Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

24 березня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Шабівської сільської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Стислий виклад позиції позивача Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 2016 року він разом із відповідачкою проживали однією сім`єю. [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] . У зв`язку з тим, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі на момент народження дочки, відомості про батька дитини були записані на підставі ч. 1 статті 135 Сімейного Кодексу України. Позивач вказує, що відповідачка жодного з покладених на неї обов`язків матері не виконує, тривалий час не проживає разом із дитиною, станом здоров`я, успіхами та взагалі долею дитини не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, та самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Також, позивач вказує, що самостійно виховував свою дочку. Наразі, він перебуває у лавах ЗСУ і його донькою займається його мати бабуся дитини [PERSON] , 1957 року народження, якій за віком та станом здоров`я вже важко це роботи. На підставі викладеного, просить суд позов задовольнити. Процесуальні дії у суді 24.03.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служба у справах дітей Шабівської сільської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 цивільна справа № 495/1987/25 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служба у справах дітей Шабівської сільської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Анісімової Н.Д. Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ від 18.04.2025 № 895 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2025 цивільна справа № 495/1987/25 передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В.. Ухвалою суду від 21.04.2025 відкрито загальне позовне провадження по цивільній справі та витребувано висновок про доцільність чи не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 09.06.2025 надійшло уточнення до позовної заяви. 10.06.2025 від Служби у справа дітей Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району надійшов витяг з протоколу засідання комісії. Ухвалою суду від 10.06.2025 витребувано з Білгород-Дністровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повний витяг про народження [PERSON] , [INFO] (актовий запис №1015, свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). 24.06.2025 від Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району надійшла інформація про реєстрацію місця проживання відповідача. 10.07.2025 від Білгород-Дністровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла відповідь на ухвалу суду. 15.07.2025 від представника позивача надійшло клопотання про виклик свідків. Ухвалою суду від 16.07.2025 клопотання про виклик свідків було задоволено. 02.09.2025 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів. Ухвалою суду від 04.09.2025 підготовче провадження по справі було закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. 29.09.2025 від Білгород-Дністровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов затребуваний судом витяг. 07.10.2025 від представника позивача надійшла заява про приєднання доказів. 08.10.2025 від представника Шабівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі, з позовними вимогами повністю згодні. 10.11.2025 від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності. Позиції учасників судового провадження Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, адвокат Тулянцева В.В., яка діє в його інтересах, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що мати дитини покинула дитину - дочку [PERSON] , коли останній було 3 роки та весь цей час не бачила та не піклувалась про дитину. Всі витрати, моральний та фізичний розвиток дитини здійснював позивач, поки його не призвали до лав ЗСУ. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] пояснила, що її дочка [PERSON] вже тривалий час проживає разом із своїм татом та бабусею. На запитання суду, яким чином [PERSON] опинилась у батька, [PERSON] пояснила, що вона не перебувала у шлюбі із батьком [PERSON] , вони деякий час жили разом і у них з`явилась [PERSON] . Через деякий час вона вирішила повернутись до свого чоловіка, з яким перебуває у шлюбі, і стала проживати з ним. Батько [PERSON] [PERSON] приїхав до того будинку, де жила [PERSON] разом із своїм чоловіком, але вона його у той день не побачила, оскільки вона спала після того, як випила велику кількість алкогольних напоїв. Знайома [PERSON] , яка разом із нею вживала алкогольні напої, яка не спала на той час, взяла [PERSON] , посадила у коляску та відала [PERSON] її батьку [PERSON] . Саме так [PERSON] опинилась у свого батька та стала жити із ним. На запитання суду, чи зверталась [PERSON] до батька [PERSON] , щоб він її повернув, відповідачка [PERSON] пояснила, що не зверталась взагалі, оскільки вона проти цього не заперечувала та її це цілком влаштовувало. Також пояснила, що всі ці 5 років, поки [PERSON] живе із батьком, вона її не бачила, до неї не приїздила, з нею не спілкувалась, не цікавилась її життям та потребами, тобто [PERSON] повністю утримує та забезпечує її батько, і вона вважає, що для дитини так буде краще. В дебатах відповідачка [PERSON] вказала, що вона хоче, щоб позов був задоволений і батько і надалі піклувався про їх дитину, оскільки, якщо батька [PERSON] вб`ють на війні, то нікому буде піклуватись про дитину, [PERSON] нікому не буде потрібна. Щодо стягнення з неї аліментів на утримання дочки [PERSON] також не заперечувала. Представник третьої особи Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, як органу опіки та піклування [PERSON] пояснила, що ними, як органом опіки та піклування, наданий до суду висновок, згідно якого вони поклали вирішення цього питання на розсуд суду. Також пояснила, що такий висновок був ухвалений Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, як органом опіки та піклування, з причини того, що батько [PERSON] , як вказано у позові, був записаний зі слів матері [PERSON] за ч. 1 статті 135 Сімейного кодексу України, і у разі позбавлення матері батьківських прав, дитина не буде мати ні батька, ні матері. Ознайомившись із повним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , з якого вбачається, що на підставі заяви [PERSON] 22.12.2017 року за № 159/50-35 про визнання батьківства були внесені зміни та з 22.12.2017 року [PERSON] є батьком [PERSON] , представник органу опіки та піклування пояснила, що, приймаючи до уваги досліджені судом матеріали справи, пояснення осіб, які були заслухані судом в якості свідків, а особливо приймаючи до уваги пояснення матері дитини відповідачки [PERSON] вона підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. У судовому засіданні 04.12.2025, суд повідомив учасників провадження, що переходить на стадію ухвалення судового рішення, яке буде проголошено 15.12.2025. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 № 231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, і [INFO] в них народилась дочка [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження згідно якого матір`ю [PERSON] є [PERSON] , батьком [PERSON] (заява про визнання батьківства № 159/50-35 від 22.12.2017 року) та Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.12.2017 року. Згідно Довідки про фактичне місце проживання особи, виданої Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 06/01-11/239 від 14.03.2025 року [PERSON] , на підставі акту обстеження на предмет проживання від 13 березня 2025 року, вона зареєстрована та дійсно фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із: - [PERSON] , 2017 року народження (не зареєстрована); - [PERSON] , 1957 року народження (не проживає з 14.10.2024 року у зв`язку зі службою в ЗСУ). Інші зареєстровані особи, а саме: - [PERSON] , 1951 року народження, який зареєстрований, але фактично не проживає за вказаною адресою. Згідно Довідки № 1 від 03.01.2025 року, виданої [PERSON] опорним закладом загальної середньої освіти «Сергіївський ліцей» Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, [PERSON] , яка навчається в 1-Б класі Сергіївського опорного закладу загальної середньої освіти «Сергіївський ліцей» Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області з 02.09.2024 року, в тому, що батько [PERSON] бере активну участь у вихованні та навчанні дитини (відвідує освітній заклад, спілкується з класним керівником, відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням дитини). Мати дитини жодного разу у закладі не з`являлась, участі у виховані дитини не бере. З 15 жовтня 2024 року дитиною опікується бабуся [PERSON] , у зв`язку з призовом по мобілізації батька дитини. Згідно Довідки № 1 від 03.01.2025 року, виданої закладом дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» смт. Сергіївка, Сергіївської селищної ради, виданої [PERSON] , батьку [PERSON] , в тому, що його донька [PERSON] , 2017 року народження. Дійсно відвідувала заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» з 14 серпня 2020 року по 30 серпня 2024 року. За вказаний час мати дитини жодного разу у закладі не з`являлась, участі у вихованні дитини не приймала. До вересня 2024 року дитиною займався та опікувався її батько [PERSON] . Згідно характеристики на [PERSON] , виданої Реабілітаційним центром «Вікторія», [PERSON] відрізняється відповідальністю, дисциплінарних стягнень не має, з колегами перебуває у доброзичливих стосунках, завжди виявляє стриманість, терпіння та делікатність, витриманий, коректний, життєві орієнтири правильні, бере участь у громадському житті колективу, завжди прийде на допомогу колегам по роботі, усі дані доручення начальника підрозділу виконує сумлінно, за характером добрий, стриманий, уважний. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов, складеному начальником та членами служби у справах дітей Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району, Одеської області 07.01.2025 року, у присутності [PERSON] , дитина [PERSON] у зв`язку із відсутністю батька мешкає у кімнаті бабусі, має окреме спальне ліжко, стіл для підготовки до шкільних занять, шафу для зберігання дитячих речей. Дитина навчається у 1-му класі ОЗЗСО «Сергіївський ліцей», із задоволенням демонструє щоденник із гарними оцінками її навчання. Житлово-побутові умові добрі. Під час бесіди з [PERSON] дитина розповідає про бабусю та батька та показує в телефоні фото батька, які останній їй нещодавно надсилав. В розмовах дитина жодним чином не згадує про мати, що може свідчити про повну відсутність матері у житті [PERSON] . Згідно психолого-педагогічної характеристики на ученицю 1-Б класу ОЗЗСО «Сергіївський ліцей» [PERSON] , [INFO] , [PERSON] прийшла до ліцею із середнім рівнем готовності до навчання, зарекомендувала себе як старанна, мотивована, уважна учениця, наразі має високий рівень мотивації до навчання, самостійно виконує домашнє завдання, з задоволенням йде до школи. [PERSON] є дуже емоційною, допитливою, має власну думку і висловлює власні потреби, має добрий і чуйний характер, зазвичай усміхнена, налаштована на позитив, але дівчинка дуже переживає через те, що її покинула мати, і про те, що мама вживає алкоголь. Вона тривожиться про своє майбутнє, [PERSON] може знаходитись у дуже роздратованому та тривожному стані через відсутність батька, особливо коли від нього не має повідомлень з фронту. [PERSON] проживає разом із бабусею і татом з червня 2020 року, за цей період мама жодного разу не відвідувала доньку, а тато з 14.10.2014 року мобілізований в ряди ЗСУ. Згідно характеристики № 01-32/103 від 30.09.2025 року на [PERSON] , [INFO] , виданої [PERSON] опорним закладом загальної середньої освіти «Сергіївський ліцей» Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, [PERSON] характеризується позитивно, зовнішній вигляд завжди охайний, шкільне приладдя завжди порядку. Батько ( [PERSON] ) та бабуся ( [PERSON] ) приділяють належну увагу навчанню та вихованню дитини, вони систематично відвідують школу, цікавляться не лише успіхами, а й справами класу, стосунками з однокласниками, психоемоційним станом дівчинки, її самопочуттям., вони беруть активну участь у класних батьківських зборах, залучається до вирішення організаційних питань класу. Документи про зарахування до навчального закладу подавав батько, мати дівчинки ніколи не приходила та не цікавилась життям дитини, в розмовах дівчинка ніколи про неї не згадує. Згідно довідки військової частини [NUMBER] № 699 від 16.01.2025 року, матрос [PERSON] перебуває на військовій службі під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] з 23.11.2024 року по теперішній час. Згідно довідки №449 від 02.12.2024 року, виданій 02.12.2024 року Амбулаторією загальної практики сімейної медицини ТОВ «Золота Нива», [PERSON] , [INFO] , знаходиться під амбулаторним наглядом з діагнозом «цукровий діабет» ІІ тип, з 18.02.2022 року. Згідно Витягу із протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини Шабіської сільської ради від 29.05.2025 року, комісією, серед іншого, було встановлено, що з 2020 року [PERSON] проживає разом із батьком та бабусею. 14.10.2024 року [PERSON] мобілізовано до лав Збройних Сил України, тож наразі дитина проживає із бабусею, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 07.01.2025 року та довідкою про фактичне місце проживання від 14.03.2025 року. На засідання комісії була запрошена відповідачка [PERSON] , яка повідомила, що вона заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Також, комісією встановлено, що батько дитини [PERSON] не є батьком малолітньої [PERSON] , оскільки відомості про нього записані на підставі ч. 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Тобто, мати дитини є матір`ю-одиначкою, яка, згідно з документами, отримувала виплати як мати одиначка на дочку [PERSON] . Приймаючи до уваги наведене вище, комісія вирішила вважати за доцільне винести питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] на розгляд Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Згідно характеристики Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 21.06.2025 року за № 57921-2025, за час мешкання за вищевказаною адресою: [ADDRESS] , [PERSON] зарекомендувала себе негативно, до кримінальної відповідальності не притягувалась, вживає спиртні напої, притягувалась до адміністративної відповідальності, надходили звернення відносно [PERSON] від сільського голови та мешканців громади. На превентивному обліку в Білгород-Дністровському РВП ГУНП в Одеській області не перебуває. Згідно відповіді в.о. голови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.07.2025 року, [PERSON] тричі притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 та ст. 173-2 КУпАП. Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона проживає у [ADDRESS] та є сусідкою відповідачки [PERSON] . Також пояснила, що зараз відповідачка [PERSON] проживає у с. Біленьке разом із цивільним чоловіком, проживає за цією адресою приблизно чотири роки, весь цей час зловживає алкогольними напоями. Зараз у відповідачки [PERSON] четверо дітей найстарша донька вже одружена, має свою родину, середня дівчинка навчається, і хлопчик, якому наразі 4 рочки, живе із ними. Щодо доньки [PERSON] , то свідок нічого сказати не може, оскільки за весь час, коли [PERSON] живе у с. Біленьке (приблизно 4 роки), вона її ніколи не бачила. Також вказала, що коли до [PERSON] приїжджають працівники соціальних служб, то вона виїжджає з цього будинку, потім повертається. Також вказала, що бачила [PERSON] сьогодні вранці, перед тим, як їхала до суду на це засідання, вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння, і вона запитала [PERSON] , чи поїде вона до суду на засідання, на що [PERSON] їй відповіла, що їй це не потрібно. Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є мамою позивача, тобто бабусею [PERSON] . Пояснила, що донька позивача та її онука [PERSON] з 2,6 рочків живе із ними, її маму за цей час ( [PERSON] наразі 8 рочків) вона не бачила та не чула. Їй відомо , що коли [PERSON] було 2,6 рочків її батько позивач у справі приїхав до будинку, де жила мати [PERSON] [PERSON] , але в будинку він її не побачив, і забрав звідти [PERSON] до них додому, оскільки знає, що [PERSON] дуже сильно випиває, та про дитину ніколи не піклувалась. Також вказала, що до того моменту, поки [PERSON] не виповнилось 2,6 рочків, [PERSON] та її син проживали разом, в її квартирі, але, через те, що [PERSON] дуже сильно пила, у квартирі завжди був безлад, вона попросила їх переїхати. Потім, [PERSON] та її син деякий час жили у с. Біленьке разом. Пояснила, що її сина мобілізували до лав ЗСУ, наразі Він служить під [PERSON] , а [PERSON] опікується вона. Також додала, що її син позивач [PERSON] на її прохання телефонував відповідачці, щоб вона поспілкувалась із дитиною, на що [PERSON] завжди відповідала, що вона народила дитину позивачу, і щоб він її і виховував. Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є вчителем [PERSON] у школі. Пояснила, що [PERSON] завжди охайна, підготовлена до занять. [PERSON] завжди приводив та забирав зі школи її батько, завжди цікавився її успіхами, її шкільним життям. Наразі це робить її бабуся, яка завжди дає [PERSON] у школу у судочку щось смачненьке. Пояснила, що [PERSON] завжди усім забезпечена. Коли її тато приїжджає у відпустку, завжди приходить до неї, цікавиться успіхами та життям [PERSON] . [PERSON] завжди говорить про батька із гордістю, розказує, як він піклується про неї. Також пояснила, що мати дитини вона ніколи не бачила, ніколи з нею не спілкувалась, і ніколи від [PERSON] не чула про її мати, вона про неї ніколи не згадувала. Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є директором садочка, в який ходила [PERSON] . Пояснила, що вона приймала [PERSON] в садочок, весь час, поки [PERSON] була в садочку - це 3 роки вона жодного разу не бачила її маму. [PERSON] завжди приводили та забирали із садка батько або бабуся. Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є вихователем дитячого садочка, та була вихователем [PERSON] у період, коли вона була у них в садочку. Вказала, що вона три роки працювала з [PERSON] , за ці три роки вона жодного разу не бачила маму [PERSON] , про [PERSON] завжди піклувались її тато та бабуся, вони приводили, забирали [PERSON] з садочку, цікавились її успіхами та забезпечували її усім необхідним. У присутності шкільного психолога [PERSON] судом була допитана неповнолітня [PERSON] , яка пояснила наступне. Вона тривалий час (скільки себе пам`ятає) проживає разом із бабусею та своїм батьком, після того, як її батько забрав її від мами та привіз до себе додому. Зараз, як пояснила [PERSON] , її батько на війні, нею займається її бабуся. Також вказала, що її тато приїжджає до неї, та вони разом проводять весь час влітку купаються на лимані, ходять на прогулянки. Вона знає, що її мама живе у с. Біленьке, але мама ні разу до неї не приїжджала, своїх двох сестричок, які залишились з мамою у с. Біленьке, вона дуже давно не бачила а з ним не спілкується. На запитання суду, чи хоче вона проживати з мамою чи з батьком, [PERSON] відповіла, що хоче проживати разом із своїм батьком та бабусею, з ними їй добре та все влаштовує. До мами повертатись не хоче, жити з нею також не хоче, бо мама її сильно била. Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є шкільним психологом школи, в якій навчається неповнолітня [PERSON] . Також вказала, що вона працює з усіма дітками, а також з [PERSON] . Пояснила, що на заняттях, [PERSON] завжди говорить тільки про батька та бабусю, на заняттях, коли вони малюють або викладають родину, [PERSON] викладає та малює себе, бабусю та батька, тобто в її уявленні її родина складається з них, бабусі та тата, матері в її уявленні про родину немає взагалі. Пояснила, що на запитання про її маму, де її мама, [PERSON] відповідає що її мама [NUMBER] , а де вона знаходиться вона не знає. Також пояснила, що раніше [PERSON] до школи завжди приводив тато, а зараз, оскільки тато на війні, то шкільний керівник домовилась про те, що [PERSON] забирає та привозить до школи та назад додому шкільний автобус. Нормативно-правове обґрунтування Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнств і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Також ЄСПЛ наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши при цьому, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11). Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17. Також, згідно правової позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду від 26 лютого 2025 року у справі № 487/3019/24, провадження № 61-16081св24, згідно якої Верховним судом були скасовані рішення суду першої та апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав матері та батька, вказано, що «Лише той факт, що [PERSON] заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, не свідчить про її інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку й не може розцінюватися як достатня підстава для відмови у задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав. Крім того, матеріали справи взагалі не містять жодних заперечень [PERSON] та [PERSON] щодо позбавлення їх батьківських прав стосовно їхніх дітей. У правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання слід вирішувати в контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо». Висновки суду Згідно актуальної усталеної практики Верховного Суду по розгляду справ такої категорії, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини(дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як встановлено судом у судовому засіданні з показів свідків, представника органу опіки та піклування, дослідження характеризуючих матеріалів, наданих стороною позивача, та не було спростовано, а навпаки, підтверджено самою відповідачкою у судовому засіданні, малолітня [PERSON] стала проживати зі своїм батьком в наслідок того, що мати дитини [PERSON] постійно зловживала спиртними напоями, і її знайома просто віддала малолітню [PERSON] батькові [PERSON] , коли мати дитини [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Ця подія мала місце 5 років назад, тобто у 2021 році. Мати дитини відповідачка [PERSON] не вчинила жодних дій щодо повернення своєї доньки до свого місця проживання, її це повністю влаштовувало. Окрім цього, суд звертає особливу увагу на той факт, що, всі ці п`ять років, поки дитина проживає з батьком, її мати відповідачка [PERSON] жодного разу не приїздила до своєї доньки, не відвідувала її не привозила харчі або одяг, не дзвонила їй, проживаючи на відстані близько 3 км від своєї доньки. Тобто, відповідачка [PERSON] абсолютно добровільно та усвідомлено жодним чином не приймала та не приймає участі у житті та вихованні своєї дитини. Суд також акцентує увагу на тому, що коли відповідачка з`явилась у судове засідання, то вона не питала, чи є її донька у приміщенні суду, чи може вона її побачити, і також не задала жодного питання бабусі дитини [PERSON] щодо своєї доньки. Також суд приймає до уваги той факт, що відповідачка [PERSON] на стадії дебатів вказала, про те що вона бажає, щоб цей позов задовольнити та батько [PERSON] й надала піклувався про неї, оскільки, якщо його вб`ють на війні, дитина не буде нікому потрібна. На переконання суду, цей факт яскраво свідчить та підкреслює той факт, що відповідачка [PERSON] не мала та має жодного бажання і наміру піклуватись про свою дитину. Не дивлячись на те, що справа перебувала у провадженні суду з березня 2025 року, за весь цей час відповідачка [PERSON] жодним чином не змінила свого ставлення до дитини, не проявила жодного інтересу або зацікавленості в її потребах, в її житті, та життєзабезпеченні. Окрім того, відповідачка [PERSON] з`явилась до суду лише один єдиний раз, у судове засідання, призначене на 04 грудня 2025 року. На переконання суду, вищезазначені факти свідчать про повне ухилення матері дитини від виконання своїх обов`язків, оскільки матеріалами справи достеменно підтверджено, що вона впродовж 5 років взагалі не спілкується з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, в результаті чого в світогляді дитини мати повністю відсутня. Таким чином, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги всі конкретні обставини цієї справи, суд вважає, що в даному випадку має місце саме факт винної поведінки матері дитини. Що стосується попередження матері про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків, то суд вважає в даному конкретному випадку цей захід спливу абсолютно недоцільним, оскільки мати дитини, віддавши дитину батькові, впродовж 5-ти років жодним чином не приймає участі у житті та вихованні дитини, тобто сім`я матері дитини є особливо непридатною або явно неблагополучною, і саме в у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, а саме при її проживанні із своїм батьком. Щодо усталеної позиції ЄСПЛ щодо того, позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, суд вважає за необхідне зазначити, що жодних намірів щодо возз`єднання зі своєї малолітньою дочкою [PERSON] відповідачка [PERSON] як органу опіки та піклування, так і в судовому засіданні, не виказувала. Таким чином, приймаючи до уваги все наведене вище, а саме, факт того, що у даній справі правовідносини стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання слід вирішувати в контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо, суд приходить до висновку що саме в інтересах дитини позовні вимоги позивача є обґрунтованими, такими, що базуються на нормах права, доведеними матеріалами справи, тобто такими, що підлягають задоволенню. Крім того суд зазначає, що згідно з ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині позбавлення батьківських прав, і факт того, що малолітня [PERSON] проживає разом із батьком та бабусею ніким не оспорюється, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки аліментів на утримання доньки [PERSON] є доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, стягнувши з відповідачки [PERSON] на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] . Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 1 211,20 грн., а також стягнути судовий збір на користь держави за позовними вимогами про стягнення аліментів в сумі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved