Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути: заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 172 379, 23 грн. та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є виконавцем послуг з надання житлово-комунальних послуг. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем цих послуг. Разом з тим, відповідач своєчасно не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість, яка станом на 11 серпня 2025 року становить 172 379, 23 грн. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надійшла заява на адресу суду, в якій просили розглядати без їх участі, позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, поважність причин неявки не повідомляв, відзив не надсилав. Відзив на позовну заяву не подавав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третіх осіб, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне. Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 47 від 05.12.2012 року), житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (далі - Будинок) передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр». ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом приймання-передачі від 28.09.2012. [PERSON] , згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є власником об`єкта нерухомого майна на праві приватної власності, квартири [ADDRESS] . Згідно п. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в повному обсязі та у строки, встановлені договором або законом. Розмір плати за житлово-комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу. Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ). Статтею 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з початку користування цими послугами. Виходячи з положень ст. ст. 319, 320, 322, 382 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 № 417-VIII на власників квартир та нежитлових приміщень житлових будинків, як на співвласників багатоквартирних будинків законом покладено низку обов`язків, зокрема, забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан, технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного ремонту спільного майна багатоквартирного будинку, додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм тощо. Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, та ч.1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несуче-огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташованій прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ч. 2 ст. 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Власність зобов`язує. Тому власник майна не тільки має право на свій розсуд володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном та здійснювати стосовно останнього будь-які дії, що не суперечать закону та публічному інтересу, але й мусить виконувати певні обов`язки, передбачені законом. Одним, з таких обов`язків власника є його обов`язок утримувати майно, що йому належить. Квартира відповідача [ADDRESS] , є упорядкованим житловим приміщенням, забезпеченим всередині технічною можливістю споживання всіх комунальних послуг. Щомісяця позивач, виконував по будинку, в якому розташована квартира відповідача, комплекс житлово-комунальних послуг. Відповідач отримує від позивача (виконавця) послуги, являється споживачем і знаходиться у договірних відносинах із позивачем. Обидві сторони у цих відносинах мають певні права та обов`язки, а саме, виконавець зобов`язаний надавати споживачеві якісні житлово-комунальні послуги, а споживач зобов`язаний сплачувати за отримані послуги. Підтвердженням того, що позивачем надавались житлово-комунальні послуги є копії Договору № 107-0 15.11.2012 р.; Договору № 2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронения) твердих побутових відходів (ТПВ) від 01.10.2012 р., Договору № 47 від 01.10.2012, Договору № 47 від 01.09.2012 року. Згідно розрахунку заборгованості б/н від 11 серпня 2025 року по особовому рахунку № [NUMBER] відкритого для здійснення запису операцій, що відображають розрахунки власника квартири [ADDRESS] з Позивачем, станом на 22.06.2023 року існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 29 961,75 за період з 01.02.2022 року по 31.05.2023 року включно. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частина 1 статті 625 визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 172 379, 23 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved