Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до Святошинського районного суду міста Києва із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 366424-КС-002 про надання кредиту від 30.09.2023 року у загальному розмірі 22 021,20 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 405,52 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 12 615, 68 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовано тим, що 30.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №366424-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 30.09.2023 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 366424-КС-002 про надання кредиту. 30.09.2023 року [PERSON] прийнято (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 366424-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3930, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 30.09.2022 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 366424-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 11 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,16159091 процентів за кожен день користування Кредитом. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Кредитним договором №366424-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 366424-КС-002 [PERSON] на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором на загальну суму 8 710,80 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у боржника станом на 04.09.2025 року утворилась заборгованість за Договором № 366424-КС-002 про надання кредиту, у розмірі 22 021,20 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9405,52 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 15615,68 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Постановлено повідомити відповідача [PERSON] про розгляд даної справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Крім того, витребувано у Акціонерного товариства «ОЩАДБАНК» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 30.09.2023 року по 20.01.2024 року. 07 листопада 2025 року та 09 грудня 2025 року від Акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» надійшла витребувана інформація, відображена в листі від 17.10.2025 року №76/1211/134268/2025/БП та від 27.11.2025 року №46/12-11/152205/2025/БТ, в яких зазначено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) Банком була емітована платіжна картка № [NUMBER] . До листа також долучено виписку по банківському рахунку, для обслуговування якого було емітовано зазначену платіжну карту № [NUMBER] за період з 30.09.2023 року по 20.01.2024 року. Оскільки позов подано в електронній формі через електронний кабінет, примірник позовної заяви разом із доданими до неї матеріалами позивачем направлений відповідачу на його останнє відоме зареєстроване місце проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру та Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА, у відповідності до вимог ст.ст. 43, 177 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення. Додатково копія ухвали про відкриття провадження у справі була направлена відповідачу [PERSON] на її останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру та Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА - [ADDRESS] . Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, поштовий конверт повернувся до суду без вручення. Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Крім того, про розгляд даної справи відповідач була повідомлена шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористалася, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк була повідомлена в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, у поданому позові просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника. У судове засідання відповідач не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду. Жодних клопотань із причинами неявки відповідач на адресу суду не направляла. За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. П. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлена про судове засідання, про причини своєї неявки не повідомила, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про стягнення заборгованості у даному судовому засіданні. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні учасниками справи не подавалися. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою у судове засідання учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 30.09.2023 року [PERSON] ознайомилася із умовами кредитування кредитодавця Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «UA-8816» підписала Паспорт споживчого кредиту (інформація, обов`язкова для ознайомлення Позичальником). 30.09.2023 року [PERSON] уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» договір №366424-КС-002 про надання кредиту в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті кредитодавця. Укладення договору підтверджується, зокрема, візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного договору про надання кредиту №366424-КС-002 від 30.09.2023 року. Договір №366424-КС-002 про надання кредиту підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «UA-3930», який було направлено на номер телефону [NUMBER] 30.09.2023 року о 19:44:56. Відповідно до п. 2.1 Договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі - Правила). Строк, на який надається Кредит: 16 тижнів. Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом в день: 1,16159091, фіксована. Комісія за надання Кредиту (надалі - Комісія): 1 650,00 грн. Загальний розмір наданого Кредиту: 11 000,00 грн. Термін дії Договору: до 20.01.2024 року. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 23 120,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 12 203,72 процентів (п.п. 2.3 - 2.9 Договору). Датою видачі кредиту є 30.09.2023 року, а датою повернення кредиту встановлено 20.01.2024 року у відповідності до п.п. 2.10, 2.11 Договору. Сторони в п. 3 договору кредиту погодили «Порядок та умови надання Кредиту», відповідно до котрого визначено розмір та дату внесення Позичальником платежів. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно з ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. На підтвердження укладення договору № №366424-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 30.09.2023 року позивачем надано візуальну форму послідовності дій клієнта щодо укладення цього договору, з якої вбачається, що 30.09.2023 року клієнт, використовуючи номер телефону, ідентифікувався в ІТС та зайшов в особистий кабінет, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор «UA-3930» для підписання Договору №366424-КС-002 про надання кредиту від 30.09.2023 року направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації на сайті та відображений в анкеті клієнта. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилась та погодилась з ними. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] в анкеті клієнта вказала свій номер банківської картки для перерахунку коштів: [NUMBER] . Вказаний номер електронного платіжного засобу відображений і у реквізитивній частині Договору №366424-КС-002 від 30.09.2023 року. У відповідності до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, на рахунок [NUMBER] (емітент платіжної картки отримувача: OSCHAD BANK) здійснено зарахування 30.09.2023 року у розмірі 11 000,00 грн. від платника ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Листом Акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» від 17.10.2025 року №76/1211/134268/2025/БП та від 27.11.2025 року №46/12-11/152205/2025/БТ підтверджено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) Банком була емітована платіжна картка № [NUMBER] . Факт перерахування грошових коштів у розмірі 11 000,00 грн. на платіжну картку, яка належить [PERSON] підтверджується, зокрема рухом коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка № [NUMBER] , за період з 30.09.2023 року по 20.01.2024 року. Так, із зазначеного руху коштів по картці вбачається, що 30.09.2023 року на рахунок [PERSON] здійснено зарахування у сумі 11 000,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» здійснило перерахування коштів [PERSON] шляхом перерахування обумовленої суми грошових коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , чим позивач, відповідно, виконав свої зобов`язання за кредитним договором №366424-КС-002 від 30.09.2023 року. Однак, станом на день подачі позову до суду, відповідачем отримані грошові кошти за договором №366424-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 30.09.2023 року у повному обсязі не повернуто. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість позичальника перед кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» станом на 04.09.2025 року за Договором №366424-КС-002 від 30.09.2023 року становить 22 021,20 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 405,52 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 15 615,68 грн. [PERSON] на виконання вимог договору №366424-КС-002, здійснила часткову оплату у загальному розмірі 8 710,80 грн. Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по кредитному договору наданий суду і відповідає узгодженим сторонами умовам та вимогам закону. Нарахування відсотків на заборгованість відповідача здійснено у межах строку кредитування - до 20.01.2024 року. Відповідач не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання за Договором №366424-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 30.09.2023 року, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 22 021,20 грн. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на те, що інших доказів на підтвердження судових витрат позивач не надає, суд розглядає питання щодо розподілу судових витрат у межах сплати судового збору. Позивач надає суду платіжну інструкцію №14555 від 23.09.2025 року, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» здійснило платіж у розмірі 2 422,40 грн. із призначенням платежу «101 Судовий збір за подання Позовної заяви по боржнику [PERSON] , Святошинський районний суд міста Києва». Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved