Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою: [PERSON] , [INFO] та визначити способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: - необмежено спілкуватися з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку, в тому числі, по відеозв`язку через месенджери «viber», «telegram» по телефону за бажанням дитини без втручання матері [PERSON] у такі розмови; - щочетверга з 13.00 до 20.00 години без присутності матері; - надати батьку [PERSON] можливість забирати дитину особисто з дошкільного навчального закладу (ДНЗ) та навчального закладу після завершення занять з попередженням про таку подію [PERSON] ; - надати можливість батьку забирати [PERSON] у кожну 2 та 4 неділю місяця на всі вихідні з п`ятниці по неділю, включно, але на постійному зв`язку з матір`ю дитини та за умови, що батько забирає дитину та повертає до її місця проживання; - кожні свята один раз на два календарні роки: Новий рік, день народження дитини, Різдво Христове, Великдень та у день народження батька [INFO] кожного року, бабусі кожного 10.08 кожного року з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. наступного дня без присутності матері; - забирати дитину з 1-го червня кожного року на два тижні, за умови постійного зв`язку з матір`ю дитини з можливістю продовження відпочинку дитини за місцем проживання батька за домовленістю сторін; - з 2-го січня по 10-те січня щороку, батько забирає дитину до свого місця проживання без присутності матері, але на постійному зв`язку з матір`ю дитини та за умови, що батько забирає дитину та повертає до її місця проживання; - у разі, якщо святкові дні припадають на день мого побачення з донькою або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком; -надати можливість батьку відпочивати з донькою без участі матері за межами міста Житомира, але на постійному зв`язку з матір`ю дитини та за умови, що батько забирає дитину та повертає до її місця проживання; - у разі хвороби дитини або інших виключних обставин, якщо це припадає на день зустрічі дитини з батьком, перенести зустріч на іншу погоджену з батьком дату, враховуючи інтереси та бажання дитини, її стан здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 18 листопада 2021 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30.10.2023. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . З моменту винесення судового рішення про розірвання шлюбу колишня дружина всіляко почала чинити йому перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою, мотивуючи тим, що він недостатньо виділяє грошей на дитину і вигадуючи ще безліч причин для того, щоб він з дитиною не зустрічався. Відповідачка забороняє відвідувати доньку за місцем проживання. Позивач має постійну роботу та заробіток, в повному обсязі може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити її потреби, наразі призваний до ЗСУ. Спиртними напоями не зловживає, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, добре ставиться до дитини. Враховуючи, що відповідачка чинить перешкоди в спілкуванні з донькою, не дає можливості бачитися з дитиною, звернувся до суду із цим позовом. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання. У відповідності до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 08.12.2023 відповідачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ". 20 червня 2024 року на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від представника відповідачки [PERSON] адвоката Сірача В.С. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що позивач безпідставно посилається на те, що відповідачкою створюються перешкоди у спілкуванні та побаченнях з дитиною, натомість сам не бере участі в її утриманні та вихованні, а усі пропозиції проведення часу з дитиною ним відкидаються. За останній час позивач жодного разу не зателефонував та не поцікавився обставинами життя доньки, її станом здоров`я. Будучи переведеним для несення служби в місто Житомир, останній не має будь яких перешкод у спілкуванні з донькою. Позивач зазначає, що не зловживає наркотичними та алкогольними напоями, але це не відповідає дійсності, так як останній притягувався до адміністративної відповідальності за перебування у нетверезому стані. Відносно позивача ведеться ряд службових перевірок за порушення Статуту ЗСУ. Доказом повної байдужості до доньки є наявність аліментної заборгованості, яка підтверджується довідкою ДВС, в той час як позивач має стабільний дохід, освідомлений з обов`язком сплачувати аліменти за рішенням суду, але його не виконує. [PERSON] не звертався до органів опіки та піклування з заявами про існуючі перешкоди, або з пропозицією установити графік побачень. Він жодного разу за останні кілька місяців не телефонував з бажанням побачитись з донькою, або поцікавитися її станом. Ставлячи позовні вимоги у вигляді спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку та проведення часу без присутності матері, позивач явно не враховує вік дитини, а саме два роки. Будучи мобілізованим через місяць після народження доньки, позивач не володіє будь якими необхідними навиками у спілкування з дитиною відповідного віку, догляду за донькою, не знає її медичних обмежень та потреб, натомість планує спільний відпочинок у літній час, в дошкільних та шкільних навчальних закладах, при тому, що дитина не відвідує їх та не розмовляє, але вже має зобов`язання спілкуватись по телефону з батьком. Такі позовні вимоги зайвий раз підтверджують безвідповідальність та неусвідомлення батьківських прав, повну байдужість до прав та інтересів дитини та до її потреб. Таке примусове спілкування з батьком не відповідає інтересам дитини. Всі побачення доньки з батьком мають відбуватись виключно за умови її присутності та вільної згоди самої дитини в майбутньому. Відповідач ніколи не перешкоджала та не планує перешкоджати позивачу спілкуванню з дочкою. У зв`язку з цим, а також віком дитини, відповідач вважає, що не можна примусово віддавати дитину на кілька годин, або днів щотижня, коли дитина фактично не знає батька, такі побачення завдадуть шкоду її здоров`ю та психіці. Визначення рішенням суду примусового способу участі батька у вихованні дитини на майбутнє, з плануванням побачень на десятиліття вперед, не враховують вік, розвиток дитини. 28 червня 2024 року на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від представника позивача [PERSON] адвоката Невеської О.О. надійшла відповідь на відзив, у якій додатково зазначає, що твердження відповідачки у відзиві не заслуговують на увагу. Так, позивач з серпня 2022 року по серпень 2023 року перебував та перебуває у лавах ЗСУ проходив службу поза межами місця проживання, був у зоні бойових дій, отримав контузії та з вересня 2023 року проходить лікування та реабілітацію. Також йому було проведено операцію. З листопада 2023 року, тобто вже протягом 8 місяців, позивач не мав змоги побачити спільну дитину [PERSON] через заборону з боку відповідачки відвідувати доньку за місцем проживання, а також незадовільний стан його здоров`я. Вважає, що не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову посилання у відзиві на вік дитини, особливості стану здоров`я дитини за відсутності відповідних доказів. На переконання відповідачки всі побачення доньки з позивачем мають відбуватись виключно за умови присутності матері та вільної згоди самої дитини. Дані твердження свідчать про те, що [PERSON] не бажає, щоб батько підтримував зв`язок з [PERSON] ще довгий час. Проте, батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з дитиною, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Доводи відповідачки, що сам позивач не бере участі в утриманні та вихованні спільної дитини є необгрунтованими, оскільки протягом 1 року він був поза межами місця проживання в лавах ЗСУ, проходив і проходить реабілітацію, лікування, тому не міг бути поряд із донькою не за власним бажанням. Борг по аліментам утворився не з вини [PERSON] , оскільки він не знав про поданий позов і примусове стягнення аліментів проводилося військовою частиною. Щодо посилання на те, що позивач має проблеми із вживанням алкоголю та наркотичних речовин, то долучена до відзиву постанова суду від 15.05.2023 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення визначеного ч.3 ст.172-20 КУпАП, яка ухвалена судом більше 1 року тому, стосується обставин, коли позивач перебував у неймовірно тяжких умовах, далеко від дому, сім`ї та не свідчить і не може свідчити про те, що він має проблеми із алкоголем і тим паче наркотичними речовинами. Вказує, що [PERSON] проходила лікування у наркотичному диспансері та мала проблеми з алкоголем. 16 липня 2024 року на адресу Корольовського районного суду м. Житомира від відповідачки [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що жодних перешкод і тим паче заборон на спілкування з донькою позивач не мав та не має, заперечує існування неприязних відносин з позивачем. Єдине, що обмежує його у спілкуванні з донькою є його бажання. Саме вона була ініціатором побачень з дитиною в кінці 2023 року після розірвання шлюбу. Саме вона відвідувала колишнього чоловіка у шпиталі та підтримувала спілкування з ним. Вона неодноразово пропонувала спільні заходи з дитиною, але позивач не зацікавлений в спілкуванні. Звинувачення її в алко- або наркозалежності є надуманими, оскільки вона ніколи не перебувала на обліку і не мала жодних залежностей та проблем з заборонними речовинами. Позивач не надавав добровільно матеріальної підтримки, хоча мав стабільний дохід у розмірі матеріального забезпечення військовослужбовця. Тому стягнення аліментів в судовому порядку було єдиним способом змусити останнього хоча б матеріально підтримувати доньку, так як зацікавленості в спілкуванні і вихованні її він не виражав, та не виражає. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 03 жовтня 2024 року, зазначеною у протоколі судового засідання, підготовче засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Чайковська Р.А. в судовому засіданні підтримали позов з підстав, викладених у ньому, просили його задовольнити. Позивач пояснив, що з моменту народження дитини бачив її декілька раз, зокрема, влітку 2023 року, де зараз перебуває дитина йому невідомо. Після цього відповідачка просила його відмовитися від дитини. З відповідачкою не спілкується з 2023 року, остання переписка була восени 2023 року, в якій просив побачити дитину. Щомісячно сплачує аліменти, наразі не працює, про борг з аліментів йому нічого не було відомо. Отримав поранення влітку 2023 року та лежав у лікарні, після чого повернувся додому в [ADDRESS] , проживає з матір`ю, участі в бойових діях не приймає, періодично лікується. На запитання учасників та суду повідомив, що стосовно нього порушено справу за самовільним залишенням військової частини, алкогольні напої не вживає, негативна службова характеристика на нього складена внаслідок неприязних стосунків. Він переконаний, що дитина проживає в селі з бабусею, а не з відповідачкою. Просив надати можливість відпочивати з дитиною за межами м.Житомира, на свята за попередньою домовленістю, на вихідних кожного 2 та 4 тижня місяця. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Сірач В.С. в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, просили відмовити у задоволенні позову. Представник [PERSON] зазначив, що мати дитини не чинить будь-яких перешкод позивачу у спілкуванні та побаченнях з дочкою. Графік побачень, складений позивачем, не враховує малолітній вік дитини. Наведене є підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідачка пояснила, що не перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною, натомість батько не бере ніякої участі у вихованні дитини, зі своєї сторони ніяких кроків не робить. До народження дочки вона та [PERSON] проживали в [ADDRESS] . Після народження дочки [PERSON] [INFO] вона поїхала з м.Житомира до своєї мами в с.Ясна Поляна, деякий час перебувала там з дитиною, оскільки в місті було небезпечно, а позивач відмовився їхати та залишився проживати в місті. За цей час позивач лише один раз навідався до неї в село в червні 2022 року на хрестини дитини, де вчинив скандал, та стосунки погіршилися. Після мобілізації позивача вона переїхала жити в місто за адресою: [ADDRESS] і з тих пір адресу не змінювала. Після поранення позивача влітку 2023 року відвідувала його в лікарні. В 2023 році вона з позивачем розлучилася через його зраду. Останній раз позивач бачився з дитиною восени 2023 року, з того часу, за виключенням одного телефонного дзвінка, і під час судового провадження ініціативи щодо спілкування з дитиною не виявляв. Номер телефону не змінювала, позивача не блокувала. Представник органу опіки та піклування Житомирської міської ради - Баб`як М.М. в судовому засіданні просив вирішити спір з урахуванням складеного висновку у даній справі. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, покази свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.11.2021, який заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/10664/23 від 30 жовтня 2023 року розірвано. Рішення суду набрало законної сили 30.11.2023. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [INFO] народилась [PERSON] , та її батьками записані сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30 жовтня 2023 року у цивільній справі №295/11116/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.08.2023 і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 30.11.2023. 08.12.2023 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб та відповідачка змінила прізвище на " [PERSON] " (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ). [PERSON] був призваний до ЗСУ під час мобілізації, прийняв військову присягу 09.07.2022 у військовій частині [NUMBER] , має статус учасника бойових дій згідно з посвідченням серії [NUMBER] . Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП 73468343, виданого начальником Богунського відділу Державної виконавчої служби у місті Житомирі Наталією Савіною, вбачається, що за період з серпня 2023 року по березень 2024 року у [PERSON] утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 96 790,07 грн. Дитина [PERSON] , у відповідності до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 14.06.2023, мала медичний діагноз "Респіраторний алергоз в стадії нестійкої ремісії". За змістом довідки № 1042, виданої КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради 07.05.2024, в [PERSON] психічні та поведінкові розлади, пов`язані із зловживанням алкогольними напоями, наркотичними засобами, психотропними речовинами на момент огляду відсутні. За змістом довідки №917, виданої КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради 07.05.2024, [PERSON] на психіатричному обліку в КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради не перебуває, по допомогу до лікаря психіатра не зверталася. Згідно довідки про стан обліку в облнаркодиспансері №154, виданої Диспансерним відділенням Обласного наркологічного диспансера Житомирської обласної ради 22.07.2024, [PERSON] на обліку не перебуває, за допомогою не звертався. У відповідності до акту обстеження умов проживання [PERSON] , затвердженого начальником служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради О.В.Біблою 05 вересня 2025 року, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] , [INFO] (батько дитини). В квартирі наявні усі побутові зручності. Для виховання та розвитку дитини створені наступні умови: наявне спальне місце, місце проживання за вказаною адресою є підходящим для можливості перебування дитини. [PERSON] повідомив, що відсутня можливість домовитися з матір`ю дитини щодо участі у її вихованні. [PERSON] запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини на 09.09.2025. Вказуючи, що [PERSON] чиняться перешкоди у спілкуванні з дочкою, позивач звернувся до суду із цим позовом. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне. За змістом ст.141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частинами першою та третьою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з частинами першою та третьою статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Положеннями статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.1 ст.12, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно частин 1 та 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Допитана як свідок в судовому засіданні 14.01.2025 [PERSON] , [INFO] , яка проживає та зареєстрована в [ADDRESS] , є матір`ю позивача, показала, що в період шлюбу у сина та [PERSON] були нормальні стосунки, у них народилася [PERSON] . В серпні 2023 року відповідачка подала позов про розірвання шлюбу та аліменти. В грудні 2023 року син подзвонив до [PERSON] , а вона сказала йому відмовитись від дитини. Вона та її син дитину не бачать, тому що відповідачка перешкоджає у цьому. Допитаний як свідок в судовому засіданні 26.02.2025 [PERSON] , [INFO] , який проживає та зареєстрований в [ADDRESS] , брат відповідачки, показав, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, стосунки були гарні, в шлюбі у них народилася дочка [PERSON] . Після народження [PERSON] , позивач мало приділяв уваги сім`ї, відмовився їхати з дружиною до села [PERSON] , хоча там було безпечніше, ніж в Житомирі. Свідок сам забрав сестру з пологового будинку і завіз її до матері в село. Пізніше сторони по справі розлучилися, і позивач не був проти цього. Вже на той час, коли тривало розлучення, [PERSON] проживала разом з ним у квартирі по провулку Вацьківському. Сестра не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, а навпаки часто пропонувала побачитись з дочкою, телефонувала позивачу з цього приводу. Позивач знає адресу проживання [PERSON] , однак жодного разу не приходив, щоб зустрітись з дитиною, не цікавиться дитиною. Йому відомо, що останній раз позивач бачився з дочкою [PERSON] восени 2023 року, коли [PERSON] приїхав у відпустку, і вони з [PERSON] пішли на прогулянку. Після поранення [PERSON] та проходження ним реабілітації, [PERSON] відвідувала його в лікарні, допомогала одужати. Допитаний як свідок в судовому засіданні 26.02.2025 [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] , зареєстрований в [ADDRESS] , є хрещеним батьком [PERSON] , друг позивача, показав, що [PERSON] та [PERSON] були одружені, потім розійшлися, у них є дочка [PERSON] . [PERSON] скаржився йому, що відповідачка не цікавиться його справами, ображався на неї. Він був присутній один раз під час зустрічі [PERSON] , [PERSON] з дочкою [PERSON] в ігровій кімнаті в торговому центрі «Глобал» в 2024 році, [PERSON] турботливо ставився до дочки, ніякої агресії не виявляв. На запитання учасників справи та суду повідомив, що позивач говорив йому, що хоче бачитись з дитиною, але не може, подробиць не повідомляв, конкретних дій , щоб побачити дочку [PERSON] не вчиняв, просто говорив, що йому не дають можливості побачитися з дочкою. Допитана як свідок в судовому засіданні 02.07.2025 [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] , зареєстрована в [ADDRESS] , є дружиною свідка [PERSON] показала, що з позивачем знайома з дитинства. [PERSON] та [PERSON] одружилися 18.11.2021 і вони проживали у [PERSON] . [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Після народження [PERSON] з дитиною проживала у матері в с.Ясна Поляна, [PERSON] жив в Житомирі та не відвідував [PERSON] . Влітку 2022 року були хрестини [PERSON] і тоді свідок останній раз бачила [PERSON] . З липня 2022 року вона з чоловіком, [PERSON] та її чоловік постійно проживають в м.Житомирі за адресою: провул.Вацьківський. [PERSON] за цей час не відвідував дочку, з днем народження її не вітав. Дитину виховує [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Їй відомо, що одного разу [PERSON] та [PERSON] зустрілися та пішли на прогулянку з дочкою. [PERSON] не чинить перешкод у спілкуванні позивача з дочкою, батько сам не хоче бачитись з дитиною. Як вбачається із копії постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року у справі №183/5769/23, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП. А саме: 05 квітня 2023 року о 23 год. 20 хв. [PERSON] , знаходячись на території військової частини [NUMBER] , що розташована в [ADDRESS] , виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння. Згідно службової характеристики, виданої командиром 1 роти зведеного батальйону «Фугас 1» військової частини [NUMBER] , командиром зведеного батальйону « [INFO] » військової частини [NUMBER] , командиром військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] за час проходження військової служби зарекомендував себе з посередньої сторони. Як військовослужбовець, що вчинює негідні вчинки, показує поганий приклад іншим військовослужбовцям підрозділу. Обов`язки за посадою знає задовільно, сумлінно їх не завжди виконує. До виконання поставлених завдань ставиться не завжди відповідально, інколи вимагає контролю. Якісно виконувати завдання по підтриманню належного рівня бойової готовності, військової дисципліни не спроможний. Працювати над підвищенням рівня професійної підготовки, професійної майстерності намагається слабо. Вимоги статутів Збройних Сил України, внутрішньої служби, знає слабо. Критично оцінювати свою діяльність не завжди здатний. Робити належні висновки з скоєних порушень військової дисципліни не вміє. На критику та зауваження реагує правильно. Старається нав`язувати свою точку зору. Схильний до самовільного залишення місця виконання завдань підрозділом за призначенням. Висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 1278 від 17.09.2025, визначено [PERSON] за доцільне наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із дочкою [PERSON] , [INFO] : - необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку, в тому числі, по відеозв`язку через месенджери по телефону за бажанням дитини без втручання матері у такі розмови; - спілкування кожної другої та четвертої суботи місяця з 10:00 до 13:00 години у присутності матері на нейтральній території. Після досягнення дитиною шкільного віку спілкування за вказаним графіком без участі матері на нейтральній території або за місцем проживання батька; - можливість перебування дитини з батьком влітку протягом двох тижнів після досягнення дитиною шкільного віку; - у разі хвороби дитини або інших виключних обставин, якщо це припадає на день зустрічі дитини з батьком, перенести зустріч на іншу погоджену з батьком дату, враховуючи інтереси та бажання дитини, її стан здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини. На засідання комісії з`явилася відповідачка [PERSON] , позивач [PERSON] не з`явився, хоча був повідомлений про дату засідання під розписку, що підтверджено актом обстеження умов проживання від 05.09.2025. Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року. Стаття 18 Конвенції проголошує, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, а найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень (зокрема у справах "Хокканен проти Фінляндії", "Фуска проти Румунії") наголосив, що при визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, та забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Під час вирішення спору щодо участі у вихованні дитини береться до уваги ставлення осіб (батьків, баби, діда тощо) до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч.2 ст.159 СК України). У цій справі судом встановлено, що між позивачем та відповідачем наразі склались неприязні стосунки, вони між собою не спілкуються, їх спільна дочка [PERSON] , [INFO] , проживає з народження разом з матір`ю [PERSON] . Внаслідок таких обставин позивач обмежений у спілкуванні та вихованні дочки. Разом з тим, вирішуючи способи участі у вихованні та спілкуванні з дочкою, суд зважає на те, що дитина є малолітньою, на момент ухвалення рішення досягла трьох років, має міцний зв`язок з матір`ю, оскільки проживає разом з нею та фактично матір`ю виховується. Позивач [PERSON] бажає спілкуватися з дитиною, проте фактично не ініціює зустрічі з дитиною, на що вказали допитані свідки, і протилежного не доведено. За місцем служби [PERSON] характеризується негативно, притягувався до адміністративної відповідальності за несення військової служби в стані алкогольного сп`яніння. На обліку в наркологічному диспансері не перебуває. Системної поведінки в частині зловживання алкогольними напоями судом не встановлено. За наведених обставин, враховуючи висновок органу опіки та піклування, а також вікові особливості розвитку дитини, найкращі інтереси дитини, які полягають в тому, щоб дитина зростала в комфортних психологічних умовах за піклування як матері, так і батька дитини, безпечному, спокійному та стійкому середовищі, суд дійшов до переконання, що достатнім та співмірним буде визначити [PERSON] наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: - необмежено спілкуватися з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку, в тому числі, по відеозв`язку через месенджери «viber», «telegram» по телефону; - спілкування з дитиною кожної другої та четвертої суботи та неділі тижня місяця з 10:00 до 15:00 у присутності матері на нейтральній території; - спілкування з дитиною на свята: Новий рік (31 грудня - 01 січня), Різдво Христове, Великдень, а також на день народження дитини [INFO] , день народження батька [INFO] , - у присутності матері з дотриманням режиму дня, харчування та стану здоров`я дитини; - у разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі дитини з батьком, перенести зустріч на іншу погоджену батьками дитини дату, враховуючи інтереси та стан здоров`я дитини. При цьому слід зазначити, що дитина зростає, та в майбутньому, враховуючи нові обставини, зокрема, відвідування нею навчального закладу, набуття дитиною більшої самостійності в силу її розвитку, позивач не позбавлений звернутись до суду з вимогами про зміну способу участі у спілкуванні та вихованні дитини у разі, якщо батьками не буде досягнуто відповідної згоди. Враховуючи наведене у сукупності, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (40%), понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 429,44 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки.

Outcome: partial