Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 21 листопада 2015 року між ними був укладений шлюб, від якого сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказав, що з січня 2025 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Спільне життя із відповідачкою не склалося, у сім`ї виникали різного роду непорозуміння та сварки. Вважає, що вони із [PERSON] люди із різними характерами та поглядами на життя, що призвело до того, що вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет та проживають окремо. [PERSON] вважає подальше збереження шлюбу неможливим та таким, що суперечить їх із [PERSON] інтересам. Крім того, переконаний, що надання строку на примирення не виправить шлюбних відносин. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 29 жовтня 2025 року від [PERSON] надійшло клопотання про зміну порядку розгляду цивільної справи із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Своє клопотання відповідач обґрунтувала тим, що сторони мають на утриманні неповнолітню дитину, зважаючи на тривалий термін подружнього життя, вона вважає, що існує можливість зберегти сімейні стосунки та вжити всіх заходів для примирення. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 листопада 2025 року постановлено змінити порядок розгляду цивільної справи із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 15 грудня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що у неї виникла необхідність скористатися правничою допомогою адвоката, який 17.12.2025 року перебуває в іншому судовому засіданні по кримінальній справі. Позивач до початку судового засідання подав заяву, в якій заперечив щодо відкладення розгляду справи, просив справу розглянути у даному судовому засіданні та винести рішення про розірвання шлюбу. Розгляд справи просив провести за його відсутності. Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд зазначає наступне. Верховний Суд у своїй постанові від 24 жовтня 2024 року у справі №752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) вказав, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (див. постанову Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 520/5386/15-ц). За обставинами даної справи, відповідач не скористалась правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, визначений в ухвалі про відкриття провадження у справі, надала свої пояснення по справі у клопотанні про зміну порядку розгляду справи. Крім того, позивач підтримав свою позовну заяву та просив шлюб, укладений між сторонами, розірвати. Клопотання про надання сторонам строку на примирення ніхто не заявляв. У поданому позові [PERSON] заперечив щодо його надання. Також суд звертає увагу на відсутність поважних причин неявки [PERSON] у дане судове засідання, оскільки до клопотання про відкладення розгляду справи не додано жодного доказу, що відповідач дійсно скористалась послугами правової допомоги (договір про надання правничої допомогу та / або ордер на надання правової допомоги), а адвокат, який надає їй правову допомогу, дійсно перебуває у іншому судовому засіданні у час, в який призначений розгляд даної справи (судова повістка та / або роздруківка із веб-сайту судової влади України тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на викладене, суд не вбачає, що причини неявки у судове засідання [PERSON] є поважними. Відтак, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 21 листопада 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2090, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (виданого повторно). Як вбачається із актового запису про народження №1074, [PERSON] народилась [INFO] від батьків: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позивач неодноразово наполіг на розірванні шлюбу, що свідчить про його впевненість у прийнятому рішенні. Крім того, [PERSON] вважає, що надання строку на примирення не виправить шлюбних відносин із [PERSON] . Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Тому суд доходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір, однак прохальна частина позовної заяви не містить вимоги про стягнення суми судових витрат із відповідача. Відтак, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: approved