Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Представник позивача, повноваження якої підтверджено ордером від 20.02.2025 року серії ВС № 1269270, звернувся до суду з позовною заявою за змістом якої просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в сумі 18\~165,39 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.10.2020 року [PERSON] шляхом акцептування пропозиції товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» (далі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ») шляхом обміну електронними повідомленнями, заповнення відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті http://credit7.ua та використання одноразового ідентифікатора підписала електронний договір № 1203019 (далі Договір № 1203019), відповідно до умов якого отримала в кредит грошові кошти в розмірі 5\~000 грн. строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом за узгодженою процентною ставкою. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» свої зобов`язання за Договором № 1203019 виконало та надало [PERSON] кредит у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 5\~000 грн. на вказані нею реквізити платіжної картки [NUMBER] , а відповідач взяті на себе зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитними коштами взагалі не виконала. На підставі договору факторингу від 22.02.2021 року № 015-220221 (далі Договір № 015-220221) ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» відступило право вимоги заборгованості за Договором № 1203019 до [PERSON] товариству з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» (далі ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», яке в подальшому на підставі договору факторингу від 21.08.2024\~року № 20240821/1 відступило це право товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» (далі ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф»). Заборгованість [PERSON] за Договором № 1203019 станом на 21.02.2025 року становить 18\~165,39 грн., з яких: 5\~000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10\~900 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 2\~265,39 грн. інфляційне збільшення, про стягнення якої й заявлено позовну вимогу. Представник позивача в судові засідання не з`явився, за змістом позовної заяви просив розгляд справи провести за його відсутності, не зазначив заперечень проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач, будучи достовірно обізнаною з місцем, датою та часом розгляду даної справи Багачевським міським судом Черкаської області, що підтверджується матеріалами справи, неодноразово ініціювала питання про відкладення розгляду справи на інші дату та час, з підстав потреби в правовій допомозі, однак в подальшому в судові засідання не з`являлась та не забезпечила залучення до участі в справі свого представника, поважність причин неявки не повідомляла, відзиву на позовну заяву не надала. В черговий раз подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи на інші дату та час у зв`язку з потребою професійної юридичної допомоги, підстави для задоволення якого, враховуючи їх неодноразовість, відсутні. На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою учасників справи у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на вказане, судом 10.12.2025 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи в заочному порядку за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України та наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи на\~принципах змагальності\~і диспозитивності.\~Суди розглядають\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 31.10.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] дистанційно в електронній формі укладено Договір № 1203019, який відповідачем підписано електронним підписом з використання одноразового ідентифікатора, невід`ємною частиною якого є Додаток № 1 (таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта) паспорт споживчого кредиту та графік платежів, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало [PERSON] кредит у розмірі 5\~000 грн., шляхом перерахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] , строком на 30\~днів, а остання зобов`язалась повернути кредит 30.11.2020 року та сплатити проценти за користування ним у сумі 2\~850 грн., нараховані за фіксованою ставкою в розмірі 1,90% в день від розміру кредиту, а загалом сплатити 7\~850\~грн. Відповідно до змісту п.п. 1.3, 4.1 Договору № 1203019 строк надання кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених договірними умовами за ініціативою позичальника та виключно шляхом укладення додаткової угоди до договору. Згідно п. 3.1 Договору № 1203019 нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. За змістом п. 6.1.3 Договору № 1203019 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», крім іншого, має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта. Згідно п. 1.7 Договору № 1203019 сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно з чинним законодавством України та цим Договором. Умовами п.п. 7.4, 7.5 Договору № 1203019 передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, клієнт зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 15% від суми кредиту, що становить 750 грн. на 4-й день такого невиконання та/або неналежного виконання, у розмірі 1,1% від суми кредиту, що становить 55 грн., починаючи з 5-го дня за кожен факт такого порушення, тобто за кожен день невиконання та/або неналежного виконання, однак їх загальна сума не може перевищувати 2\~500 грн. (50% від суми вартості кредиту). Відповідно до змісту п. 9.11 Договору № 1203019 його сторони погодили, що проценти, нараховані за цим договором після закінчення строку користування кредитом, визначеного п. 1.3 договору, чи продовженого відповідно до розділу 4 цього договору, є процентами, що нараховуються за понаднормове користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно розділу 6 паспорту споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною Договору № 1203019, вказано про відсутність процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Факт перерахування 31.10.2020 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» грошових коштів в розмірі 5\~000 грн. через платіжну систему iPay.ua, з використанням послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення», на платіжну картку № [NUMBER] підтверджується інформаційною довідкою ТОВ\~«Універсальні платіжні рішення» від 09.10.2024 року №\~2643_241009093113. Відомості про ініціювання [PERSON] продовження строку дії (пролонгацію) Договору № 1203019 та укладення в зв`язку з цим додаткових угод, відсутні. Між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» 22.02.2021\~року укладено оплатний договір факторингу № 015-220221 (далі Договір № 015-220221), за умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» право грошових вимог до боржників, зазначених у відповідному реєстрі, як виникли на підставі кредитних договорів, у розмірі дійсної заборгованості. Згідно змісту п.п. 2.1, 4.3 Договору № 015-220221 перехід права грошових вимог від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» відбувається з моменту підписання сторонами договору акту прийняття-передання відповідного реєстру прав грошових вимог та сплатою ТОВ\~«СІРОКО ФІНАНС» на користь ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми фінансування в розмірі, визначеному в додатковій угоді до цього договору. Умовами п. 4.7 Договору № 015-220221 передбачено, що в строк 90 днів з дня відступлення прав грошової вимоги ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» документацію, що підтверджує ці права грошових вимог, в паперовій та/або електронній формі, що підтверджується відповідним підписаним сторонами актом прийняття-передавання (додаток 4). Відповідно до змісту п. 5.2.4 Договору № 015-220221 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», крім іншого, має право розпоряджатися набутими правами грошових вимог на свій власний розсуд, в тому числі з правом наступного відступлення прав грошових вимог на користь третіх осіб. Згідно витягу з реєстру прав вимог від 22.02.2021 року № 015-220221 ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступлено ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до [PERSON] за Договором № 1203019 на загальну суму 15\~900 грн., з яких: 5\~000 грн. залишок заборгованості за тілом кредиту, 10\~900\~грн. залишок заборгованості за процентами за користування кредитом. Водночас стороною позивача не надано розрахунку заборгованості за Договором № 1203019, зробленого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», що позбавляє можливості суд перевірити правильність застосування процентної ставки та строку нарахування процентів договірним умовам. З копії платіжної інструкції акціонерного товариства «ОТП Банк» від 23.02.2021 року № 11 вбачається, що ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» сплачено на користь ТОВ «ЛІНЕУПА УКРАЇНА» грошові кошти в розмірі 1\~123\~813,30\~грн. з призначенням платежу «фінансування за відступлення прав грошових вимог згідно п. 1 додаткової угоди до договору факторингу № 015-220221 від 22.02.2021 року». ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» на підставі договору факторингу від 21.08.2024\~року № 20240821/1 (далі Договір № 20240821/1) за плату відступило ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах. Відповідно до змісту п.п. 2.1.3 Договору № 20240821/1 перехід прав вимоги від ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» до ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог. Згідно п.п. 4.1, 4.2 Договору № 20240821/1 загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром, розмір фінансування та одинична ціна визначають окремо для кожного реєстру і вказується в них, а фактор сплачує клієнту 100% розміру фінансування протягом 2 робочих днів безготівковим шляхом. За змістом п. 2.2 Договору № 20240821/1 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» зобов`язалась передати ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» протягом 30 робочих днів з дня переходу права вимоги документи, в т.ч. електронні, що стосуються заборгованостей, та які підтверджують дійсність та наявність права вимоги, і є необхідними для пред`явлення вимоги щодо погашення заборгованості, щодо кожного боржника, вказаного в реєстрі, а також протягом 10 робочих днів з моменту отримання відповідного запиту надати детальний розрахунок простроченої заборгованості за кредитним договором право вимоги щодо якого відступлено та всіх інших платежів по кожному платіжному періоду, інформацію про підставу їх нарахування, включаючи платіжні періоди первинного кредитора. Відповідно до копії платіжної інструкції акціонерного товариства «ОТП Банк» від 29.08.2024 року № 706 ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» сплатило на рахунок ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» грошові кошти в розмірі 15\~175,20 грн. з призначенням платежу «оплата ціни придбання згідно договору факторингу №\~20240821/1 від 21.08.2024 року». Згідно витягу з реєстру прав вимог № 20240821/1, сформованого 21.02.2025 року ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф», позивач набув право вимоги до [PERSON] (№ 155) за Договором № 1203019 на загальну суму заборгованості 15\~900 грн., з яких: 5\~000 грн. залишок заборгованості за тілом кредиту, 10\~900 грн. залишок заборгованості за процентами за користування кредитом. Позивачем вжито заходів для досудового спору з відповідачем шляхом надсилання повідомлення про набуття прав вимоги за Договором № 1203019 та досудову вимогу щодо добровільної сплати заборгованості за цим Договором, сума якої станом на 21.08.2024 року становить 15\~900 грн., однак вказане не забезпечило врегулювання спірних відносин. З детального розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором № 1203019 вбачається, що позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати за період часу з 01.12.2020 року по 23.02.2022 року на суму 2\~265,39 грн., як наслідок, станом на 21.02.2025 року сума її боргу становить 18\~165,39 грн., з яких: 5\~000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10\~900 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 2\~265,39 грн. інфляційне збільшення. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання фінансових послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України (далі ЦК України) та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис», «Про споживче кредитування». Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Положеннями ч. 1 ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до\~змісту ч.\~1\~ст.\~1081,\~ч.\~1\~ст.\~1082\~ЦК України\~клієнт відповідає\~перед фактором\~за дійсність\~грошової вимоги,\~право якої\~відступається,\~якщо інше\~не встановлено\~договором факторингу. Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 31.10.2020 року між ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір №\~1203019, який останньою підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, в зв`язку з чим відповідачем на умовах строковості, поворотності та платності отримано в кредит грошові кошти в розмірі 5\~000 грн., однак докази виконання [PERSON] своїх зобов`язань за Договором № 1203019 перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відсутні. ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» 23.02.2021 року на підставі Договору № 015-220221 набуло право вимоги до [PERSON] за Договором № 1203019 на загальну суму 15\~900 грн., з яких: 5\~000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10\~900 грн. заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, а в подальшому 21.08.2024 року на підставі Договору № 20240821/1 відступило таке право вимоги на користь ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» на цю ж суму, яке додатково нарахувало відповідачу інфляційні втрати за період часу з 01.12.2020 року по 23.02.2022 року на суму 2\~265,39 грн., як наслідок, загальна сума заборгованості станом на 21.02.2025 року становила 18\~165,39 грн. Відомості про те, що відповідач на час розгляду справи повністю чи частково виконала свої зобов`язання за Договором № 1203019 перед ТОВ\~«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» чи ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», чи ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф», в частині сплати заборгованості за тілом кредиту чи процентами за користування ним, в суду відсутні, як наслідок, суд вважає, що наявні достатні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5\~000 грн. з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за процентами за користування кредитом та інших платежів за Договором №\~1203019 суд враховує наступне. Згідно умов Договору № 1203019 його сторонами погоджено, що строк кредитування становить 30 днів, а сума процентів за користування кредитом упродовж цього строку 2\~850 грн. (1,90% в день від суми кредиту). Також сторонами Договору № 1203019 (п.п. 3.1, 9.11, розділ 6 паспорту споживчого кредиту), крім іншого, погоджено можливість нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування в разі невиконання позичальником договірних умов щодо повернення коштів, але не більше 90 календарних днів, однак не визначено проценту ставку за якою їх слід нараховувати. Здійснюючи тлумачення умов Договору № 1203019 суд вважає за необхідне застосувати до спірних взаємовідносин принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав), та, як наслідок, не вбачає підстав для нарахування [PERSON] процентів за користування кредитом у розмірі 1,90% в день поза межами строку кредитування, тобто після 30.11.2020 року. Вказане узгоджується зі сталою правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в схожих правовідносинах у постанові від 18.01.2022 року в справі № 910/17048/17. Крім того, нарахуванням процентів за фактичне користування кредитом за Договором № 1203019 після закінчення строку кредитування, тобто після 30.11.2020 року, є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання, тобто здійснюється на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до п. 6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» в разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023 року, тобто вищевказані приписи застосовні до договорів, які укладені до 23.01.2024 року. Таким чином, оскільки передбачені Договором № 1203019 проценти за період прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту та процентів за користування кредитом за ставкою в розмірі 1,90% в день від суми кредиту є узгодженою мірою відповідальності [PERSON] за неналежне виконання зобов`язання, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.04.2023 року в справі №\~910/4518/16, суд вважає, що вони, як і нараховані ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» інфляційні втрати за період часу з 01.12.2020 року по 23.02.2022 року на суму 2\~265,39 грн., охоплюються поняттям «інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором», як наслідок, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення, тож проценти, нараховані за понадстрокове користування кредитними коштами та інфляційні втрати, підлягають списанню. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 10.01.2024 року в справі № 240/4894/23 указано, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах на користь людини». Принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи. З огляду на вказане, суд вважає, що в зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 1203019 з неї на користь ТОВ\~«ФК «АРТЕМІДА-Ф» підлягають стягненню проценти за користування кредитом лише в сумі 2\~850 грн., нараховані в період строку кредитування за відсотковою ставкою (1,90% в день від суми кредиту), а загалом 7\~850 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1\~046 (одна тисяча сорок шість) грн. 72 коп., що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (43,21%), оскільки підстав для звільнення [PERSON] від сплати судового збору судом не встановлено. Відповідно до змісту ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, як сплачені, так і ті, що підлягають сплаті, що підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За змістом позовної заяви та додатків до неї ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» в зв`язку з необхідністю стягнення з [PERSON] у судовому порядку заборгованості за Договором № 1203019 понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 7\~000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в даній справі представником позивача, крім розрахунку суми судових витрат, долучено копію договору про надання правової допомоги від 19.02.2025 року №\~20250219-10Ш (далі Договір № 20250219-10Ш), укладеного між ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» та адвокатом Бачинським О.М., предметом якого є захист інтересів ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» у справі за позовом до [PERSON] за Договором № 1203019. Умовами п. 4.2 Договору № 20250219-10Ш передбачено, що в разі ухвалення судом рішення на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі) клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду в розмірі 7\~000 грн. Згідно змісту п. 4.5 Договору № 20250219-10Ш у разі ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог клієнта адвокату сплачується розмір винагороди пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За вказаних обставин, з урахуванням відсутності клопотання сторони відповідача із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу (так званого «гонорару успіху») із складністю справи, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3\~024 (три тисячі двадцять чотири)\~грн. 70 коп., що відповідає частині задоволених позовних вимог (43,21%). На підставі викладеного,

Outcome: partial