Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал», подана його представаником до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог\~представник позивача посилається на те,\~що 16 травня 2017 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №Z62.205.72792. Кредитний договір був підписаний позичальником власноручно. Відповідно до кредитного договору банк надає позичальнику кредит в сумі 50000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до умов договору кредит надається шляхом перерахування Банком коштів на банківський поточний рахунок Позичальника, що відкривається Банком Позичальнику, строк кредитування становить 36 місяців з дня підписання Договору, тобто до 16/05/2020 року включно. За користування кредитом позичальник сплачує Банку проценти в розмірі 15.00% річних від залишкової суми кредиту, нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Одночасно з укладенням Кредитного договору Позичальник уклав з договір від 16.05.2017 року добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить гривень 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу № 16/11-23, відповідно до п. 2.1 якого Клієнт відпускає Фактору, а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату. Таким чином, Фактор набув право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договром №Z62.205.72792 від 16.05.2017. 29 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу № 29/12-23 та «Санфорд Капітал» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості за первинними договорами, у тому числі й до відповідача [PERSON] . Заборгованість [PERSON] за кредитним договром №Z62.205.72792 від 16.05.2017, сформована первісним кредитором АТ «Ідея Банк» станом на 16 листопада 2023 року становить: 21120,75 грн. заборгованість за основним боргом; 10546,60 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; що разом становить 31 667,35 грн., яку разом з інфляційними втратами та 3% річних позивач просить суд стягнути з відповідача. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 17 червня 2025 року\~прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено судове засідання. Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2025 року визнано обовязковою явку предстаника позивача в судове засідання. Представник позивача, Маслюженко М.П., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року, в судове засідання не з`явився, зазначивши, щодоговором про надання правничої допомоги не передбачається участь його у судових засіданнях, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом було встановлено,\~що 16 травня 2017 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем кредитний договір №Z62.205.72792 від 16.05.2017, за умовами якого Банк зобов`язується надати Клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за цим договором у повному обсязі. Сторони кредитного договору погодили його істотні умови, а саме, сума кредиту 50000,00 грн. включаючи витрати на страховий платіж; строк кредитування 36 місяців; кінцева дата повернення кредиту 16.05.2020; процентна ставка за користування кредитом в розмірі 15,00 % річних від залишкової суми. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта [NUMBER] . Погашення заборгованості за кредитом, сплата процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних платежів обов`язковий платіж, дата погашення та розмір якого визначені в Графіку платежів. Кредитний договір підписан відповідачем власноручно. Згідно ордеру ропорядження № 1 від 16.05.2017 грошові кошти в сумі 43\~477, 39 грн. перераховані на підставі договору кредиту (а.с. 19-21). Одночасно з укладенням Кредитного договору Позичальник уклав з договір від 16/05/2017 року добровільного страхування життя. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк. (а.с. 22). Доказів перерахування коштів на сплату страхового платежу не надано. Сторони на підставі ст. ст.\~1048,\~1054,\~1056-1 ЦК України\~визначили за цим Договором розмір та порядок погашення кредиту, сплати відсотків. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Так,\~16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу № 16/11-23, відповідно до п. 2.1 якого АТ «Ідея Банк» відпускає Фактору, а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, до договору додано підписаний сторонами реєстр боржників та докази здіснення фінансування (а.с. 28-39). 29 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» (надалі Фактор) договір факторингу № 29/12-23 та Фактор набуло право вимоги, та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта в розмірі 201 460 702,30 грн.. до договору додано підписаний сторонами реєстр боржників та докази здіснення фінансування (а.с. 40-46). Згідно витягу з друкованого реєстру боржників №1, що є додатком до договору факторингу № 29/12-23 від 29 грудня 2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» передало, а ТОВ «Санфорд Капітал» прийняло на умовах, визначених договором, права вимоги первинного договору №Z62.205.72792 від 16 травня 2017 року боржника [PERSON] (а.с. 50). Враховуючи викладені вище норми та обставин справи, суд дійшов висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача\~ [PERSON] за кредитним договором №Z62.205.72792 від 16 травня 2017 року. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на станом на 16 листопада 2023 року становить: 21120,75 грн. заборгованість за основним боргом; 10 546,60 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; що разом становить 31667,35 грн. (а.с. 56). Згідно розрахунку інфляційних витрат та 3 % від загальної суми заборгованості за кредитним договором, інфляційне збільшення складає 5310,43 грн, три відсотка річних -1684,98 грн (а.с. 61, 62). Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Між тим, що до суми, що підлягає стягненню, суд виходить з такого. На підставі наданих доказів, судом встановлено, що відповідачу надано грошов кошті у кредит в розмірі 43\~477, 39 грн., доказів на оплату страхового платежу не надано. Як встановлено судом, згідно умов договору п.1.4 позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Між тим, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена комісія за видачу кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Відповідно до частину 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Отже, положення укладеного між АТ «Ідея Банк» та\~ [PERSON] кредитного договору, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату комісії за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними. Разом з тим, з графіку погашення платежвів, визщначених у договорі та виписки за підписом первісного кредитора, вбачається стягнення з відповідача за обслуговування кредитного договору з якими суд не може погодитись. Позивачем надано довідку-розрахунок, яка не містить вичерпної інформації про порядок та період нарахування процентів та комісії, невідповідає графіку погашення платежів, а ні умовам договору та наданій виписці банку (а.с. 56). Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерськийоблік тафінансову звітністьв Україні»\~встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 57, 60-62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджений\~Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75, інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. З наведеного вбачається, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Позивачем надано банківську виписку Первісного кредитора АТ «Ідея Банк» за кредитним договором, з якої вбачається, що відповідачем за період з 16.06.2017 по 15.08.2019 було внесено коштів на загальну суму 80\~894,00 грн., яка зараховувалась на сплату кредиту, відсотків та комісії. Враховуючи, що умова договору про сплату комісії є нікчемною, суд вважає, що сплачені кошти мали були внесені на погашення відсотків та суми кредиту. За відсутністю належного розрахунку позивача, суд розраховує наступне. Як встановлено, відповідачу надано кредитні кошти в сумі 43\~477,39 грн.. Відповідно до графіку щомісячних платежів наведених в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, відсотки за користування кредитом, які повинні бути сплачені щомісячно відповідачем, в загальному розмірі складають 14\~859,17 грн. (а.с. 19,20, 27). На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що доведений обсяг відповідальності позичальника за кредитним договором №Z62.205.72792 від 16 травня 2017 року складав в розмірі 58\~336,56 грн., яке складається з суми 43\~477,39 грн.. суми за кредитом; 14\~859,17 грн. суми за відсотками. При цьому відповідачем було внесено коштів на загальну суму 80\~894,00 грн., що виключає наявність заборгованості за кредитним договором. На підставі зазначеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення боргу за кредитним договором необгрутнованим та такими. Що не підлягають задоволенню. Згідно з пунктом 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення основної суми боргу, в задоволенні вимог про стягнення 5 310,43 грн. інфляційних витрат; 1684,98 грн. 3% процентів річних, слід відмовити, оскільки інфляційні витрати та 3% річних є похідними від основного зобов`язання. Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу. Частинами 1 та 2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 1). Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7200,00 грн. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7200,00 грн позивач надав копії таких документів: договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, укладеного між ТОВ «Санфорд Капітал» та АО «Альянс ДЛС», відповідно до якого сума гонорару зазначається Об`єднанням в Акті приймання-передачі наданих послуг; вартості послуг (прейскурант), що є додатком № 2 до договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024; акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №54 від 05.05.2025 до договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, складеного між ТОВ «Санфорд Капітал» та АО «Альянс ДЛС», відповідно до якого Об`єднання надало послуги щодо боржника [PERSON] на загальну суму 7200,00 грн, з яких: проведення юридичного та фінансового аналізу 1200,00 грн, складання, підписання та подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості 6000,00 грн; реєстру боржників від 01.04.2025, ордеру про надання ТОВ «Санфорд Капітал» адвокатом Маслюженком М.П. правничої (правової) допомоги, виданий АО «Альянс ДЛС» (а.с.63-69,51). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed