Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник позивача - адвокат Цуркан О.О., звернулась в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області. В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що рішенням Котовського міськрайсуду Одеської області від 20.09.2015 року по справі №505/3526/15-ц розірвано шлюб між нею та [PERSON] , який було зареєстровано 05 жовтня 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розлучення син залишився жити разом зі позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 17.02.2025 року. Прізвище сина було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » в порядку ст. 148 СК України, тобто за згодою обох батьків, після того, як 13 червня 2018 року позивачка вдруге вийшла заміж і змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідач з 2015 року постійно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не спілкується з сином вже близько 10 років, не приймає участь в утриманні сина, не сплачує аліменти, та загалом не виконує свої батьківські обв`язки, що змушує її звернутися до суду з позовними вимогами про позбавлення відповідача батьківських прав. Свідченням того, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання та утримання сина [PERSON] , позивач зазначила, зокрема є: наявність заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 155233,11 грн., яка утворилася станом на 01.06.2025 року та які він зобов`язаний сплачувати згідно виконавчого листа від 02.09.2015 року, виданого Котовським міськрайонним судом Одеської області по справі №505/3284/15-ц; за період перебування [PERSON] в Ліцеї №2, [PERSON] заклад не відвідував, успішністю сина не цікавиться, з учителями не спілкується, батьківські збори не відвідує; [PERSON] не приймає участі також у лікуванні сина [PERSON] , не відвідував сімейного лікаря з дитиною, не відвідував лікувальних процедур з дитиною; копією нотаріально завіреної заяви (згоди на всиновлення) від 13.05.2024 року (додається), згідно якої відповідач по справі [PERSON] надав згоду на всиновлення його сина [PERSON] [INFO] , що свідчить про байдужість відповідача до свого сина та про його небажання виконувати свої батьківські обов`язки, батьком сина [PERSON] відповідач по справі себе не відчуває; письмовими свідченнями [PERSON] від 12.06.2025 року, [PERSON] від 12.06.2025 року та [PERSON] від 12.06.2025 року, з яких вбачається, що відповідач на протязі 10 років не займається вихованням та утриманням дитини. Позивачка зазначила, що наведе свідчить про винну поведінку відповідача стосовно неповнолітнього сина, яка полягає в тому, що він нехтує обов`язками батька по забезпеченню сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створення належних умов для проживання, а також спілкування із сином в необхідному обсязі, а тому у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків просила позбавити відповідача батьківських прав. Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 07 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 24 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Також зазначеною ухвалою було задоволено клопотання про виклик та допит трьох свідків. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвоката Цуркан О.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, просили їх задовольнити. Під час судового розгляду, у зв`язку з тим, що сторона позивача не змогла забезпечити явку одного свідка, а саме [PERSON] , та не наполягали на його допиті, просили суд допитати лише двох свідків, тому за клопотанням сторони позивача було вирішено допитати лише свідка [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася,подав до суду клопотання клопотання про розгляд вказаної справи за його відсутності. Відповідач підтвердив обставини, зазначені в позовній заяві та зазначив, що не вважає себе батьком цієї дитини, а тому не займався її вихованням та не буде цього робити. Представник органу опіки та піклування Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області Дмитрашко Т.О. в судовому засіданні підтримала раніше, надісланий до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, просила позов задовольнити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 05 жовтня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2015 року. У період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00033000723 від 06 жовтня 2021 року, прізвище дитини [PERSON] , [INFO] змінено 23 липня 2020 року з « [PERSON] » на « [PERSON] », в порядку ст. 148 СК України. Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , її чоловіком [PERSON] , сестрою [PERSON] та братом [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 12.06.2025 року №20-25/394 (а.с.21). Зазначене також підтверджується витягами з реєстру територіальної громади Куяльницька територіальна громада, згідно яких [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.11, а.с.13). На підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02.09.2015 року по цивільній справі № 505/3284/15-ц з [PERSON] стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини (а.с.18). Відповідно розрахунку заборгованості по аліментам №29687/21.19-31/2 від 12.06.2025 року заступника начальника відділу державної виконавчої служби у Подільському районні Одеської області Дорогова О.В. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , становить 155233 грн. 11 коп. Згідно довідки від 11.06.2025 року вих. №451 ліцею №2 Подільської міської ради Подільського району Одеської області, виданої [PERSON] , матері [PERSON] , [INFO] , здобувача освіти 6-А класу ліцею № 2 Подільської міської ради Подільського району Одеської області, про те, що його батько, [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, успішністю сина не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські звори не відвідує. Мати дитини приймає участь у вихованні сина, спілкується з вчителями, батьківські збори відвідує. Як вбачається з довідки від 11.06.2025 року вих. №01-152, завідуючого приписною дільницею КНП «ЦПМСД Куяльницької сільської ради Подільського району» Подрушняка Б.Б. - виданої [PERSON] [INFO] , проживає в с. Малий Фонтан, Подільського району. Обслуговується в сімейного лікаря КНП «ЦПМСД Куяльницької сільської ради Подільського району» на протязі десяти років. Батько дитини [PERSON] , [INFO] на прийом до лікаря з дитиною не звертався. Процедури щодо обстеження, огляду та лікування дитини проводилися виключно з матір`ю. Згідно копії нотаріально заяви (згоди на всиновлення) зареєстрованої в реєстрі за № 969, [PERSON] не заперечує та дає вільну і безумовну згоду на усиновлення громадянам України [PERSON] , [INFO] , його малолітного сина [PERSON] , [INFO] , з присвоєнням приз віща « [PERSON] » по батькові « [PERSON] ». Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 05 серпня 2025 року №191 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, згідно якого доцільно позбавити громадянина [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача, знає її близько 8 років за цей ніколи не бачила відповідача, з яким вона і не знайома. Дитина батьком називає чоловіка [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є матір`ю [PERSON] , її донька розлучилася з відповідачем, коли дитині ще не було одного року, з моменту розлучення відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не спілкується з сином, наразі їй не відомо де знаходиться відповідач. У 2018 році донька вийшла заміж, [PERSON] називає чоловіка [PERSON] батьком. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №191 від 05 серпня 2025 року позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , є доцільним. Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитинивід 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Судом встановлено, що дитина від народження постійно проживає разом із матір`ю [PERSON] . Батько дитини [PERSON] фактично з 2015 року з сином не спілкується, не зустрічався з ним, по телефону не спілкувався, матеріально не утримував. Отже, відповідач свідомо обрав такі життєві умови, за якими він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, взагалі не приймає ніякої участі у вихованні дитини, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. При цьому суд враховує, що такі життєві умови були обрані відповідачем після розлучення, коли дитині було майже рік, відповідач протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя. Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2022 року у справі №520/8264/19 (провадження № 61-19984св21). Згідно ст.12 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною у 1991 році, держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до положень ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні суд заслухав думку неповнолітнього сина сторін [PERSON] , який підтримав позов щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав, вказуючи, що таке рішення буде відповідати його інтересам. За його словами батько не бере участі у його вихованні, він з ним не спілкується, подарунки йому не дарує, не цікавиться його життям, здоров`ям, успіхами, не відвідує його та не телефонує, а також, що він зовсім не пам`ятає свого батька. Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси дитини, а також те, що відповідач фактично не виконує свої батьківські обов`язки на протязі останніх десяти років, а також що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його байдужу поведінку до дитини та до виконання батьківських обов`язків, урахувавши думку дитини, а також висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав. При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст.141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача 1211 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого за подачу позову.

Outcome: approved