Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № 00-9826366 від 24.06.2024 у розмірі 31936,00 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи: судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.06.2024 між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9826366 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, який створено за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 45081. На підставі укладеного кредитного договору ТОВ "МАКС КРЕДИТ" перерахувало [PERSON] грошові кошти на її банківську карту № [NUMBER] . Первісний кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі. 20 січня 2025 року ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та ТОВ "ФК "ЕЙС" уклали договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-9826366 від 24.06.2024. Відповідно до Реєстру боржників, до ТОВ "ФК "ЕЙС" перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 31936,00 грн, з яких 9200,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 22736,00 грн - заборгованість за відсотками. Позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала, однак просила здійснити перерахунок нарахованих процентів відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», а також зменшити розмір витрат на правничу допомогу у зв`язку з непропорційно великим їх розміром (а.с. 86). Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно з ухвалою від 21.10.2025, суд відкрив провадження у справі та витребував за клопотанням позивача докази з АТ КБ "ПРИВАТБАНК". 12 листопада 2025 року відповідачка подала клопотання про відкладення розгляду справи. 20 листопада 2025 року на адресу суду надійшли витребовувані докази. 11 грудня 2025 року відповідачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як зазначив позивач, [PERSON] 24.06.2024 ознайомилася з основними умовами кредитування у ТОВ «МАКС КРЕДИТ», на підтвердження чого до позовної заяви долучив Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який відповідачка підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором 96031 (а.с. 21-22). Після ознайомлення із основними умовами кредитування, [PERSON] та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» у електронному вигляді уклали договір кредитної лінії № 00-9826366 від 24.06.2024, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1). Сума ліміту кредитної лінії складає 8000,00 грн (п. 1.2). Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодацю (дата повернення кредиту) - 19.06.2025 (п. 1.3). Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.5). Стандартна процентна ставка складає 1,45 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3 Договору (п. 1.5.1). Знижена процентна ставка становить 1,00 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.4 Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (п. 1.5.2). Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми кредиту, що складає 1200,00 грн (п. 1.6). Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 8000,00 на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (п. 2.8). Договір [PERSON] підписала електронним підписом із одноразовим ідентифікатором 45081, який направлений на номер мобільного телефону [NUMBER] (а.с. 10-15). Про підписання відповідачкою вказаного вище договору одноразовим ідентифікатором свідчить й відповідна довідка (а.с. 23). Також суд звертає увагу на те, що в договорі кредитної лінії зазначено, що позичальник підтверджує, що з внутрішніми Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, кредитодавця ознайомлено в повному обсязі. Проте вважає, що, оскільки долучені до матеріалів справи Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (а.с. 16-20) не підписані відповідачкою, підстав уважати, що саме з ними остання була ознайомлена, не має. Як установив суд із повідомлення АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № 20.1.0.0.0/7-251030/39515-БТ від 06.11.2025, на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] . Фінансовим номером телефону, на який направлялася інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за вказаною платіжною карткою за період з 24.06.2024-29.06.2024, є [NUMBER] (а.с. 83). На підставі укладеного кредитного договору № 00-9826366 від 24.06.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» через платіжний сервіс "Platon" 24.06.2024 перерахувало на користь [PERSON] на рахунок [NUMBER] 8000,00 грн, про що свідчить інформаційна довідка № 172/02 від 06.02.2024 та додаток до інформаційної довідки (а.с. 24-25, 26-27). Підтвердженням факту поступлення 24.06.2024 на картку 68745192060918 8000,00 грн слугує й довідка, яка надана АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а.с. 83). Згідно із розрахунком заборгованості, проведеним ТОВ «МАКС КРЕДИТ», станом на дату продажу 20.01.2022 заборгованість [PERSON] за договором № 00-9826366 від 24.06.2024 становила 31936,00 грн (а.с. 45-46), з них: 8000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 22736,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 1200,00 грн - заборгованість за нарахованими комісіями. 20 січня 2025 року ТОВ "МАКС КРЕДИТ" (клієнт) та ТОВ "ФК "ЕЙС" (фактор) уклали договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру боржників в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержав від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншої суми від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором (п. 2.2). Договір діє до 31.12.2026 (п. 11.1) (а.с. 35-40). Згідно з Реєстром боржників та актом прийому-передачі реєстру боржників на виконання вказаного вище договору факторингу до ТОВ "ФК "ЕЙС" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-9826366 від 24.06.2024 на загальну суму 31936,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 9200,00 грн, за процентами 22736,00 грн (а.с. 41-42,43). ТОВ "ФК "ЕЙС" здійснило сплату за договором факторингу, про що свідчить відповідні платіжні інструкції (а.с. 44). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 00-9826366 від 24.06.2024, станом на 01.10.2025 у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 31936,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 9200,00 грн, заборгованість за процентами - 22736,00 грн (а.с. 47). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, право вимоги за яким перейшло до ТОВ "ФК "ЕЙС". Оцінка суду та норми права, які застосував суд: суд, узявши до уваги заяви сторін по суті спору, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з такого. Як установив суд із матеріалів справи, 24.06.2024 ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та відповідачка [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 00-9826366, який підписаний останньою за допомогою одноразового ідентифікатора 45081. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З урахуванням вказаних вище вимог законодавства, суд дійшов до переконання, що між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та [PERSON] укладено кредитний договір у електронному вигляді, що підтверджує існування між ними кредитних правовідносин, чого остання не заперечила, а відтак до цих правовідносин суд застосовує вимоги ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України. Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. ТОВ "МАКС КРЕДИТ" свої зобов`язання за договором кредитної лінії № 00-9826366 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачці на вказаний нею рахунок кредитні кошти в розмірі 8000,00 грн, що підтверджується долученими довідками, відповідно до умов договору, з якими [PERSON] погодилася, засвідчивши це своїм електронним підписом. Як вказано вище та підтверджується розрахунком заборгованості, на підставі укладеного кредитного договору [PERSON] , отримавши кредитні кошти, не повернула їх, що визнала, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 20 січня 2025 року на підставі договору факторингу право вимоги до [PERSON] від ТОВ "МАКС КРЕДИТ" перейшло до ТОВ "ФК "ЕЙС". Після отримання права вимоги до відповідачки позивач не здійснював будь-яких нарахувань. Факт переходу права вимоги до [PERSON] від ТОВ "МАКС КРЕДИТ" до ТОВ "ФК "ЕЙС" підтверджується описаними вище договором факторингу, реєстром боржників, актом прийому-передачі та платіжними інструкціями, що відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Договір, укладений між відповідачкою та первісним кредитором, договір факторингу, укладений між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та ТОВ "ФК "ЕЙС" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів. Тобто, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідачки за спірним кредитним договором. Однак суд звертає увагу на те, що позивач заявляє до стягнення заборгованість в сумі 31936,00 грн, з яких: 9200,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 22736,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами. При цьому із розрахунку заборгованості суд установив, що в суму 9200,00 грн входить сума виданого кредиту (8000,00 грн) та нарахована комісія за надання кредиту (1200,00 грн). З огляду на викладене вище суд погоджується з наявністю підстав для стягнення з відповідачки 8000,00 грн заборгованості за основним зобов`язанням, оскільки саме така сума була їй надана за тілом кредиту первісним кредитодавцем, чого вона не заперечила, визнавши позов. Крім того не заперечувала вона і щодо нарахування їй 1200,00 грн комісії за надання кредиту, з чим вона погодилася під час укладення спірного договору, та що відповідає вимогам ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", згідно з якою до загальних витрат за споживчим кредитом включається серед іншого і комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту. Щодо нарахування відсотків на загальну суму 28414,43 грн суд зазначає таке. Як установлено з матеріалів справи, ТОВ "МАКС КРЕДИТ" за період з 24.06.2024 до 08.07.2024 (15 днів) проводив нарахування процентів за зниженою відсотковою ставкою 1,00 % (80,00 грн=8000,00грн*1%) на загальну суму 1200,00грн (80,00грн*15дн), які відповідачка погасила 10.07.2024. Надалі ТОВ "МАКС КРЕДИТ" за період із 11.07.2024 до 20.01.2025 продовжує нарахування процентів за відсотковою ставкою 1,45 % (116,00грн=8000,00грн*1,45%). Проте суд зауважує, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року, денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. З урахуванням вказаного вище, проведення ТОВ "МАКС КРЕДИТ" щоденного нарахування процентів у розмірі 1,45 % за період із 11.07.2024 до 20.08.2024 не суперечить вимогам п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" та відповідає умовам кредитного договору, в якому обумовлено нарахування стандартної процентної ставки. Щодо нарахування процентів у розмірі 1,45 % за період із 21.08.2024 до 20.01.2025, то таке не відповідає п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", оскільки з 21 серпня 2024 року відсоткова ставка повинна складати не більше 1 %. Таким чином, суд уважає, що з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за відсотками в розмірі 17076,00 грн, з яких: 4756,00 грн нараховані відсотки за період із 11.07.2024 до 20.08.2024 (41 день) за відсотковою ставкою 1,45 % від розміру непогашеного тіла кредиту (8000грн*1,45%* 41дн), 12320,00 грн - за період з 21.08.2024 до 20.01.2025 (154 дні) за відсотковою ставкою 1% від розміру непогашеного тіла кредиту (8000грн*1%*154дн), що нараховано в межах строку дії кредитної лінії та відповідає положенню ч. 1 ст. 1048 ЦК України, відповідного до якого позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, зважаючи, що відповідачка порушила умови договору кредитної лінії № 00-9826366 від 24.06.2024, у встановленому порядку та строки не погашала кредит та проценти за користування ним, як і не сплачувала комісію за надання кредиту, позивач набув права вимоги за вказаним зобов`язанням на підставі описаних вище договорів, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ "ФК "ЕЙС" є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 26276,00 грн (що становить 82,27 % від заявлених до стягнення позовних вимог (26276 грн*100%/31936 грн)), з яких: 8000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 17076,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 1200,00 грн - заборгованість за нарахованою комісією. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 7). Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідачки пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 1992,91 грн (2422,40*82,27%). Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 7000,00 гривень надав: договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, який укладений між АБ "Соломко та партнери" та ТОВ "ФК "ЕЙС", в якому визначено, що отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги (а.с. 48-49); додаткову угоду № 25770856323 до договору про надання правничої допомоги № 20/082025-01 від 20.08.2025, згідно з якою Адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу у рамках стягнення заборгованості за кредитним договором щодо [PERSON] за кредитним договором № 00-9826366 від 24.06.2024 (а.с. 50); акт прийому-передачі наданих послуг (є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 20/082025-01 від 20.08.2025), відповідно до якого Адвокатське бюро надано ТОВ "ФК "ЕЙС" такі види послуг за ведення боржника [PERSON] : складання позовної заяви (2 год) - 5000 грн, вивчення матеріалів справи (2 год) - 1000 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (1 год) - 500 грн, підготовка та подання клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів ( 1 год) - 500 грн, на загальну суму 7000 грн (а.с. 51); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката Соломко О.В. та довіреність (а.с. 53, 54). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. Однак суд ураховує, що відповідачка заявила клопотання про зменшення розміру судових витрат та про їх неспівмірність з позовними вимогами. З огляду на категорію спору та складність справи, об`єм виконаної адвокатом роботи, виходячи з необхідності та значимості виконаних дій у справі, їх обгрунтованості, та, враховуючи наявність заперечень зі сторони відповідачки щодо стягнення витрат в заявленому розмірі, фінансовий стан учасників справи, суд уважає, що слід зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 4000,00 гривень, що буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. В той же час, оскільки позовні вимоги задоволені частково (на 82,27% ), беручи до уваги п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу також повинен стягуватись пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 3290,80 грн (4000,00 грн*82,27%). На підставі викладеного, ст. 207, 268, 639, 509, 628, 1048, 1049, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування",

Outcome: partial