Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

07.10.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 08.04.2025 [PERSON] з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклав Договір про надання коштів у кредит №71798763, який підписав електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на його електронну адресу, відповідно до умов якого отримав грошові кошти в сумі 8500 грн на погоджений умовами договору строк - 30 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,5% та комісією за надання кредиту, яка складає 15% від суми наданого кредиту та становить 1275 грн. Кошти було надано відповідачу шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок, у зв`язку з чим останній зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Свої зобов`язання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»виконало у повному обсязі, перерахуваши кредитні кошти на картковий рахунок [PERSON] , а відповідач вчасно їх не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором №71798763 від 08.04.2025 за основною сумою боргу в розмірі 8500 грн, за процентами в розмірі 1275 грн, за процентами нарахованими за понадстрокове користування кредитом в розмірі 4080 грн та комісією в розмірі 1275 грн, а всього 15130 грн, які позивач просить стягнути на його користь з відповідача. Представник позивача ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Ткаченко Ю.О. у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву у якій просила розгляд справи провести у відсутності представника позивача, позов підтримала в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.10.2025 відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09 год 00 хв 13.11.2025, витребувано у АТ «Акцент-Банк» інформацію, що містить банківську таємницю. 13.11.2025 у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено до 09 год 30 хв 16.12.2025. 14.11.2025 на виконання ухвали суду від 13.10.2025 від АТ «Акцент-Банк» надійшло повідомлення від 04.11.2025 за вих №20.1.0.0.0/7-20251024/0249, згідно якого на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітована картка № [NUMBER] та надано виписку про рух коштів по картці з 08.04.2025 по 11.04.2025. 16.12.2025 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що 08.04.2025 [PERSON] уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71798763, за умовами якого Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 8500 грн на строк 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту - 07.05.2025, або достроково та сплатити Кредитодавцеві плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми наданого кредиту, тобто 1275 грн, порядок нарахування та розмір якої передбачено у п. 6.2 Договору. Умовами договору про надання коштів у кредит передбачено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення коштів, процентна (базова) ставка за день - 0,500% (фіксована), а процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною) за день - 4,00 %, пеня - 4,00% в день, орієнтовна річна процентна ставка - 2617,16%, орієнтовна загальна вартість кредиту - 11050 грн. Перед укладенням (підписанням) Договору, Позичальник ознайомлюється з Паспортом споживчого кредиту та Офертою, що містить в тому числі проект Договору, Політикою конфеденційності, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит, іншою інформацією пр Кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на Сайті Кредитодавця: інформацію, передбаченою ЗУ«Про фінансові послуги та фінансові компанії», ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про захист персональних даних» (п.5.1 Договору). Договір про надання коштів у кредит підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) - 63628, який був надісланий на електронну пошту Відповідача, про що свідчить п. 12 Договору про надання коштів у кредит«Юридичні адреси та реквізити сторін». Підписанням цього Договору про надання коштів у кредит Відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/uа/documents-icense/ з повною інформацією щодо Кредитодавця та його послугами, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», ст. 7 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України (п.11.1.1 Договору). Згідно п.7.1 Договору Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим Договором (пролонгація) на підставі поданого до Кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Згідно довідки про ідентифікацію 08.04.2025 об 11:39:48 на електронну пошту [PERSON] - [INFO] було направлено одноразовий ідентифікатор 63628, номер договору 71798763. Дата проходження ідентифікації клієнтом за посередництвом системи BankID НБУ 07.04.2025 о 08:44:31, назва банку a-bank. Згідно копії платіжної інструкції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №034cd42e-ee51-4166-a63e-9465df7f93d2, 07.04.2025 на ім`я [PERSON] було перераховано кошти в сумі 8500 грн на платіжну картку № [NUMBER] . Вказане також підтверджується даними довідки ТОВ «Фінекспрес» від 21.08.2025 за вих. №КД-000044567, згідно якої відповідно до платіжної інструкції наданої ініціатором платіжної операції «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», 07.04.2025 було успішно перераховано кошти в сумі 8500 грн, номер платежу 034cd42e-ee51-4166-a63e-9465df7f93d2, отримувач [PERSON] , на карту № [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за період з 08.04.2025 по 25.08.2025 заборгованість [PERSON] перед товариством згідно кредитного договору №71798763 від 08.04.2025 становить 15130 грн, а саме за основною сумою боргу в розмірі 8500 грн, за процентами в розмірі 1275 грн, за процентами нарахованими за понадстрокове користування кредитом в розмірі 4080 грн та комісією в розмірі 1275 грн. Згідно повідомлення АТ «Акцент-Банк» від 04.11.2025 за вих №20.1.0.0.0/7-20251024/0249, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітована картка № [NUMBER] та надано виписку про рух коштів по картці з 08.04.2025 по 11.04.2025. З виписки про рух коштів по картці № [NUMBER] вбачається, що 08.04.2025 на рахунок [PERSON] відбулося зарахування коштів в сумі 8500 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме Договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71798763 від 08.04.2025; довідкою про ідентифікацію; платіжною інструкцією ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» №034cd42e-ee51-4166-a63e-9465df7f93d2 від 07.04.2025; довідкою ТОВ «Фінекспрес» від 21.08.2025 за вих №КД-000044567; розрахунком заборгованості ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» за кредитним договором №71798763 від 08.04.2025; повідомленням АТ «Акцент-Банк» від 04.11.2025 за вих №20.1.0.0.0/7-20251024/0249, випискою про рух коштів по картці № [NUMBER] за період з 08.04.2025 по 11.04.2025. Застосовані норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України). Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, передбачено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Мотиви та висновки суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з огляду на таке. З наданих та досліджених судом доказів вбачається, що відповідач [PERSON] 08.04.2025 уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71798763, за яким отримав грошові кошти у кредит на умовах строковості, зворотності, платності, користувався ними, однак у строки встановлені договором їх не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вищевказаним договором. Відповідач [PERSON] підписав вказаний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого відповідачу були перераховані кошти передбачені договором шляхом переказу на його картковий рахунок, що підтверджується письмовими доказами. Договір укладено згідно з ч. 2. ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Законом України «По електронну комерцію». Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Укладення договорів у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідача [PERSON] , оскільки саме він зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Окрім цього, відповідач був вільним у виборі фінансової установи для отримання кредитних коштів, а факт отримання коштів, підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочину. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Після підписання вищезазначеного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманих коштів та сплати відповідної плати за користування ними. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №71798763від 08.04.2025, сторонами було узгоджено суму кредиту, строк на який надаються кошти, порядок їх повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами, порядок їх нарахування та комісія за надання кредиту. Як вбачається з умов Договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71798763 від 08.04.2025, Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 8500 грн на строк 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту - 07.05.2025, або достроково та сплатити Кредитодавцеві плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми наданого кредиту, тобто 1275 грн, порядок нарахування та розмір якої передбачено у п. 6.2 Договору. Окрім цього, згідно п.7.1 Договору Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим Договором (пролонгація) на підставі поданого до Кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Згідно даних розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вбачається, що заборгованість відповідачу [PERSON] за договором №71798763 від 08.04.2025нараховано за період з 08.04.2025 по 25.08.2025 та складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 8500 грн, за процентами в розмірі 1275 грн, за процентами нарахованими за понадстрокове користування кредитом в розмірі 4080 грн та комісією в розмірі 1275 грн, а всього 15130 грн. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Однак з вищевказаного розрахунку вбачається, що проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України [PERSON] не нараховувались, проценти нараховувалися згідно п. 10.5.1 кредитного договору за стандартною процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 4,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Крім того, позивачем не було надано доказів продовження строку кредитування (пролонгації) відповідачем, в порядку передбаченому п.7.1 Договору, а саме єдиного визначеного договором порядку - укладення Додаткових угод за зверненням Позичальника до Кредитодавця. З врахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що за договором №71798763 від 08.04.2025 проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише за період з 08.04.2025 по 07.05.2025, тобто строку, на який були надані кредитні кошти, а тому суд вважає, що проценти нараховані ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за понадстрокове користування кредитом в розмірі 4080 грнза період з 08.05.2025 по 25.08.2025 безпідставно та стягненню не підлягають. Відповідачем до суду доказів на підтвердження виконання умов кредитного договору №71798763 від 08.04.2025 та повернення заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в повному обсязі надано не було, у зв`язку з чим з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за період з 08.04.2025 по 07.05.2025 в розмірі 11050 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8500 грн, за процентами в розмірі 1275 грн та за комісією в розмірі 1275 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1769,07 грн (11050 грн становить 73,03% від 15130 грн; 73,03% від 2422,40 грн становить 1769,07 грн). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial