Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 26 червня 2024 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги, різні погляди на спільне життя, несумісність характерів, що призвело до припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства, а також на неможливість примирення, позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 17.09.2025 року справу було передано за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 03.11.2025 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в позовній заяві просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач за викликами до суду повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 червня 2024 року Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №107. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи не спростовані відповідачем доводи позовної заяви щодо припинення між сторонами шлюбних відносин, сумісного проживання та ведення спільного господарства, не бажання позивачки відновлювати та продовжувати сімейні стосунки з відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Згідно ст.113 СК України та відсутності відповідних клопотань позивачки, після розірвання шлюбу прізвище останньої залишити [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved