Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті котрого відкрилась спадщина на належне йому майно. Будучи спадкоємцем майна батька за законом, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину; нотаріус видала їй свідоцтво про право на спадщину на інше майно спадкодавця, визнавши позивача єдиним спадкоємцем майна батька та одночасно повідомила, що не може видати свідоцтво на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] , оскільки у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок зазначено власність колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а згідно довідки Новокалинівської міської ради №180 від 02.07.2025 року членами двору були: [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] . За захистом порушеного права на спадкування майна [PERSON] рекомендовано звернути до суду. Оскільки іншого порядку переходу такого права власності немає, позивач просить судовим рішенням визнати її власником зазначеного будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом майна [PERSON] . До суду позивач не з`явилась, подала заяву в якій просила задовольнити позовні вимоги, а розгляд справи провести без її участі; відповідачі до суду не прибули, подали заяви, у яких повідомили про визнання позову, просили розглядати справу за їхньої відсутності. Встановивши дійсні обставини справи, суд уважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Згідно ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції 1911 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У зв`язку з прийняттям Закону України «Про власність» 07.02.1991 року Законом України від 16.12.1993 року №3718-12 була виключена стаття 120 ЦК Української РСР в редакції 1911 року, оскільки така форма власності, як власність колгоспного двору, в Україні не визнавалась. А отже, свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, видане на ім`я [PERSON] , в якому зазначено власність колгоспного двору, в даний час не визнається державними органами та нотаріусами, так як такої форми власності в Україні не має. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що\~ право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.\~ Загальні\~ правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки як\~установлено судом\~визнання відповідачами\~позову не\~суперечить закону\~та із\~їх звернення,\~а також\~із поданих\~позивачем даних\~не встановлено\~підстав,\~що порушують\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб;\~позивач звернулась\~до суду\~із таким\~спором,\~бо іншого\~порядку переходу\~такого права\~власності немає\~і такий\~є законним\~на підставі\~наведених вище\~норм і\~наявних у\~справі доказів,\~а тому\~такий позов\~слід задовольнити\~повністю.

Outcome: approved