Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач, ТОВ «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за кредитним договором пред`явив через суд вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості в розмірі 65\~855,60 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 12 лютого 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Інфінанс» укладено електронний кредитний договір № 0507044090, відповідно до якого кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 грн., строком на 36 календарних місяців з дня підписання договору. 19 лютого 2020 року в рамках вищезазначеного договору відповідач звернулась до кредитодавця з анкетою-заявою №2628571972, яку підписала одноразовим ідентифікатором, про отримання першого траншу кредитних коштів та відповідно до умов кредитного договору відповідач отримала грошові кошти у розмірі 4880 грн., з максимальним строком (кількість календарних днів користування кредитом (траншем) 30 календарних днів максимальною відсотковою ставкою, яка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості у розмірі 1,75%. 14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі до відповідача за договором № 0507044090 від 12 лютого 2020 року. У свою\~чергу,\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» відступило\~право вимоги\~до позичальників\~ТОВ «Коллект\~Центр» за договором відступлення права вимоги № 10-01/23 від 10 січня 2023 року, в тому числі за договором № № 0507044090 від 12 лютого 2020 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Свої зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконує, у зв`язку із чим утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором № № 0507044090 від 12 лютого 2020 року в загальному розмірі 97 966 грн., що складається із заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в розмірі 4880 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 90\~267,80 грн., заборгованості за нарахованими процентами згідно кредитного договору з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості в розмірі 2818,20 грн. Проте, з урахуванням принципу розумності, співмірності та пропорційності, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вищевказаним договором в загальному розмірі 65855,60 грн., що складається із заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в розмірі 4880 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 60\~975,60 грн., а також судові витрати, що складаються зі сплати судового збору за пред`явлення цього позову в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 16 000 грн. Відповідач свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 04 листопада 2025 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та з потребою у витребуванні доказів від АТ КБ «Приват Банк» за ухвалою суду від 17 листопада 2025 року У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомила та про розгляд справи в її відсутність не клопотала, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який в позові клопотав про розгляд справи за його відсутності, а також у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, що з`ясуванню обставин не перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 12 лютого 2020 року між ТОВ «Інфананс» та [PERSON] укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0507044090, відповідно до умов якого кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатку №1 та додатку №2 до договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та у додатку №3 та додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору та додатків до нього. Мета отримання кредиту для власних потреб. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії 20\~000 грн. Також сторонами узгоджено наступні умови: Максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом (траншем)) 30 календарних днів. Діючий ліміт (сума) кредиту (в національній валюті) 20\~000 грн. Максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75%. Протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору позичальнику надається право користуватися діючим лімітом кредиту, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах договору та правил. Дія цього договору вважається продовжено на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії договору жодна зі сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку із закінченням строку дії договору. Дія цього договору може бути додатково припинена за ініціативою будь-якої із сторін шляхом письмового повідомлення іншої сторони та при умові відсутності зобов`язань між сторонами. Зміни до цього договору можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатком до цього договору. Перший фінансовий кредит (транш)надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником анкети-заяви (додаток 5) та додатка №2 до договору, які є невід`ємною частиною даного договору. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронно цифрового підпису одноразового ідентифікатора 71010w (а.с. 25-27). Відповідно до заявки-анкети на отримання кредиту відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 4880 грн. строком на 30 днів, з відсотковою ставкою 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75%, пропозицію надання 2 траншу кредиту згідно заявки-анкети №2628571972 від 19 лютого 2020 року в рамках договру про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №05070440990 від 12 лютого 2020 року (оферта) [PERSON] підписала 19 лютого 2020 року з використанням електронно цифрового підпису 3z5q4j (а.с.51, 63, 64). Перерахування кредитних коштів у розмірі 4880 грн. на банківську картку відповідача за допомогою ІРау транзакції 49121424 підтверджується листом ТОВ «Інфінанс» №10055_25708142135 (а.с. 75, 76). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач станом на 14 липня 2021 року має заборгованість у загальному розмірі 48604,80 грн., що складається із заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в розмірі 4880 грн., заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 43724,80 грн. (а.с. 77-81 зворот). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач станом на 11 лютого 2023 року має заборгованість у загальному розмірі 97 966 грн., що складається із заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в розмірі 4880 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 90 267,80 грн., заборгованості за нарахованими процентами згідно кредитного договору з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості в розмірі 2818,20 грн. (а.с.\~9). 09 грудня 2025 року на виконання ухвали суду від 17 листопада 2025 року про витребування доказів, до суду надійшов лист з АТ КБ «ПриватБанк», яким підтверджено, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), підтверджено зарахування коштів на суму 4880 грн. 19 лютого 2020 року на вказану картку. Додано виписку по рахунку по даній картці за період з 19 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року, з якого вбачається, що 19 лютого 2020 року на картку відбулося зарахування коштів у сумі 4\~880 грн. (а.с. 122, 123-124). Таким чином з договору та його додатків вбачається, що між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем у відповідності до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 року у справі №132/1006/19 (провадження №61-1602св20), від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01.11.2021 року у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21), від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20 (провадження №61-16059св21), від 08.08.2022 року у справі №234/7298/20 (провадження №61-2902св21). Так, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, відповідач уклала із ТОВ «Інфінанс» електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 14\~липня 2021\~року між\~ТОВ «Інфінанс»\~та ТОВ\~«Вердикт-Капітал»\~укладено договір\~факторингу №14-07/21,\~за якими\~ТОВ «Інфінанс»\~на підставі\~Реєстру боржників\~від 14\~липня 2021\~року відступило\~ТОВ «Вердикт-Капітал»\~право вимоги\~до позичальників,\~в тому\~числі за\~кредитним договором\~№ 0507044090\~від 12\~лютого 2020\~року,\~що зокрема\~підтверджується Реєстром\~боржників до\~договору факторингу\~№ 14-07/21\~від 14\~липня 2021\~року та\~витягом з\~вказаного Реєстру, відповідно до якого боржником зазначено [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , загальна сума заборгованості за кредитним договором 48604,80 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 4880 грн. та заборгованості по процентам у розмірі 43724,80 грн. (а.с.10-14, 21-23, 24). На виконання вказаного договору ТОВ «Інфінанс» передало, а ТОВ «Вердикт-Капітал» прийняло Реєстр боржників в повному обсязі відповідно до умов договору факторингу №14-07/21 від 14 липня 2021 року, від кредитора до нового кредитора ТОВ «Вердикт-Капітал» перейшли права вимоги заборгованості від боржників і дане товариство стало кредитором відносно боржників стосовно заборгованостей, що підтверджується даними акту прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором відступлення прав вимоги №14-07/21 від 14 липня 2021 року. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт-Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги №10-01/2023, за якими ТОВ «Вердикт-Капітал» на підставі Реєстру боржників від 10 січня 2023 року відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 0507044090 від 12 лютого 2020 року, що зокрема підтверджується Реєстром боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року та витягом з вказаним реєстром, (а.с.29-34, 44-46 зворот, 47). Згідно витягу з реєстру боржників, відповідно до якого право вимоги до відповідача, яке виникло за договором № 0507044090 від 12 лютого 2020 року, перейшло до позивача, де боржником зазначена [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , у сумі 95\~147,80 грн., яка складається з: 4880 грн. сума виданого кредиту; 90267,80 грн. заборгованість за нарахованими відсотками (а.с.47). На виконання вказаного договору ТОВ «Вердикт-Капітал» передало, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло Реєстр боржників в повному обсязі відповідно до умов договору факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, від кредитора до нового кредитора ТОВ «Коллект Центр» перейшли права вимоги заборгованості від боржників і дане товариство стало кредитором відносно боржників стосовно заборгованостей, що підтверджується даними акту прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року. Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України). Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилася порушення умов договорів щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та доведеність заявленої суми боргу, яка відповідачем не спростована та контррозрахунок якої суду не надано. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у розмірі 16 000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що позивач 02 вересня 2024 року уклав із фізичною особою-підприємцем [PERSON] договір про надання правової допомоги № 02-09/2024-8, відповідно до умов якого вартість послуг виконавця визначається на підставі тарифів виконавця і зазначається сторонами в акті про надання юридичної допомоги (форма акту про надання юридичної допомоги визначена додатком №2 до договору). Клієнт зобов`язується оплатити надані виконавцем послуги після надання виконавцем клієнту відповідного рахунку для оплати. Факт надання послуг за договором підтверджується актом про надання юридичної допомоги який готується виконавцем та підписується клієнтом (а.с. 56-57 зворот). Згідно заявки на надання юридичної допомоги №7 від 01 вересня 2025 року та витягу з акту №13 про надання юридичної допомоги від 30 вересня 2025 року ФОП Калітіною О.В. надано позивачу надано наступні роботи по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , договір №0507044090: 1) усна консультація з вивченням документів (витрачено 2 год. 00 хв.) 4\~000 грн., 2) складання позовної заяви (витрачено 4 год. 00 хв.) 12 000 грн. (а.с. 61, 62, 59). Таким чином, з огляду на предмет позову, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., що буде достатнім, пропорційним, співмірним складності справи та вартості фактично наданої правничої допомоги.

Outcome: approved