Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1.1. Виклад позиції позивача Товариство з\~обмеженою\~відповідальністю «Свеа фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 453106\~\~від\~18\~жовтня\~2022\~року у розмірі 35 680 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18\~жовтня\~2022\~року між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір № 453106, підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого позикодавцем на умовах платності, строковості та зворотності, перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4 000 грн 00 коп. 11\~січня 2024\~року між\~ТОВ «Селфі\~кредит» та\~ТОВ «Росвен\~інвест Україна»\~(з\~25.03.2024\~після зміни\~назви -\~ТОВ «Свеа\~фінанс»)\~було укладено\~договір факторингу\~№ 01.02-95/24,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«Селфі кредит»\~відступило на\~користь ТОВ\~«Росвен інвест\~Україна» (ТОВ «Свеа фінанс») права вимоги за договорами до позичальників, зокрема, за кредитним договором № 453106 \~від\~18\~жовтня 2022\~року. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у результаті чого станом на день звернення з позовною заявою утворилася заборгованість у загальній сумі 35 680 грн 00 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 4 000 грн 00 коп., заборгованості за нарахованими відсотками 31 680 грн 00 коп. Оскільки [PERSON] не погасив заборгованість ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача, ТОВ «Свеа фінанс» у заявленому позові просило суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 35 680 грн 00 коп., а також судові витрати, що включають 2 422 грн 40 коп. судового збору. Відповідач [PERSON] \~відзиву\~на\~позовну\~заяву не\~подавав. ІІ. Процесуальні дії у справі 12 листопада 2025 року суд ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та постановив здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було запропоновано подати відзив на позовну заяву. Представником позивача Паладіч А.О. до позовної заяви додано клопотання, в якому вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] не подав відзиву чи інших письмових пояснень, а також не повідомив суд про зміну своєї адреси. Водночас він був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки суд надіслав ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими матеріалами на його зареєстровану адресу проживання. Поштове відправлення не було вручено відповідачу, оскільки, згідно з рекомендованим повідомленням, воно не було отримане під час доставки. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 висловив правову позицію, згідно з якою надсилання судових документів рекомендованою кореспонденцією на зареєстровану адресу особи є достатнім для визнання повідомлення належним, оскільки отримання такого листа адресатом перебуває поза контролем відправника. Аналогічну позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (провадження №11-268заі18), зазначивши, що належне повідомлення вважається здійсненим у разі надсилання документа на дійсну адресу особи. Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18, поштові відправлення, повернуті через «закінчення терміну зберігання» або з аналогічним формулюванням, вважаються належно врученими, якщо вони були направлені на реальну адресу реєстрації фізичної особи. Отже, суд вжив усіх належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи та надання йому можливості реалізувати своє право на захист. IІІ. Підстави для ухвалення заочного рішення Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення за наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; відповідач не подав відзиву на позов; позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. З огляду на встановлені обставини та наявність усіх зазначених підстав, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до статей 280281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 18 жовтня 2022 року між ТОВ «Селфі кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 453106,\~відповідно до\~якого відповідач\~отримав 4\~000\~грн 00\~коп. (п.1.3. Договору), строк кредитування - 365 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п.1.4. Договору), стандартна процентна ставка\~ - 2,2 % в день (п.1.5.1. Договору), знижена процентна ставка\~ - 1,20 % в день (п.10.2 Договору). Договір підписаний з боку позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 9-20). Графік платежів\~(а.с.\~19\~зворотна сторона\~ 20),\~паспорт споживчого\~кредиту (а.с.21\~-\~22),\~інформаційне повідомлення\~від споживача\~послуг (а.с.23)\~також підписані\~позичальником [PERSON] \~електронним підписом\~одноразовим ідентифікатором.\~На а.с.\~24-33\~Правила надання\~коштів у\~позику,\~в тому\~числі і\~на умовах\~фінансового кредиту, ТОВ «Селфі кредит», в редакції від 05.10.2022. 18 жовтня 2022 року кредитні кошти в сумі 4 000 грн 00 коп. за кредитним договором № 453106 були перераховані відповідачу за допомогою платіжної системи ТОВ «Пейтек» шляхом зарахування на карту № [NUMBER] , що підтверджується листом за\~підписом директора\~ТОВ «Пейтек» (а.с. 41). Відповідно до копії розрахунку заборгованості за кредитним договором № 453106\~від 18 жовтня 2022 року, наданого ТОВ «Селфі кредит», станом на 11 січня 2024 року загальна заборгованість відповідача становить 35 680 грн 00 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 4 000 грн 00 коп., заборгованості за нарахованими відсотками 31 680 грн 00 коп. (а. с. 34-40). 11\~січня 2024\~року між\~ТОВ «Селфі\~кредит» та\~ТОВ «Росвен\~інвест Україна»\~було укладено\~договір факторингу\~№ 01.02-95/24,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«Селфі кредит»\~передало (відступило)\~ТОВ «Росвен\~інвест Україна»\~належні\~йому\~права\~вимоги до\~боржників,\~вказаних\~у\~Реєстрі\~боржників\~(а.с.\~42-52). ТОВ «Росвен\~інвест Україна» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно з платіжною інструкцією (а.с. 53). Відповідно до копій Реєстру боржників (№ 1) від 11 січня 2024 року до договору факторингу № 01.02-95/24 від 11 січня 2024 року та відповідного витягу з Реєстру, ТОВ «Росвен інвест Україна»\~ набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 453106\~від 18\~жовтня 2022\~року у\~розмірі 35\~680\~грн 00\~коп.,\~яка складається\~з:\~заборгованості по\~тілу кредиту\~ 4\~000\~грн 00\~коп.,\~заборгованості за\~нарахованими відсотками\~ 31\~680\~грн 00\~коп.\~ (а.с. 54-56). З 25.03.2024 ТОВ «Росвен інвест Україна» змінило назву на ТОВ «Свеа фінанс» (а.с. 57-66). Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. На момент розгляду справи відповідач не надав суду жодних доказів сплати зазначеної заборгованості, а також не надав доказів належного виконання зобов`язань перед первісним кредитором. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Укладення електронного договору про споживчий кредит Загальні вимоги до чинності правочину визначено статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам; волевиявлення сторін має бути вільним та відповідати їхній внутрішній волі; правочин вчиняється у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину не встановлена прямо, але одна зі сторін чи інша заінтересована особа заперечує його дійсність на визначених законом підставах, такий правочин може бути визнано судом недійсним. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Такий договір укладається й виконується у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний електронний документ з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, вважається оригіналом такого документа. Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення до нього. За умови надання доступу до таких документів їх включення не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положення статті 12 зазначеного Закону передбачають, що електронний правочин вважається підписаним у разі використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису; електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора (SMS-коду чи іншого засобу), що дозволяє ідентифікувати користувача; аналога власноручного підпису (факсиміле) за письмовою згодою сторін. Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Суд встановив, що 18 жовтня 2022 року відповідач у власному особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Селфі\~кредит» добровільно та усвідомлено подала заявку на отримання кредиту. Ця електронна заявка зберігається в особистому кабінеті відповідача на сайті кредитодавця. Після подання заявки ТОВ «Селфі\~кредит» надіслало\~відповідачу одноразовий\~цифровий код\~(ідентифікатор)\~через SMS.\~Введення відповідачем\~цього одноразового\~пароля слугувало\~підтвердженням акцепту\~ згоди\~на укладення\~кредитного договору\~№ 453106\~від 18 жовтня 2022 року в електронній формі. Отже, між відповідачем та первісним кредитором було укладено електронний кредитний договір на умовах, відображених у файлах особистого кабінету (текст договору та Правила кредитування). Відповідно до законодавства України, оформлення споживчого кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в письмовій (традиційній) формі власноручним підписом. З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору відповідач отримав проект кредитного договору з усіма додатками в електронному вигляді та ознайомився з його умовами і Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Селфі кредит», розміщеними на сайті кредитодавця. Це відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими кредитодавець завчасно надає споживачу повну інформацію для прийняття ним обґрунтованого рішення (зокрема, безоплатно надається паспорт споживчого кредиту у визначеній законом формі). Отже, відповідач мав можливість повно і належно ознайомитися з умовами кредитування до моменту укладення договору, що підтверджує усвідомленість його волевиявлення. Згідно з умовами самого Кредитного договору, він містить усі істотні умови і укладений у спосіб та формі, що відповідають вимогам закону. Договором прямо передбачено, що визнання недійсними, нікчемними чи неукладеними окремих його частин або додатків (включно з Правилами) не тягне недійсності чи неукладеності всього договору в цілому. Отже, електронний договір є юридично чинним і обов`язковим для сторін. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (кодом) по суті є різновидом удосконаленого електронного підпису. Він полягає у використанні алфавітно-цифрового коду, надісланого підписантові через засоби зв`язку (SMS, електронну пошту тощо), для підтвердження волі укласти договір. Такий спосіб автентифікації широко застосовується, зокрема, у сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів за допомогою ЕПОІ неодноразово підтверджувалася в судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду у справі №?524/5556/19 від 12.01.2021 зроблено висновок, що підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором є належним способом волевиявлення: договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний згідно зі ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічну правову позицію щодо можливості укладення цивільно-правових договорів в електронній формі висловлено у постанові ВС від 16.12.2020 у справі №?561/77/19, де зазначено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми (ч. 2 ст. 639 ЦК України), а будь-який договір, укладений на підставі ЦК або ГК України, може мати електронну форму і вважається укладеним у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). В силу приписів ст. 204 ЦК України існує презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, доки судом не встановлено іншого. В даному випадку відсутні будь-які дані про оспорення чи нікчемність кредитного договору, тому презумпція його чинності не спростована. Отже, всі права та обов`язки сторін за договором підлягають захисту і виконанню на загальних підставах?. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що між відповідачкою та первісним кредитором ТОВ «Селфі\~кредит» було\~належним чином\~укладено кредитний\~договір №\~453106\~від 18\~жовтня 2022\~року на умовах, визначених сторонами в електронній формі. На підтвердження факту надання кредиту матеріали справи містять документ, за яким відповідачу були перераховані кредитні кошти (сума 4?000 грн 00 коп.) на вказаний ним банківський рахунок. Переказ коштів здійснювався через сертифіковані платіжні системи з дотриманням вимог безпеки (стандарт PCI DSS), що гарантує належне зарахування суми на рахунок позичальника. Відповідач отримав обумовлені договором кошти, у зв`язку з чим зобов`язаний повернути їх та сплатити встановлені договором платежі у визначені строки. Відступлення права вимоги (заміна кредитора) Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено\~статтею 11 ЦК України. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України\~визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша\~статті 519 ЦК України). Тлумачення статті\~516, частини другої статті\~517 ЦК України\~свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним\~(Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15). Позивач на\~підтвердження набуття права вимоги за договором надано копію договору факторингу № 01.02-95/24 від 11 січня 2024 року, укладеного між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Росвен інвест Україна» (з 25.03.2024 після зміни назви - ТОВ «Свеа фінанс»), а також копії реєстру боржників до вказаних Договорів та відповідний витяг з нього. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Доказів того,\~що вказані\~договори факторингу та\~відступлення прав вимог визнані недійсними\~суду\~не\~надано,\~а\~тому\~суд вважає,\~що\~позивачем\~надано докази,\~які\~підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «Селфі кредит» до ТОВ «Росвен інвест Україна» (ТОВ «Свеа фінанс»). Отже ТОВ «Свеа фінанс» набуло статус\~нового\~кредитора\~за кредитним\~договором №\~453106\~від 18\~жовтня 2022\~року до відповідача. Розрахунок заборгованості та доказування її розміру Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені\~законом\~(розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та\~договірні\~(розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої\~статті 264 ЦПК України). Звертаючись із\~позовом,\~ТОВ «Свеа фінанс» просило\~суд стягнути\~із відповідача\~на свою\~користь заборгованість\~за\~кредитним договором\~№ 453106\~від 18\~жовтня 2022\~року у розмірі 35 680 грн 00 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 4 000 грн 00 коп., заборгованості за нарахованими відсотками 31 680 грн 00 коп. Відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 4 000 грн 00 коп. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] на користь первісного кредитора ТОВ «Селфі кредит» матеріали справи не містять. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Свеа фінанс» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4\~000\~грн 00\~коп. Стосовно заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 31\~680 грн 00 коп., суд проаналізувавши умови договору та надані розрахунки, приходить до наступних висновків. Із наданого позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором вбачається, що вони відповідають вимогам закону, є чіткими, зрозумілими, узгоджуються із умовами кредитного договору, з них встановлено розмір основного боргу, відсотки нараховані відповідно до умов кредитного договору та в період дії такого договору. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшло своє об`єктивне підтвердження факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, що призвело до заборгованості перед позивачем, твердження позивача не спростовані, а відтак позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Судом встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 2?422 грн 40 коп., що підтверджується платіжним документом від 28.10.2025 (а.с. 8). Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Свеа\~фінанс» підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2?422 грн 40 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved