Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

[PERSON] (далі Позивачка) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що між нею та Відповідачем шлюб зареєстровано 01 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за №23. З позовної заяви вбачається, що у період шлюбу у сторін народилося троє дітей, з яких неповнолітніми є: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з Відповідачем подружнім життям не проживають вже понад рік, спільного господарства та побуту не ведуть, матеріально одне одного не підтримують. Останній час вони віддалилися одне від одного, між ними втрачене почуття любові. Через різні характери між ними відсутнє взаєморозуміння і довіра. Відповідач її систематично принижує. Впевнившись у тому, що примирення суперечить її інтересам, просить шлюб між ними розірвати. Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 12.05.2025 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано\~Відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання\~ відзиву на позовну заяву. Відповідач, [PERSON] , повідомлений про відкриття провадження у справі, дату, час та місце розгляду справи шляхом отримання ухвали та позовної заяви з додатками. 20.05.2025 подав до суду заяву про надання строку на примирення, в якій зазначив, що позовна заява [PERSON] стала для нього несподіванкою, він заперечує щодо цієї заяви, а позовні вимоги вважає необґрунтованими. Вважає, що їх сім`ю можливо зберегти, вони мають трьох дітей, з яких один син неповнолітній та один малолітній, і розлучення батьків стане для них шоком. З метою збереження сім`ї та налагодження стосунків між подружжям, вважав за доцільне надати їм з дружиною шість місяців строку на примирення. Ухвалою суду від 10.06.2025 сторонам було надано строк на примирення тривалістю шість місяців. [PERSON] 28.11.2025 та 03.12.2025 надіслала поштовим зв`язком заяви, в яких вона зазначила, що сторони примирення не досягли, тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Також повідомила, що 30.11.2025 щодо неї було вчинено домашнє насильство, вона викликала поліцію та цей інцидент був зафіксований - на [PERSON] було складено протокол про вчинення домашнього насильства та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника АА №634456 від 30.11.2025. Домашнє насильство її чоловік вчиняє щодо неї не вперше. Тому примиритися і зберегти сім`ю вона не бажає взагалі. На розірванні шлюбу наполягає, справу просить розглянути без її участі. Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 01 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за №23, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилося троє дітей, з яких неповнолітніми є син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Згідно з основними засадами цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки дана справа належить до категорії малозначних, тому її розгляд був призначений у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та в ухвалі про відкриття провадження роз`яснено сторонам їх право подати клопотання про розгляд справи з участю сторін. Жоден з учасників клопотання про розгляд справи з участю сторін не подав, ба більше, Позивачка у заявах від 07.05.2025, 28.11.2025 та 03.12.2025 просила розгляд справи проводити без її участі. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. Встановлено, що сторони спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин понад рік. Суд надавав сторонам шість місяців строку на примирення, але сторони до примирення не дійшли та зі слів Позивачки, про які вона виклала у заяві від 03.12.2025, їхні взаємовідносини навіть погіршилися, що свідчить про те, що наразі шлюб має формальний характер, збереження нормальних сімейних відносин між сторонами є неможливим, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, яка звернулася з даним позовом про розірвання шлюбу, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне. Позивачка, як особа, яка під час укладення шлюбу змінила прізвище, своїх бачень стосовно залишення їй того чи іншого прізвища суду не повідомляла, тому суд позбавлений можливості вирішити це питання. Згідно з вимогами ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Таким чином, копію даного рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану, для внесення відповідних відомостей. Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачка при подачі цього позову сплатила 1211,20 гривні судового збору, однак не просила стягувати судові витрати з Відповідача в її користь, тому з урахуванням принципу диспозитивності судового процесу ці витрати суд залишає за Позивачкою. На підставі викладеного та

Outcome: approved