгованості за згаданим кредитним договором. У судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий центр» не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзив на позов не подав, як і не подав інших заяв по суті спору. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснював. Ухвалою суду від 01 грудня 2025 року вирішено розглядати справу заочно. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить із такого. Приписами ст.6\~ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Згідно положень ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено таке: 19 лютого 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено в електронній формі кредитний договір №19.02.2025-100001135 на суму 8 000,00 грн. Згідно із ч.З ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.З ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним поавочином можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Пунктом 12 ч. 1 ст. З Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно- комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п. б ч. 1 ст. З Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо, відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом: аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеній у його постанові від 12.01.2021 р. у цивільній справі №524/5556/19: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є ... комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено...». Відповідно до договору про переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 року, 02.12.2024 року успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта на суму 8000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 657970919, призначення платежу: Видача за договором кредиту №19.02.2025-100001135. У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за договором кредиту, останній станом на 05 вересня 2025 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 22\~861,81 грн, з яких: 8\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредита; 10\~080,00 грн. заборгованість за процентами, 941,81 заборгованість по комісії, 3\~840,00 грн. заборгованість за неустойкою, що доводиться довідкою-розрахунком. Отже, поданими стороною позивача доказами доведено факт укладення кредитного договору між сторонами, а також факт перерахування відповідачеві коштів на виконання такого договору. Відповідно до ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України. Згідно ст.\~611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зі змісту ч.1 ст.\~625\~ЦК\~України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положеннями ст.\~629\~ЦК\~України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Беручи до уваги, що у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором у зв`язку із його неналежним виконанням, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача. Статтею 141 ЦПК України\~встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з наданої платіжної інструкції №СЦ00036150 від 02.09.2025 року позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підлягає відшкодуванню, шляхом його стягнення із відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved