Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 10.11.2025 року позовні вимоги ТОВ„КОЛЛЕКТ ЦЕНТР до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР заборгованість за кредитним договором № 4253284 від 12.08.2021 року у розмірі 22\~280,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР судовий збір у розмірі 345 грн. 03 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3560 грн. 00 коп., а всього 3\~905 грн. 03 коп. В задоволенні позову про стягнення процентів у визначеному позивачем розмірі відмовлено. 17.11.2025 року представником відповідача, через систему „Електронний суд, подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених витрат на правничу допомогу, в якій зазначив, що судом у загальному розмірі від усіх позовних вимог позивача було задоволено на 14,24%, відповідно позовні вимоги залишилися незадоволеними на 85,76%. Всього відповідач сплатив адвокату грошову суму у розмірі 17 000 грн., позовні вимоги задоволено на 14,24%, а тому відшкодуванню підлягає грошова сума у розмірі 85,76% від 17000 грн., а саме 14579,20 грн., яку просить стягнути. 19.11.2025 року представником позивача подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просить залишити без задоволення заяву представника відповідача, посилаючись на те, що станом на 15.11.2025 надано правничої допомоги 7 000 грн., представник відповідача долучає квитанцію щодо сплати гонорару успіху на суму 10 000 грн., при цьому заяві представник відповідача вказує, що всього відповідач сплатив адвокату грошову суму у розмірі 17000 грн., позовні вимоги задоволено на 14,24%, а тому відшкодуванню підлягає грошова сума у розмірі 85,76% від 17000 грн., а саме 14579,20 грн. При цьому, сума витрат на правничу допомогу адвоката повинна бути деталізована. Витрати у розмірі 14579,20 грн., що зазначив представник відповідача не деталізовані та нічим не підтверджені, жодних належних доказів представником відповідача долучено не було. Зазначений розмір витрат не відповідає складності розглянутої справи, тому що підготовка такого документу, як відзив по справі, не вимагали значного обсягу юридичної й технічної роботи. У мережі інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних справ про стягнення заборгованості по кредитним договорам, та нормативно-правове регулювання аналогічних спірних правовідносин не змінювалося. Підготування вищезазначеного документу по малозначній справі не потребує спеціальних знань у галузі права, вважає, що надані адвокатом послуги (їх обсяг) на надання таких послуг по розглянутій справі не відповідають критерію співрозмірності. В судовому засіданні відповідач заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи в межах вирішуваних питань, суд дійшов таких висновків. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з ч. 3 цієї статті у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У даному випадку представником відповідача у судовому засіданні, яке відбулося 09.10.2025 року, була зроблена відповідна заява про наявність у відповідача понесених судових витрат на правову допомогу та, що відповідні документи будуть надані після ухвалення рішення по справі (тобто до судових дебатів) в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. За вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За вимогами п. 1, 2 ч. 2 цієї ж статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу представником відповідача до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено такі докази: - копія ордеру; - копія акту прийому-передачі виконаних робіт від 15.11.2025 року на загальну суму 7\~000 грн.; - копія додаткової угоди №02 до договору про надання правничої допомоги № 80 від 31.03.2025 року; - копії платіжних інструкцій на загальну суму17\~000 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, зазначеною нормою права визначено перелік документів, що мають бути подані учасником справи на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, зокрема, це договір про надання правничої допомоги та докази щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Надання будь-яких інших доказів чинним законодавством не передбачено. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Подібні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» ЄСПЛ виходив із того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір. Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що: - не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21); - при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц); - суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц); - витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). Дослідивши надані представником відповідача докази на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Так, позивач звернувся з позовом в якому зазначив ціну позову 156\~421,54 грн., позов задоволено судом у сумі 22 280 грн., що становить 14,24 % (156421,54:100=1564,21, 22 280:1564,21=14,24%). Заявник просить стягнути з позивача 85,76 % від 17\~000 грн. (сума витрати на правничу допомогу), що складає 14\~579,20 грн., обґрунтувавши це тим, що відповідачем саме у такій сумі понесені витрати на правову допомогу. При цьому, до заяви про ухвалення додаткового рішення представник відповідача надає копію акту прийому-передачі виконаних робіт від 15.11.2025 року на загальну суму 7\~000 грн. Також, представник позивача просить стягнути з позивача, відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 02 від 17.10.2025 року до договору про надання правничої допомоги № 80 від 31.03.2025 року, 10\~000 грн., що є гонораром успіху, у разі досягнення позитивного рішення для клієнта. Разом з цим, розмір вказаної суми заявником необґрунтовано, а визначений представником відповідача розмір такої суми не відповідає умовам Додаткової угоди № 02 від 17.10.2025 року до договору про надання правничої допомоги № 80 від 31.03.2025 року. Таким чином, з позивача на користь відповідача необхідно стягнути судові витрати (витрати на правничу допомогу) у розмірі 6003 грн. 20 коп. (7\~000 грн.*85,76%). Отже, заява представника відповідача підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial