Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] 23 травня 1987 року в Палаці урочистих подій м.Львова, актовий запис №1301. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23.05.1987 було зареєстровано шлюб з відповідачем [PERSON] . Неповнолітніх дітей у шлюбі немає. Останні 15 років відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть. Відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, вчиняє конфлікти, вживає ненормативну лексику, а тому їй важко знаходитись поруч із такою людиною, внаслідок чого вона змушена лікуватись від нервових зривів. Подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити її інтересам. Ухвалою судді від 30.06.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 12.09.2025 сторонам надано строк для примирення 3 (три) місяці з метою збереження сім?ї, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення сторін. Ухвалою суду від 15.12.2025 поновлено провадження у справі та призначено судовий розгляд. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 12.12.2025 подала заяву про розгляд справи її відсутності, позов підтримала, просила такий задовольнити, оскільки примирення між сторонами не відбулось. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо розірвання шлюбу, оскільки вважає, що необхідно надати більше часу для примирення. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 травня 1987 року у Палаці урочистих\~подій м.Львова,\~актовий запис\~№1301. У шлюбі в них неповнолітніх дітей немає. Відповідно до положень\~ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) \~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті\~104, частиною третьою статті\~\~\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті\~110, статті\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що протягом строку, наданого судом для примирення, сторони не примирились. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства та інтересам подружжя, а відтак шлюб між сторонами слід розірвати. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що оскільки позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є особами з інвалідністю II групи, у зв`язку з чим звільнені від сплати судового збору, відтак, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved