Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за договором поставки товару та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначено що, 07 квітня 2021 року між ним та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір № 001 поставки товару з відстрочкою платежу. 07 квітня 2021 року ним відповідачу було поставлено мед натуральний в кількості 1 581,9 кг по ціні 60 грн. за кг на загальну суму 94914,0 грн. (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот чотирнадцять гривень 00 копійок). Мед було поставлено у належній йому тарі: п`яти бочках пластикових ємністю 150 літрів кожна, двох конусних бочках ємністю по 200 літрів кожна та трьох пластикових кубах ємністю 23 літри кожна. Факт передачі ним меду підтверджується накладною від 07 квітня 2021 року № 25261, яка містить підпис відповідача та відтиск його печатки. Пунктом 3 вищезазначеного договору передбачено, що відповідач був зобов`язаний здійснити оплату за поставлений товар (мед натуральний) протягом 28 днів від дня поставки. Останній день строку оплати припадає на 05 травня 2021 року, але кошти за поставлений товар до теперішнього часу ним не отримано. Договір поставки товару з відстрочкою платежу № 001 від 07 квітня 2021 року та накладна № 25261 від 07 квітня 2021 року, є доказами укладення між мною (постачальником) і відповідачем (покупцем) договору поставки товару - меду та виконання мною свого обов`язку за цим договором поставити товар та виконання відповідачем його обов`язку прийняти товар - мед натуральний в кількості 1 581,9 кг по ціні 60 грн. за кг з відстрочкою платежу, і виникнення у відповідача обов`язку протягом 28 днів від дня поставки сплатити за товар грошову суму у розмірі 94 914 грн. (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот чотирнадцять гривень 00 копійок). На день звернення до суду з даною позовною заявою індекс інфляції за березень 2024 року не визначений. Відповідно ним здійснено розрахунок за період з травня 2021 по лютий 2024 року включно. Інфляційне збільшення за весь час прострочення становить 38 597,14 грн. (тридцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто сім гривень 14 копійок). Три проценти річних від простроченої суми за період з 06 травня 2021 року по 31 березня 2024 року становлять 8 275,08 грн. (вісім тисяч двісті сімдесят п`ять гривень 08 копійок). Всього з відповідача на його користь підлягає стягненню 141 786,22 грн. (сто сорок одна тисяча сімсот вісімдесят шість гривень 22 копійки) (94 914,00 + 38 597,14 + 8 275,08). Тому позивач просить суд стягнути з стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на його користь заборгованість за договором поставки товару з відстрочкою платежу в сумі 94 914,0 грн. (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот чотирнадцять гривень 00 копійок), індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 38 597,14 грн. (тридцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто сім гривень 14 копійок) та три проценти річних в сумі 8 275,08 грн. (вісім тисяч двісті сімдесят п`ять гривень 08 копійок). Судові витрати у справі покласти на відповідача. Представник позивача, адвокат Міщенко Т.М. до початку судового засідання надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без їх з позивачем участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово був повідомлений про судові засідання, шляхом розміщення оголошення про виклик особи на сайті Судової влади. Про причини неявки суд не повідомив, своїм правом на надання відзиву не скористався. За таких обставин суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглядати справу у заочному порядку за наявними в ній матеріалами та доказами, поданими позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 07.04.2021 р. між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено договір поставки товару з відстрочкою платежу №001. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов`язався поставити, а покупець фізична особа підприємець [PERSON] прийняти товар (мед натуральний) з відстрочкою платежу по ціні 60 грн. в кількості 1581,9 кг на суму 94914,00 грн. Оплата за поставлений товар здійснюється в строк 28 днів з дня поставки. Матеріали справи містять видаткову накладну №25261 від 07.04.2021 р. за поставкою товару за договором поставки №001 меду в кількості 1 581,9 кг по ціні 60 грн. за кг на загальну суму 94 914,00 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно зіст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов`язання є договір поставки, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.712 ЦК України та відповідно до ст.629 цього кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. Частиною 1 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (655ЦК України). Положеннями ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Суд, з урахуванням обставин справи, аналізуючи надані позивачем докази на предмет їх відповідності принципам: належності, допустимості, достовірності, достатності, дійшов висновку про те, що позивачем доведено факт укладення договору поставки №001 від 07.04.2021 р. між позивачем та відповідачем, а також здійснення за його умовами поставок товару меду на загальну суму 94914,00 грн. При цьому, відповідачем не було надано будь-яких доказів, що підтверджують факт повного розрахунку з позивачем за поставлений товар, що свідчить про порушення відповідачем своїх обов`язків у частині оплати поставленого товару. Зважаючи на викладене, суд з урахуванням обставин справи, а також умов договору поставки, дійшов висновку, що відповідачем, всупереч укладеного договору поставки, не було здійснено оплату поставлено товару на суму 94914,00 грн. Отже, за встановлених судом обставин справи позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки №001 від 07 квітня 2021 року в сумі 94914,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, провадження №14-16цс18. Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101 %. Позивачем здійснено нарахування 3% річних та збитків від інфляції. Розмір інфляційних збитків відповідно до розрахунку за період з травня 2021 року по лютий 2024 року, виконаного позивачем, складає 38597,14 грн., розмір 3% річних за період з 06.05.2021 р. по 31.03.2024 р. становить 8275,08 грн. Наданий розрахунок позивача суд приймає до уваги, оскільки останній відповідає нормам закону. Таким чином, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення суми збитків від інфляції та 3% річних від простроченої суми боргу обґрунтованими та доведеними, і такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачкою, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved