Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 08 липня 2023 року між нею та [PERSON] було укладно шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Її чоловік [PERSON] був мобілізований до лав ВСУ та зник безвісті 09 березня 2025 року в районі н.п. Мала Локня на території Курської області. Дитина народилася після зникнення батька і постійно проживає з нею в [ADDRESS] . Для оформлення відповідних коштів на дитину до 3-х річного віку, необхідно вирішити питання щодо реєстрації місця проживання дитини разом з нею, але через відсутність згоди батька цього зробити не може. Враховуючи викладене, просила надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації матері за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] . Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] відповідно до заяви просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала. Відповідач Бучанська міська рада у судове засідання не направила свого представника, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не надала. Згідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки відповідач не повідомив про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у суду наявні відомості про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце цього засідання, тому причин для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає і вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач 08 липня 2023 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Позивач та [PERSON] є батьками малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Як вбачається з копії сповіщення № 249 від 14 березня 2025 року, батько дитини [PERSON] зник безвісти 09 березня 2025 року поблизу н.п. Мала Локня Курської області (а.с.15). Позивач [PERSON] є співвласником житлового будинку [ADDRESS] . Зареєстрована та проживає у вказаному будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 09 квітня 2002 року, витягом з реєстру територіальної громади, копією будинкової книги (а.с. 7, 10, 11-14). Частиною першою статті 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України). Частиною першою статті 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За змістом\~ч.\~1\~ст.\~161\~СК України,\~якщо мати\~та батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати\~малолітня дитина,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом\~опіки та\~піклування або\~судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~п.\~16\~і 17\~Порядку декларування\~та реєстрації\~місця проживання\~(перебування),\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~07\~лютого 2022\~року №\~265,\~місце проживання\~дитини віком\~до 14\~років може\~бути задекларовано\~за адресою\~місця проживання\~одного з\~батьків або\~інших законних\~представників,\~зокрема одночасно\~із зняттям\~з попереднього\~задекларованого/зареєстрованого\~місця проживання,\~за декларацією,\~поданою одним\~з її\~батьків або\~інших законних\~представників за\~згодою іншого\~з батьків\~або законних\~представників дитини. Згода\~іншого з\~батьків або\~законних представників\~дитини підтверджується\~електронним підписом,\~що базується\~на кваліфікованому\~сертифікаті електронного\~підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до\~пункту 33\~цього Порядку. Пунктом 33\~Порядку декларування\~та реєстрації\~місця проживання\~(перебування)\~встановлено,\~що подання\~заяви про\~реєстрацію місця\~проживання (перебування)\~особи віком\~до 14\~років здійснюється\~одним з\~її батьків\~або інших\~законних представників\~за згодою\~іншого з\~батьків або\~законних представників\~(крім\~випадків,\~коли місце\~проживання дитини\~визначено відповідним\~рішенням суду\~або рішенням\~органу опіки\~та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства»\~визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Враховуючи викладене, оскільки малолітня дитина [PERSON] постійно проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , проте не зареєстрована за адресою свого проживання, оскільки батько дитини вважається зниклим безвісти, то суд, з урахуванням найкращих інтересів малолітньої дитини, вважає, що в інтересах дитини необхідно надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved