Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Стислий виклад обставин правовідносин. Позиція сторін. 21 серпня 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі по тексту ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») звернулось до Чорноморського міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на той факт, що 13 червня 2024 року [PERSON] та ТОВ «БІЗПОЗИКА» уклали Договір про надання кредиту № 494269-КС-002 (далі по тексту Договір). Договір укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами, через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://tpozyka.com/. До укладення кредитного договору [PERSON] було належним чином ідентифіковано/верифіковано. Відповідно до умов Договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 50 000,00 грн., строком на 24 тижні до 28 листопада 2024 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,50000000% в день (стандартна ставка), 1,14957034% в день знижена процентна ставка. Комісія за надання кредиту 7 500,00 грн. 13 червня 2024 року на виконання умов укладеного Договору ТОВ «БІЗПОЗИКА» через партнера ТОВ «ПрофітГід», з яким укладено договір №ПГ-5 від 04 липня 2020 року та який має ліцензію НБУ на переказ коштів без відкриття рахунків від 24 травня 2024 року, видав позичальнику кредит в розмірі - 50 000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] вказаний позичальником в реквізитах кредитного договору та своєму особистому кабінеті на сайті кредитодавця - https://tpozyka.com/, що підтверджується витягом з анкети клієнта та підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів від ТОВ «ПрофітГід», чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. 17 червня 2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «БІЗПОЗИКА» Додаткову угоду №1 до Договору про надання кредиту №494269-КС-002 від 13 червня 2024 року (далі по тексту Додаткова угода №1). Додаткова угода №1 укладена в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://tpozyka.com/. Укладення Додаткової угоди №1 підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронної додаткової угоди №1 до договору про надання кредиту №494269-КС-002 від 13 червня 2024 року. Відповідно до п.1 Додаткової угоди №1, позичальник підтверджує наявність у нього не повернутого кредиту отриманого відповідно до умов Договору, що станом на 17 червня 2024 року, становить: 50 000,00 грн.; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом у розмірі 2 873,95 грн.; сума нарахованої та несплаченої комісії у розмірі 7 500,00 грн. Згідно до 2.1 кредит збільшується на 25 000,00 грн., та кредитодавець, на умовах викладених в Договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути, кредит збільшений на 25 000,00 грн. у строки та на умовах викладених у Договорі. 17 червня 2024 року на виконання умов укладеної Додаткової угоди №1, ТОВ «БІЗПОЗИКА» через партнера ТОВ «ПрофітГід», з яким укладено договір №ПГ-5 від 04 листопада 2020 року та який має ліцензію НБУ на переказ коштів без відкриття рахунків від 24 травня 2024 року, видав позичальнику додатковий кредит в розмірі 25 000,00 грн., на картковий рахунок № [NUMBER] вказаний позичальником в реквізитах кредитного договору та своєму особистому кабінеті на сайті кредитодавця https://tpozyka.com/, що підтверджується витягом з анкети клієнта та підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів від ТОВ «ПрофітГід», чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. До теперішнього часу відповідачем лише частково сплачено ТОВ «БІЗПОЗИКА» заборгованість за Договором, у розмірі 16 090,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, позичальник вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог ТОВ «БІЗПОЗИКА» за договором про надання кредиту. Враховуючи викладене просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розміру 249 673.92 грн., яка складається з заборгованості за не повернутим кредитом у розмірі 75000.00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 167730.87 грн., заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією за видачу кредиту у розмірі 6943.14 грн. також просить стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі сплаченого судового збору 2996.09 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року після отримання інформації щодо місця реєстрації (перебування) відповідача позовна заява призначена до розгляду в спрощеному проваджені з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявивши в позовній заяві зазначивши про розгляд справи за своєї відсутності за правилами спрощеного позовного провадження, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Заперечень (заяв) проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від сторін по справі не надходило. 13 жовтня 2025 року відповідач особисто ознайомлений з матеріалами справи. 31 жовтня 2025 року через свого представника надав до суду відзив на позовні вимоги , в яких вважав не доведеним факт отримання грошових коштів , також заявив про несправедливе нарахування відсотків які, перевищують у двічі розмір кредиту, вважав за можливе стягнути відсотки у розмірі частини від тіла кредиту (заборгованість за відсотками) 37500.00 грн. проте в задоволенні позовних вимог прохав відмовити у повному обсязі. В наступні судові засідання не з`явився поважної причини суду не повідомив. Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року задоволення клопотання позивача щодо витребування доказів з АТ «ПУМБ» щодо наявності карткового рахунку відповідача, та наявні перекази та рух коштів. 07 листопада 2025 року представником позивача до суду надана відповідь на відзив, в якій зазначив, про безпідставність вимог відповідача та прохав позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 19 листопада 2025 року АТ ПУМБ надіслана інформація щодо належності відповідачу карткового рахунку, та руху коштів. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, до судового засідання не з`явився ( а.с.79). Повідомлення відповідача про розгляд справи відбулось шляхом надсилання sms повідомлення на номер мобільного телефону зазначений у заяві [NUMBER] ( а.с.98). Повідомлення відповідача про розгляд справи 13 листопада 2025 року відбулось на веб сайті судової влада 17 жовтня 2025 року, відповідно до положень ст. ст. 128, 131 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 72). Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За положеннями ст. ст. 13, 43 Цивільного процесуального кодексу України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки. Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18. Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений Цивільного процесуального\~кодексу України. Таким чином відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідчин ості її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. За приписами ч. 2 ст. 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 13 червня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «БІЗПОЗИКА» укладено Договір про надання кредиту № 494269-КС-002. Договір укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами, через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://tpozyka.com/ ( а.с.13-24, 31-37). Відповідно до 2 розділу Договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 50 000,00 грн., строком на 24 тижні до 28 листопада 2024 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,50000000% в день (стандартна ставка), 1,14957034% в день знижена процентна ставка. Комісія за надання кредиту 7 500,00 грн. За умовами п.3.2 Договору, протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються за ставкою вказаною у п.2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3.2.3 та Додатків №1, 2 до Договору та розраховується в порядку описаному нижче. Згідно п.3.2.1 Договору, у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п.3.2.3. та Додатків №1, 2 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4 Договору. Відповідно до п.3.2.2 Договору, сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3 та Додатків №1, 2 до Договору (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4 Договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3 та Додатків №1, 2 до Договору та до закінчення строку дії Договору. Згідно п.3.2.3 Договору, сторони на момент укладення Договору встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка. 13 червня 2024 року ТОВ «ПрофітГід» перерахувало грошові кошти в розмірі - 50 000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] вказаний [PERSON] в реквізитах кредитного договору та своєму особистому кабінеті на сайті кредитодавця - https://tpozyka.com/(а.с.43,45). 17 червня 2024 року [PERSON] та ТОВ «БІЗПОЗИКА» уклали Додаткову угоду №1 до Договору про надання кредиту №494269-КС-002 від 13 червня 2024 року. Додаткова угода №1 укладена в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://tpozyka.com/. Відповідно до п.1 Додаткової угоди №1, позичальник підтверджує наявність у нього не повернутого кредиту отриманого відповідно до умов Договору, що станом на 17 червня 2024 року, становить: 50 000,00 грн.; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом у розмірі - 2 873,95 грн.; сума нарахованої та несплаченої комісії у розмірі - 7 500,00 грн. Згідно до умов п.2.1 кредит збільшується на 25 000,00 грн., та кредитодавець, на умовах викладених в Договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути. Кредит збільшений на 25 000,00 грн. у строки та на умовах викладених у Договорі. Відповідно до п.2.2 Додаткової угоди №1, після збільшення суми кредиту, відповідно до Додаткової угоди №1, загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту та Додаткового кредиту склала 75 000,00 грн. Згідно п.4 Додаткової угоди №1, після укладання Додаткової угоди та збільшення суми кредиту змінені умови кредитування за Договором. У зв`язку із зазначеним після укладання Додаткової угоди №1 та отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит: - загальна сума отриманого кредиту становить: 75 000,00 грн. (п.1 та п.2. Додаткової угоди); - орієнтовна річна процентна ставка становить: 27 040,5 процентів; - орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 220 347,92 грн. За умови п.5 Додаткової угоди №1, комісія за надання додаткової суми кредиту 3 750,00 грн. Згідно з пунктом 6 Додаткової угоди №1, враховуючи умови п.1-п.5 Додаткової угоди, сторони домовились внести зміни до Договору: відповідно до пункту 6.1 Додаткової угоди №1, викладено п.3.2.3 Договору у новій редакції, а саме: «3.2.3. Сторони встановили наступний графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка», згідно графіку. Відповідно до пункту 6.2 Додаткової угоди №1, викладено Додаток №1 до Договору (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки) в новій редакції, що є додатком до Додаткової угоди №1. Згідно п.7 Додаткової угоди №1, всі інші умови Договору, що не змінені Додатковою угодою №1, залишаються чинними та сторони підтверджують свої зобов`язання за ними. Норми Договору, щодо яких сторони цією Додатковою угодою домовились змінити їх умови, діють з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою. Пунктом 9 Додаткової угоди №1 передбачено набирає чинності з моменту її підписання сторонами та діє протягом строку дії Договору ( а.с.20-21). 17 червня 2024 року на виконання умов укладеної Додаткової угоди №1, ТОВ «БІЗПОЗИКА» через партнера ТОВ «ПрофітГід» видав позичальнику додатковий кредит в розмірі 25 000,00 грн., на картковий рахунок № [NUMBER] вказаний позичальником в реквізитах кредитного договору та своєму особистому кабінеті на сайті кредитодавця https://tpozyka.com/, що підтверджується витягом з анкети клієнта та підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів від ТОВ «ПрофітГід», чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі ( а.с.46). Згідно наданого позивачем розрахунку станом на час звернення на суду утворилась заборгованість у розмірі 294 673.92 грн., що складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту 75000.00 грн.; - суми прострочених платежів по процентах 167 730.78 грн. - суми прострочених платежів за комісією 6 943.14 грн. обумовлених Договором (а.с.9-10). Відповідач в своїх запереченнях прохав Суд звернути увагу на наступне. Вважає, що вимоги щодо нарахування відсотків є несправедливими і значно перевищують розмір за тілом кредиту, що має наслідком, я вважаю до застосування пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Враховуючи викладене, просить суд застосувати положення пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині обмеження компенсаційних заходів (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) і прошу суд визначити суму заборгованості за відсотками, у розмірі 37500.00 гривень, тобто від тіла кредиту (заборгованість за відсотками). Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. За приписами ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3\~статті 3\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~4\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно п. 1 ч.\~2\~ст.\~11\~Цивільного кодексу\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 3\~статті 12\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Суд відповідно до положень ч.\~1\~ст.\~13\~Цивільного процесуального\~кодексу України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу\~України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~207\~Цивільного кодексу\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. У статті 526\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~ст.\~626,\~628\~Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст.\~599\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання припиняється виконанням, проведенням належним чином. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч.\~1\~ст.\~614\~Цивільного кодексу\~України особа, яка порушила зобов`язання, несе за це відповідальність. За приписами ч.\~2\~ст.\~615\~Цивільного кодексу\~України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Приписами ст.\~ст.\~626,\~628\~Цивільного кодексу України встановлено ,що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст.\~638\~Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~ст.\~626,\~628\~Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ст. 639 Цивільного кодексу України -\~договір може\~бути укладений\~у будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Таким чином, істотними умовами кредитного договору відповідно до вимог статей 638,\~1054\~Цивільного кодексу\~України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно ч.\~1\~ст.\~641\~Цивільного кодексу\~України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~642\~Цивільного кодексу\~України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. До ст.\~1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї статті встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.\~1049\~Цивільного кодексу\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Частиною 1\~ст.\~1050\~Цивільного кодексу\~України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 610\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.\~1\~ст.\~612\~Цивільного кодексу\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Як вбачається з письмових доказів наявних у справі, відповідач отримав грошові кошти у свої розпорядження, не надав своєчасно позикодавцю, кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором та Додатковою угодою №1. Суд також приймає до уваги те, що на момент укладення договору, сторін влаштовували його умови. Протилежного відповідачем суду не надано. Разом з тим, відповідач в своїх запереченнях посилається на те, що вимоги щодо нарахування відсотків є несправедливими і значно перевищують розмір за тілом кредиту. Суд, врахувавши письмові заперечення відповідача з цього питання та відповідь представника позивача на відзив відповідача, дійшов до наступного. За змістом п. 5 ч. 3 ст.\~18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 ст.\~627\~Цивільного кодексу\~України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42\~Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на до контрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного\~Суду України\~від 10\~листопада 2011\~року №\~15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У Рішенні від\~11\~липня 2013\~року №\~7-рп/2013\~Конституційний Суд\~України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що,

Outcome: partial