Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог В інтересах позивачів до Київського районного суду м. Одеси через систему «Електронний суд» звернувся адвокат Завальнюк Д.Ю.з позовом, відповідно до якої просить суд: -усунути перешкоди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком за адресою: [ADDRESS] шляхом скасування заборони (архівний запис) №8148740, яка зареєстрована 04.11.2008 року Першою одеською державної нотаріальною конторою на підставі рішення №198 від 17.04.1975 року Виконавчого комітету Одеської міської ради, архівний номер 20224ODESSA1, Архівна дата: 26.02.1998, Дата виникнення: 17.04.1975, № реєстру: 3654--1, внутр. № 4B01163B23EF5430243C. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є власником 27/400 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.01.2023 року №5-1. [PERSON] є власником 27/400 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.01.2023 року №5-2. [PERSON] є власником 27/200 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.12.2009 року №1-1996. На даний час стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на вказаний будинок зареєстрована заборона (архівний запис) №8148740, яка зареєстрована 04.11.2008 року Першою одеською державної нотаріальною конторою на підставі рішення №198 від 17.04.1975 року Виконавчого комітету Одеської міської ради, архівний номер 20224ODESSA1, Архівна дата: 26.02.1998, Дата виникнення: 17.04.1975, № реєстру: 3654--1, внутр. № 4B01163B23EF5430243C. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №198 від 17.04.1975 року було дозволено знос, в тому числі, будинку по [ADDRESS] , на даний час [PERSON] ) та заборонено реєстрацію громадян у вказаних будинках. Однак, вказані будинки, в тому числі і будинок позивачів знесений не був, вони ними володіють та користуються до сьогоднішнього дня. На даний час співвласники мають на меті відчужити вказаний будинок, однак зареєстроване обтяження є перешкодою у реалізації права власності. Короткий виклад заперечень щодо позовних вимог Представник відповідача вважає, що Одеська міська рада не є належним відповідачем у цій справі, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до інформації зазначеної у позовній заяві, рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 17.04.1975 року № 198 було дозволено знесення, у тому числі, будинку по [ADDRESS] (у подальшому вулиця перейменована на Тульська, на даний час [ADDRESS] ), та заборонено реєстрацію громадян у вказаних будинках. Однак, вказані будинки, у тому числі і будинок позивачів знесений не був, вони ним володіють та користуються до сьогодні. Відповідно до інформаційної довідки від 03.09.2025 року № 441989642, сформованої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради м. Одеси від 17.04.1975 року № 198, Першою Одеською державною нотаріальною конторою внесено запис до Реєстру від 04.11.2008 року за реєстраційним номером: 8148740 про обтяження, яким встановлено заборону на відчуження об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (раніше Зелена, станом на даний час [PERSON] ). Проте, Управління капітального будівництва Одеської міської ради листом від 28.08.2025 року № 02-04/1449 повідомило, що рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 17.04.1975 року № 198 «Об отселении граждан в связи со строительством дороги по ул. Зеленой и инженерных сетей пос. Котовского III-3 мкр. 2» була передбачена заборона на реєстрацію та відчуження в будинках, що підлягали знесенню, у тому числі на будинок [ADDRESS] . Вказаним рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих передбачалось знесення ряду будівель по [ADDRESS] . Однак, на той час в місті Одеса існувало дві вулиці з однаковою назвою. Таким чином, вбачається, що рішення стосувалося будинків по [ADDRESS] не за адресою теперішньої [ADDRESS] . Отже, вказаним рішенням органу місцевого самоврядування не встановлено заборон стосовно будинку, який перебуває у власності позивачів. Наявний в Єдиному реєстрі заборон відчуження запис № 8148740 від 04.11.2008 року було внесено Першою Одеською державною нотаріальною конторою помилково, у зв`язку з некоректною ідентифікацією об`єкта нерухомого майна. Тобто фактично йдеться про реєстраційну помилку нотаріуса, а не про дію чи бездіяльність Одеської міської ради. Відповідно до п. 7 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» (у редакції чинній на момент накладення заборони) у державних нотаріальних конторах накладається заборона відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Як вбачається з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній на момент накладення заборони) органи державної реєстрації прав несуть відповідальність за своєчасність і достовірність даних у Державному реєстрі прав про речові права на нерухоме майно та встановлені щодо них обмеження, а також за повноту та достовірність даних у витягах із Державного реєстру прав, які надаються заявникам. Отже, саме нотаріус, який вносив відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна стосовно заборони, був зобов`язаний перевірити точність ідентифікації об`єкта та не допустити помилки. На сьогодні, п. 9 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріуси накладають та знімають заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також у випадках, встановлених законодавством, - рухомого майна. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є нотаріус. Як вбачається з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають заборона відчуження та/або користування. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Пунктом 2 ч. 7 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором, або про зобов`язання державного реєстратора виправити допущену ним технічну помилку. Таким чином, належним відповідачем у даній справі про зняття заборони є орган державної реєстрації, який здійснив реєстраційну дію, або Міністерство юстиції України як орган контролю. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У Одеської міської ради відсутні повноваження щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, крім того Одеська міська рада не уповноважена накладати або скасовувати заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, що вбачається зі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка визначає виключну компетенцію сільських, селищних та міських рад. Процесуальні дії та рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Скриль Ю.А. Ухвалою судді від 22.07.2025 відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 18.0.92025 (у період з 07.08.2025 по 05.09.2025 головуюча суддя у справі перебувала у щорічній відпустці). 08.09.2025 від представника відповідача надійшли пояснення у справі. У підготовчому засіданні 23.10.2025 представником позивачки подане письмове клопотання про витребування доказів у відповідача. Представником відповідача заявлене клопотання про оголошення перерви у підготовчому засідання з метою вирішення питання щодо можливості надати запитувані стороною позивача документи. У засіданні оголошено перерву до 04.12.2025. 19.11.2025 представником відповідача разом з клопотанням про долучення доказів у справі подані копії документів, запитувані представником позивачки у клопотання про витребування доказів. У підготовчому засіданні від 04.12.2025 представник позивачки просив не розглядати клопотання про витребування доказів, оскільки стороною відповідача вказані докази надані суду у добровільному порядку. У засіданні 04.12.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. За згодою представників сторін постановлено здійснювати розгляд справи по суті у судовому засіданні 04.12.2025. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, зазначив про те, що ураховуючи обраний спосіб захисту, Одеська міська рада є належним відповідачем у справі. Представник відповідача Одеської міської ради залишився на своїй позиції: вважає, що Одеська міська рада є неналежним відповідачем у справі. У судовому засіданні вислухано позицію сторін, досліджені письмові докази, проведені судові дебати. Суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення та відклав його проголошення до 12.12.2025. Фактичні обставини справи, встановлені судом На підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.01.2023 року №5-1, [PERSON] є власником 27/400 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 02.01.2023 року №5-2, [PERSON] є власником 27/400 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником 27/200 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.12.2009 року №1-1996. Відповідно до інформаційної довідки від 03.09.2025 року № 441989642, сформованої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради м. Одеси від 17.04.1975 року № 198 (Виконавчого комітету Одеської міської ради, архівний номер 20224ODESSA1, Архівна дата: 26.02.1998, Дата виникнення: 17.04.1975, № реєстру: 3654--1, внутр. № 4B01163B23EF5430243C), Першою Одеською державною нотаріальною конторою внесено запис до Реєстру від 04.11.2008 року за реєстраційним номером: 8148740 про обтяження, яким встановлено заборону на відчуження об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , та заборонено реєстрацію громадян у вказаних будинках. Відповідно до рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 17.04.1975 № 198, дозволено знесення ряду будинків, серед яких був і будинок по [ADDRESS] . Згідно з інформацією, зазначеною у листі Управління капітального будівництва Одеської міської ради від 28.08.2025 № 02-04/1449, встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 17.04.1975 року № 198 «Об отселении граждан в связи со строительством дороги по ул. Зеленой и инженерных сетей пос. Котовского III-3 мкр. 2» була передбачена заборона на реєстрацію та відчуження в будинках, що підлягали знесенню, у тому числі на будинок [ADDRESS] . Вказана вулиця була розташована на території [ADDRESS] . Виходячи з оцінки доказів, судом втсанволено, що рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 17.04.1975 № 198 стосувалось знесення будинку [ADDRESS] . Будинок [ADDRESS] , на який нотаріусом накладене обтяження, належить до території Київського району м. Одеси. Мотиви, з яких виходить суд та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно з ч.1. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку статей 387, 388 ЦК України (віндикаційний позов) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України (негаторний позов). Позовом про витребування майна (віндикаційним позовом) є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності індивідуально визначеного майна, до особи, яка ним заволоділа, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Суд приймає доводи позивача та враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц стосовно того, що за змістом статті 391 ЦК України негаторний позов застосовується для захисту від порушень, які не пов`язані із позбавленням володіння. Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння. Таким чином у справі, що розглядається, позивачка та треті особи у справі не обмежені у праві володінні та користування, однак обмежені у праві розпорядження своїм майном. Отже з урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що обраний стороною позивача спосіб захисту щодо усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом скасування заборони, є належним та ефективним. З урахуванням заперечень, викладених представником відповідача у своїх поясненнях, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, відповідно до якого визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши обставини справи та оцінивши надані суду докази у їх сукупності, а також дійшовши висновку про належність та ефективність обраного способу захисту, суд виснував, що оскільки позивач просить усунути перешкоди шляхом зняття заборони відчуження спірної квартири, яка накладена на підставі рішення виконкому Одеської міської ради, то Одеська міська рада є належним відповідачем у вказаній справі. З цих підстав, суд відхиляє аргументи сторони відповідача з приводу наявності підстав для відмови у задоволенні позову з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved