Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

До Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та [PERSON] , звернувся позивач- Драбинівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, у якій просив визнати незаконною реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 4,68 га з кадастровим номером 5323487200:00:001:0176, що розташована на території Драбинівської (Сухомаячківської) сільської ради Полтавського району Полтавської області; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 4,68 га з кадастровим номером 5323487200:00:001:0176, що розташована на території Драбинівської (Сухомаячківської) сільської ради Полтавського району Полтавської області. У позовній заяві позивач зазначив, що рішенням Драбинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 30 березень 2023 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (паю) № [NUMBER] в натурі відповідно до проєкту організації території земельних ділянок на ділянці приватизації колишнього КСП ім. Леніна, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сухомаячківської сільської ради Драбинівської територіальної громади з метою виділення в натурі згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0108592. Після прийняття рішення 30.03.2023 Драбинівською сільською радою Полтавського району Полтавської області було встановлено, що на земельній частці (пай) № [NUMBER] присвоєно кадастровий номер 5323487200:00:001:0176, встановлена площа 4,68 га та власником вказано [PERSON] , яка померла та спадкоємцем якої є [PERSON] . Померлій [PERSON] належала земельна ділянка № [NUMBER] , площею 3,04 га з кадастровим номером 5323487200:00:001:0098 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сухомаячківської сільської ради Полтавського району Полтавської області. [PERSON] отримала у Новосанжарській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,04 га з кадастровим номером 5323487200:00:001:0098 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сухомаячківської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Вказав, що земельна ділянка № [NUMBER] площею 4,68 га з кадастровим номером 5323487200:00:001:0176 була внесена до державного земельного кадастру помилково, так як померлій належала земельна ділянка № [NUMBER] , площею 3,04 га з кадастровим номером 5323487200:00:001:0098 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сухомаячківської сільської ради Полтавського району Полтавської області. З метою внесення змін (видалення) до Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки площею 4,68 га з кадастровим номером 5323487200:00:001:0176 С(Ф)Г Довіра зверталась до Головного упрвління Держгеокадастру у Полтавській області, на що була отримана відповідь від 22.08.2023, що відповідно до п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, встановленого постановою КМУ від 17 травня 2012 року № 1051, Дердавна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснив таку реєстрцію у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законом порядку. Зазначив, що з метою врегулювання цього питання в позасудовому порядку Драбинівська сільська рада Полтавського району Полтавської області неодноразово зверталась до [PERSON] , у тому числі і в письмовому порядку, але всі звернення були проігноровані. У поданому до суду відзиві відповідачка [PERSON] вказала, що не погоджується з позовними вимогами та що позов саме до неї є необгрунтованим, адже вона не вважає себе належним відповідачем у цій справі. Зазначила, що відомості про нібито належність ділянки з кадастровим номером 5323487200:00:001:0176 її матері є ймовірно технічною помилкою органів державної реєстрації, які не внесли дані про обмін земельних ділянок та що вона особисто ніколи не зверталася щодо оформлення цієї ділянки, не укладала договорів оренди чи відчуження та не користувалася нею. Зазначила, що ділянка з кадастровим номером 5323487200:00:001:0176 була помилково зареєстрована за її матір`ю [PERSON] та що вона не є власником і спадкоємцем цієї ділянки. Оскільки її дії не порушують права позивача вважає, що не може бути відповідачем у цій справі. 10.09.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог Драбинівській сільській раді Полтавського району Полтавської області. Вказав, що державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 5323487200:00:001:0176 була здійснена оператором державного реєстру земель та перенесення відомостей про цю земельну ділянку відбулося відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр». Зазначив, що державний кадастровий реєстратор є самостійним у своїй діяльнсті, скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5323487200:00:001:0176 можливе лише на підставі рішення суду про скасування державної реєстрації земельної ділянки та допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки. Вважав, що твердження про те, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області є відповідачем по цій справі є помилковим та необгрунтованим, оскільки, як вбачається із позовної заяви, позивачем не зазначено жодної обставини, яка б вказувала, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області прушує його право щодо розпорядження земельною ділянкою. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 59). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 листопада 2025 року витребувано від Новосанжарської державної нотаріальної контори належним чинном засвідченні копії документів спадкової справи № 225/2017 після смерті [INFO] [PERSON] , щодо оформлення спадкових прав на земельну ділянку площею 4,68 га кадастровий номер 5323487200:00:001:0176 та земельну ділянку площею 3,04 га кадастровий номер 5323487200:00:001:0098, а також копії документів щодо зазначених земельних ділянок (а.с. 128). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 158). Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити без її участі. Зазначила, що підтримує раніше поданий відзив, у задоволенні позовних вимог просила відмовити (а.с. 161). Представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання також не з`явилась, у наданій до суду телефонограмі просила розгляд справи проводити без її участі (а.с. 157). Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, вважає, що у задоволенні позову слід видмовити з таких підстав. Так, судом встановлено, що згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії ПЛ № 0108592 від 30.12.1996, на підставі рішення Новосанжарської райдержадміністрації № 549 від 24.12.1996, [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності ксп ім. Леніна, розміром 3.83 га. Згідно зі змінами, внесеними 19.09.2009 до сертифіката, право на земельну частку (пай) передано [PERSON] (а.с. 31-32). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцем земельної частки (паю), посвідченого вищевказаним сертифікатом після смерті [INFO] [PERSON] є її дочка [PERSON] (а.с. 30). Рішенням Драбинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 30.03.2023 надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) № [NUMBER] відповідно до проекту організації території земельних ділянок на ділянці приватизації колишнього КСП ім. Леніна, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сухомаячківської сільської ради Драбинівської територіальної громади з метою виділення в натурі згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0108592 (а.с. 29). Відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації № 524 від 31.08.2004, внесено в додаток 1 розпорядження голови райдержадміністрації від 28.11.2002 № 818 «Про передачу у власність земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зміни, зокрема,: «рядок 91- [PERSON] замість розміру земельної ділянки (паю) 4,72 га читати 3,04 га, замість земельної ділянки № [NUMBER] читати земельну ділянку № [NUMBER] (а.с.38). Відповідно до акту про передачу та прийом земельної частки (паю), власнику сертифікату [PERSON] передано земельну частку із земель КСП ім. Леніна Сухомаячківської ради, на підставі розпорядження Новосанжарської РДА № 524 від 31.08.2004, в розмірі 3,040 га (а.с.46). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с. 135). З матеріалів спадкової справи № 225/2017 від 28.08.2017, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини звернулась її донька [PERSON] (а.с. 133). Водночас, інша донька померлої подала до нотаріуса заяву про відмову від спадщини на користь сестри- [PERSON] (а.с. 134). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 013346 від 24.12.2004, виданого на підставі розпорядження Новосанжарської РДА № 524 від 31.08.2004, померлій [PERSON] належала земельна ділянка з кадастровим номером 5323487200-00-001-0098 площею 3,040 га, яка розташована на території Сухомаячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с.143). Відповідно до виданого нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2018 спадкоємцем вищевказаного майна, належного [PERSON] , яка померла [INFO] є її дочка [PERSON] , у тому числі з урахуванням частки, від якої відмовилась інша донька померлої (а.с. 147). Водночас, судом також встановлено, що згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.07.2025, до вказаного реєстру внесено відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 5323487200:00:001:0176, площею 4.68 га, що розташована на території Сухомаячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. У розділі власник вказано [PERSON] , у розділі «документ, який є підставою для виникнення пава» зазначено: рішення органу виконавчої влади Новосанжарська РДА 28.11.2003 818, у розділі «документ, що посвідчує право» вказано : від 24.12.2004 ПЛ 013346 (а.с.16-20). Також судом встановлено, що у своїх листах, адресованих [PERSON] та [PERSON] позивач- Драбинівська сільська рада Полтавського району Полтавської області вказувала на помилковість внесення відомостей до Державного земельного кадастру в частині щодо зазначення власником земельної ділянки з кадастровим номером 5323487200:00:001:0176, площею 4.68 га [PERSON] , оскільки ця земельна ділянка була успадкована [PERSON] після смерті її матері- [PERSON] (а.с. 12, 13, 40, 44). Надаючи оцінку дослідженим доказам суд враховує, що особа, яка звертається до суду з позовом має вказувати у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, зокрема, щодо матеріально- правового інтересу у спірних відносинах. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав. Це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Зазначені положення є релевантними й у тому випадку, коли позивачем у справі є юридична особа. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Тлумачення вказаних норм права свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших). Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, провадження № 14-545цс19, від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, провадження № 12-61гс21 (пункт 148)). Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Велика Палата Верховного Суду зазначала, що кожна особа, чиї права чи інтереси було порушено, має право звернення до суду для їх захисту. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь- якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити (постанова від 28 вересня 2021 року у справа № 761/45721/16-ц, провадження № 14-122цс20). Отже, підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови в позові. Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги зокрема щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмета заявленого позову, наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 450/2875/19, провадження № 61-5051св22. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Встановлено, що у цій справі позивач посилався на те, що до Державного земельного кадастру було внесено помилково відомості про те, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 5323487200:00:001:0176 є [PERSON] , спадкоємицею якої є відповідачка [PERSON] , в той час як цю земельну ділянку успадкувала [PERSON] після смерті своєї матері- [PERSON] , а тому є необхідність визнання в судовому порядку незаконною такої реєстрації та її скасування. Проте, аналізуючи матеріали справи, суд встановив, що позивач у позовній заяві не зазначив обставин, які підтверджували б наявність порушення саме його права та/або законного інтересу фактом зазначення у Державному земельному кадастрі відомостей про [PERSON] як про власника земельної ділянки з кадастровим номером 5323487200:00:001:0176. Так, з матеріалів справи встановлено, що на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0108592, виданого 30.12.1996, померлій [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності ксп ім. Леніна розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Поряд з цим, згідно з п. 16, 17 Перехідних положень ЗК України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.05.2009 [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] земельну частку (пай), посвідчену вищевказаним сертифікатом. Відомостей про те, що вказане свідоцтво про право на спадщину було визнано недійсним, матеріали справи не містять. У подальшому [PERSON] рішенням двадцять третьої сесії Драбинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області восьмого скликання від 30.03.2023 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеутрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) № [NUMBER] на ділянці приватизації колишнього КСП ім. Леніна відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0108592. Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Свідоцтво про право на спадщину кваліфікується як спосіб оформлення права на спадщину і є документом, що посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців та підтверджує права на спадщину. Видача свідоцтва можлива лише при сукупності юридичних факт, зокрема: відкриття спадщини, виникнення права на спадкування і його здійснення (прийняття спадщини). Водночас, положеннями ст. 316- 321 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Наведені норми закону дають підставу для висновку про те, що правомочності щодо земельної частки (паю), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0108592 може здійснювати [PERSON] , яка в установленому законом порядку набула право на спадщину- земельну частку (пай). Відповідно, правом на захист своїх прав та звернення до суду з позовом, зокрема, у разі зазначення відомостей про власника вказаної земельної частки (паю) іншої особи, наділена саме [PERSON] . У свою чергу, позивач- Драбинівська сільська рада Полтавського району Полтавської області у своєму позові не вказала як зміст права чи інтересу, за захистом якого звернулася до суду, так і характер його порушення, невизнання або оспорення. Позивачем не наведено будь- яких обгрунтувань- з якою саме метою він використовує цивільне судочинство та які саме права чи інтереси позивача будуть відновлені у разі задоволення позову. Надані до суду докази жодним чином не доводять наявність у позивача права та інтересу щодо земельної частки (паю) та порушення права та/або законного інтересу позивача у зв`язку з державною реєстрацією земельної ділянки. Таким чином судом не встановлено жодних обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Вказані обставини є підставою для відмови у позові. Суд враховує, що відповідачі у своїх відзивах наполягали на тому, що вони не є належними відповідачами у цій справі. Проте, суд не надає оцінку ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права та належності відповідачів у спорі, оскільки така перевірка здійснюється судом лише у разі доведення позивачем порушення його права чи законного інтересу. У спірних правовідносин Драбинівська сільська рада Полтавського району Полтавської області указаного не довела, що є самостійною та достатньою підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed