Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

03 березня 2025 року до Бережанського районного суду Тернопільської області з Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області, відповідно до ухвали від 05 лютого 2025 року, якою передано до Бережанського районного суду Тернопільської області справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, - надійшла подана за допомогою системи «Електронний суд», позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. У позовній заяві позивач вказав, що 21 травня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір № 4192702 (далі - Договір). За договором відповідачу було надано кредит в розмірі 7800 грн. на строк 30 днів, відсоткова ставка за кредитом становить 1,90 % в день, яка застосовується: у межах строку кредиту (30 днів), якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація. Строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження або в порядку автопролонгації; якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль. Оскільки відповідач отримав кредит, однак сплатив лише 200 грн. 16.06.2021 р., 6469 грн. - 05.07.2021 р. та 8000 грн. - 12.09.2021 р., у зв`язку з цим відповідач має заборгованість за кредитом в розмірі 17721,62 (сімнадцять тисяч сімсот двадцять одну гривню шістдесят дві копійки). Оскільки позивач набув право вимоги до відповідача за договором, позивач просить стягнути з відповідача 17721,62 (сімнадцять тисяч сімсот двадцять одну гривню шістдесят дві копійки) заборгованості. В судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідно до позовної заяви позивач проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи, виходячи з положень п.4 ч.8 ст. 128, ч.4 ст. 130 ЦПК України, повідомлений належним чином. Судом було здійснено наступні процесуальні дії: Ухвалою від 04 березня 2025 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором - залишено без руху, надано позивачу строк для оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України десять днів з дня вручення ухвали. 11 березня 2025 року суд звернувся з запитом про надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою від 02 квітня 2025 року судом відкрито спрощене провадження по справі, судове засідання з участю сторін призначено на 10 год. 00 хв. 29 квітня 2025 року. 29 квітня 2025 року розгляд справи відкладено на 10 год. 00 хв. 22 травня 2025 року, витребувано з [INFO] інформацію про те, чи перебуває [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , - у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Ухвалою від 22 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 10 год. 00 хв. 06 червня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача. 06 червня 2025 року по справі оголошено перерву до 16 год. 00 хв. 03 липня 2025 року. 03 липня 2025 року розгляд справи відкладено на 12 год. 00 хв. 24 липня 2025 року, визнано за необхідне надання позивачем додаткових пояснень, витребувано у позивача оригінал картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) за договором укладеним 21-05-2021 № 4192702, позичальник [PERSON] . 24 липня 2025 року розгляд справи відкладено на 15 год. 30 хв. 12 серпня 2025 року, у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи. 12 серпня 2025 року по справі оголошено перерву до 14 год. 30 хв. 16 жовтня 2025 року. 16 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено на 10 год. 00 хв. 14 листопада 2025 року. 14 листопада 2025 року розгляд справи відкладено на 10 год. 00 хв. 12 грудня 2025 року, у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Внаслідок дослідження письмових доказів по справі судом встановлено такі фактичні обставини. Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з наведеного, у разі наведення судом обставин/фактичних даних, на які не посилається сторона, зокрема, позивач, буде давати підставу стверджувати, що суд самостійно відшукав та виклав обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначив докази, що підтверджують вказані обставини. Відповідно до викладених позивачем обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та наданих доказів,судом було встановлено такі факти: 1) 21 травня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (товариство) та [PERSON] (споживач) укладено договір № 4192702 про надання споживчого кредиту (далі - договір), який [PERSON] підписав електронним підписом 21.05.2021 21:31:06, - одноразовим ідентифікатором С805771. Істотними умовами договору є: - сума кредиту 7800,00 грн. (п. 1.3); - строк кредиту 30 днів (п. 1.4); - процентна ставка фіксована, стандартна процентна ставка 1,90% в день застосовується (у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку, якщо відбулась авто пролонгація, відповідно до п. 4.3 договору), знижена процентна ставка 1,425% в день застосовується, якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п.1.5); - кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1); кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за реквізитами, згідно п. 2.1 договору (п.2.4); - нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та авто пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.3.1); - строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2 (пп. 4.2.1-4.2.4) договору або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов, визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1-4.3.2) договору (п. 4.1); споживач, у випадку, якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень, може ініціювати продовження строку користування кредитом, подавши пропозицію щодо продовження строку користування кредитом, шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів, відповідь на таку пропозицію товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем, товариство має право прийняти таку пропозицію шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі (п. 4.2); у випадку якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп. 4.2.2-4.2.4 договору, тобто кожен день авто пролонгації є новою датою повернення кредиту, споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду авто пролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача в порядку, передбаченому п. 4.2 договору (п. 4.3); - погашення за кредитом здійснюється в такій черговості: прострочені зобов`язання по процентам; прострочені зобов`язання по кредиту; строкові зобов`язання по процентам; строкові зобов`язання по кредиту; сплата інших платежів за договором (п. 6.3), - вказане підтверджується копіями договору № 4192702 про надання споживчого кредиту від 21.05.2021 р., паспортом споживчого кредиту. 2) під час укладення договору [PERSON] вказав такі номер мобільного телефону та адресу електронної пошти: [NUMBER] , [INFO] 3) 21 травня 2021 року товариством з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Контрактовий дім»» згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» № 087/20-П від 08.07.2020 р. прийнято від ТОВ «Авентус Україна» платіж в розмірі 7800,00 грн. на платіжну картку [NUMBER] , № транзакції 946826165. Вказане підтверджується листом товариства з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Контрактовий дім»» № 7/6302 від 07.11.2024 року. 4) відповідач на виконання умов договору здійснив платежі: 16.06.2021 в розмірі 200,00 грн., 05.07.2021 - 6469,00 грн., 12.09.2021 - 8000,00 грн., - які були зараховані ТОВ «Авентус Україна» на сплату процентів. Станом на 20.06.2021 року заборгованість за договором становила 12046,00 грн., з них 7800,00 грн. основний борг. Вказане підтверджується карткою обліку договору № 4192702 від 21.05.2021 щодо позичальника [PERSON] . 5) товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» складено вимоги, адресовані відповідачу, про необхідність погашення заборгованості за договором станом на: 22.06.2021 року в розмірі 11230,90 грн., 05.08.2021 року в розмірі 12394,20 грн. 6) відповідно до договору факторингу № 04-02-01/2022, укладеного 04 лютого 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (клієнтом) та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (фактором) право вимоги до відповідача за договором перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал». Вказане підтверджується договором факторингу, реєстром прав вимоги до нього та платіжним дорученням № 327400005 від 04 лютого 2022 р. 7) ТОВ «Вердикт капітал» нарахувало відповідачеві 3% річних в розмірі 12,82 грн. за період з 04.02.2022 по 23.02.2022 та 124,80 грн. інфляційних збитків за лютий 2022 року. 8) відповідно до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладеного 10 березня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (новий кредитор) право вимоги до відповідача за договором перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр». Вказане підтверджується договором № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, реєстром прав вимоги до нього. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, перерахованих в ст. 11 ЦК України, зокрема на підставі договорів. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з абз.2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. ст. 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору. Ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Ч. 8 ст. 11 Закону встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст. 11 Закону). Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем 21.05.2021 року було укладено договір № 4192702 про надання споживчого кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Зважаючи на те, що суду надано докази надання товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відповідачу кредиту в розмірі 7800,00 грн. на виконання умов договору, у [PERSON] виник обов`язок повернути кредит (грошові кошти) в розмірі 7800,00 грн. у встановлений в договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитом. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст. 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Позивач та його правопопередники визначали розмір заборгованості відповідача за договором у розмірі: 7800,00 грн. - заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 9784,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами (відсотками) на дату відступлення права вимоги, а товариство з обмеженою відповідальністю нарахувало ще 124,80 грн. - інфляційних збитків та 12,82 грн. - нарахованих 3 % річних. Позивач обґрунтовував розрахунок заборгованості посиланням на погоджену між сторонами пролонгацію строку кредиту, передбачену розділом 4 договору № 4192702 про надання споживчого кредиту, за якою строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4 договору (30 днів), якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2 договору (споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень може ініціювати продовження строку користування кредитом, подавши пропозицію щодо продовження строку користування кредитом, шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів, відповідь на таку пропозицію товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем, товариство має право прийняти таку пропозицію шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі) або в порядку авто пролонгації, на кількість днів та відповідно до умов, визначених в п. 4.3 (у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп. 4.2.2-4.2.4 договору, тобто кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту, споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача в порядку, передбаченому п. 4.2 договору). Проте, суд не може погодитися з аргументами позивача щодо нарахування процентів за кредитним договором відповідно до розділу 4 з таких підстав. [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю встановлено строк користування кредитом - 30 календарних днів з дня надання кредиту. При цьому, відсотки за користування кредитом ТОВ «Авентус Україна» в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит нараховано позичальнику, виходячи зі строку кредитування з 21 травня 2021 року по 20 червня 2021 року (30 календарних днів). У пункті 1.4 договору від 21 травня 2021 року встановлено, що строк кредиту 30 днів. Стандартна процента ставка 1.90% в день (п.1.5.1 договору). Відповідно до пункту 4.2 договору сторони погодили, що встановлений в п.1.4 Договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника, якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень, позичальник може ініціювати продовження строку користування кредитом, подавши пропозицію щодо продовження строку користування кредитом, шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів, відповідь на таку пропозицію товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем, товариство має право прийняти таку пропозицію шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі. Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит відповідачу надано грошові кошти в кредит на період з 21 травня 2021 року по 20 червня 2021 року, сума кредиту - 7800,00 грн., проценти за користування кредитом - 4446,00 грн, загальна вартість кредиту - 12246,00 грн. Згідно умов паспорта споживчого кредиту вбачається, що сума кредиту - 7800,00 грн, строк кредитування - 30 днів. В той же час згідно із п.4.3 договору сторони погодили, що факт наявності у позичальника (споживача) заборгованості за кредитом, має наслідком продовження строку дії кредиту (пролонгації, продовження загального строку дії Договору). У справі відсутні докази, які свідчать по вчинення відповідачем дій, передбачених пунктом 4.2 договору (оплати протягом дії договору (30-денного періоду) всіх нарахованих процентів), тобто відповідачем не вчинялися дії, які свідчили б про його бажання продовжити строк дії кредитних правовідносин. Із картки обліку договору (розрахунку заборгованості) № 4192702 від 21.05.2021 року, поданого позивачем згідно умов договору, проценти, нараховані товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» в період строку дії договору після спливу 30 днів, у декілька разів (два і більше) перевищили заборгованість за наданим кредитом. Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про захист споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Зазначення у договорі двох строків кредитування та різних процентних ставок призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником. Оскільки, такі умови договору не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови договору № 4192702 про надання споживчого кредиту від 21 травня 2021 року щодо строку його дії - 30 календарних днів згідно пункту 1.4 чи 164 календарних дні як вказано позивачем (30 днів відповідно до п.1.4 + 14 днів продовження строку в порядку авто пролонгації + 30 днів продовження строку внаслідок пролонгації за ініціативою позичальника + 90 днів продовження строку в порядку автопролонгації) згідно розділу 4, - тому потрібно застосовувати правило тлумачення contra proferentem. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження №61-8829сво21) зазначено, що: «Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party). Contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність. Сontra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Сontra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (постанова Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі №613/1436/17). Однак, товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», як позичальник та товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» і позивач, нараховуючи заборгованість, виходив з іншого строку кредитування (розділ 4 договору), що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін договору, в той час коли відповідач, як споживач послуг, є слабшою стороною цих правовідносин. Крім того, зазначення в кредитному договорі різних строків кредитування призвело до неясності такої умови договору, як строк кредитування, що в цьому випадку слід тлумачити проти того, хто їх написав (Contra proferentem), а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення нарахованих відсотків за договором після закінчення строку дії договору (30 днів). В цьому випадку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Враховуючи наведене, суд виходить з того, що, починаючи з 21 червня 2021 року, в товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», як кредитодавця, було відсутнє право нараховувати проценти за договором №4192702 про надання споживчого кредиту від 21 травня 2021 року. Окремо слід відзначити, що невиконання зобов`язань або неналежне виконання договірних зобов`язань не може розглядатися як підстава продовження строку дії договору («відкладальна умова» в розумінні ч.1 ст. 212 ЦК України), оскільки фактично призводить до інших умов договору (строку кредитування), які визначений між сторонами згідно з договором, зокрема, 30 днів. Суд приходить до переконання, що п.4.3 договору прямо суперечить п.1.4, паспорту споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та фактично застосовується до позичальника, як штрафні санкції. Зважаючи на те, що відповідач сплатив товариству з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» 14669,00 грн. (200,00 грн. + 6469,00 грн. + 8000,00 грн.=14669,00 грн.) товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відповідно до умов договору мало право на отримання від відповідача 12246,00 грн. (7800,00 грн. тіла кредиту + 4446,00 грн. процентів нарахованих за стандартною ставкою 1,90 % в день за 30 днів (7800х1,9%х30=4446)), товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» не нараховувало відповідачеві інших платежів за договором, що підтверджується карткою обліку договору, товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» не заявляло та не нараховувало до стягнення з відповідача неустойки, 3% річних та інфляційних витрат в порядку, встановленому ч. 2 ст. 625 ЦК України (такі посилання у позовній заяві та картці обліку договору відсутні), - суд приходить до переконання, що у відповідача була відсутня заборгованість за договором перед товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», оскільки відповідачем було сплачено вказаному товариству більше, ніж тому належало (14669,00 грн. ?12246,00 грн.). Оскільки у відповідача на момент укладення договору факторингу № 04-02-01/2022 укладеного 04 лютого 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», була відсутня заборгованість за договором перед товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», - у товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» були відсутні підстави нараховувати 3% річних та інфляційних збитків, як наслідок прострочення [PERSON] виконання грошового зобов`язання за договором № 4192702 про надання споживчого кредиту від 21 травня 2021 року. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 17721,62 грн. за договором № 4192702 від 21.05.2021, оскільки товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» мало право на отримання процентів за користування кредитом, виключно у період з 21 травня 2021 року по 19 червня 2021 року (включно) в межах тридцятиденного строку за ставкою 1.90% в день від суми кредиту, що всього становить 4446,00 грн. (148,20 грн. х 30 = 4446,00) та тіла кредиту в розмірі 7800,00 грн., і такі кошти [PERSON] вказаному товариству сплатив, а тому в останнього відсутня заборгованість за вказаним договором. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed