Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» звернулося до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому позивач просить: стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 27 027,54 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена): 9 382,78 гривень; заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 17 644,76 гривень; стягнути з відповідача судові витрати: зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 гривень; на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 11 200,00 гривень. На обґрунтування позову вказав, що позивач отримав права вимоги відповідно до договорів факторингу за кредитним договором № TDB.2021.0001.34313, зобов`язання за якими відповідач належним чином не виконував, через що у нього утворилась заборгованість спочатку перед первісним кредитором, а потім перед позивачем. Ухвалою Шевченківського\~районного\~суду\~м.\~Харкова\~від\~03.10.2025\~прийнято\~до\~розгляду\~та відкрити провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 13.10.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив: відмовити в позові через сплив строку позовної давності, відсутність повідомлення про цесію (ч. 2 ст. 516 ЦКУ), форс-мажор (ст. 617 ЦКУ); призупинити нарахування та сплату платежів до закінчення воєнного стану; звільнити від штрафів, пені та інших нарахувань за цей період; зменшити витрати на адвоката до 2 000 грн як неспівмірні. Відзив мотивований тим, що відповідач є пенсіонером і ВПО, його пенсія 3 038 грн/міс, у свою чергу сума позову (27 027,54 грн) та витрати (13 622,40 грн) 40 649,94 грн перевищує його річну пенсію. Єдина квартира 44,2 кв.м не підлягає стягненню (ст. 52 Закону «Про виконавче провадження»). Вказав, що не визнає суму боргу, оскільки договір з АТ «МЕГАБАНК» від 02.12.2021 фактично діяв менше 3-х місяців, до початку вторгнення рф 24.02.2022. На 20.12.2022 виписка банку фіксує суму 4 497,04 грн. Після відкликання ліцензії АТ «МЕГАБАНК» (2 червня 2022 року) і ліквідації додатку todobank у відповідача не було контактів із банком чи правонаступниками. Ліквідація мобільного додатку todobank після відкликання ліцензії унеможливила доступ до інформації про борг, що свідчить про нездатність відповідача контролювати ситуацію. Після 2 червня 2022 року відповідач не визнає борг діями (частковими платежами). Строк позовної давності (3 роки, ст. 257 ЦКУ) сплив до 2 червня 2025 року. Операція в виписці від 20.12.2022 на 4 497,04 грн не підтверджує борг 27 027,54 грн. 15.10.2025 відповідач подав доповнення до відзиву, в яких просить доповнити вимоги: скасувати нарахування відсотків (17 644,76 грн) як незаконні через невиконання банком своїх зобов`язань; залишити в силі попередні вимоги: відмовити в позові, призупинити платежі, зменшити витрати на адвоката до 2 000 грн.; застосувати судову практику для зменшення/скасування боргу 20.10.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній просить позовні вимоги задовольнити. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору. Крім того, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Щодо наявності заборгованості представник вказав, що у матеріалах справи наявні виписки по особовому рахунку Відповідача та розрахунок заборгованості, з яких вбачається, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення Відповідачем умов Кредитного договору. Виписки по особовому рахунку є первинними документами та підтверджують наявність заборгованості, у тому числі, за відсотками. Тобто, Позивач на підтвердження суми заборгованості Відповідача за Кредитним договором надав належні, допустимі, достовірні та достатні докази. Щодо позовної давності зазначив, що враховуючи норми законодавства загальна позовна давність для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу за Кредитним договором № № TDB.2021.0001.34313 від 02.12.2021 року тільки почала відлік після 04.09.2025 року. Також зазначив, що розмір витрат Позивача на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони Позивача. 29.10.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволені позовних вимог. 30.10.2025 від представника позивача надійшло клопотання про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву, поданого 29.10.2025. \~ \~ \~ \~Суд ухвалою від 03.10.2025\~відкриваючи провадженні у справі визначив відповідачу п`ятнадцятиденний\~строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу відповідач скористався наданим правом та подав до суду 13.10.2025 відзив на позовну заяву та 15.10.2025 доповнення до відзиву на позовну заяву, а тому суд залишає без розгляду поданий 29.10.2025 відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача. 04.11.2025 від представника відповідача надійшли заперечення та заява про поновлення строку на подання заперечень. У заяві про поновлення строку на подання заперечень вказала, що відповідач, не будучі фахівцем у галузі права, звернувся із Заявою про надання безоплатної правової допомоги до Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, де лише 16 жовтня 2025 року мені, як представнику Відповідача, було видано Доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги [PERSON] №4850/2025- 4070469 від 16.10.2025 року. Разом з тим, перша зустріч з суб`єктом безоплатної правничої допомоги [PERSON] відбулась 22 жовтня 2025 року. Тому, 22 жовтня 2025 року представник відповідача, через підсистему «Електронний суд» звернулася до Шевченківського районного суду м. Харкова із Заявою про ознайомлення із матеріалами справи, де лише 28 жовтня 2025 року їй надано доступ до матеріали справи № 638/19210/25 для ознайомлення в електронному вигляді. Так, лише 28 жовтня 2025 року представник дізналася про те, що Позивачем 20 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» подано Відповідь на відзив, у зв`язку з чим просить поновити строк для подання заперечень. Так, відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 127 ЦПК України). У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе поновити представнику відповідача пропущений строк для подачі заперечень. Заперечення обґрунтовані тим, що Відповідач повністю заперечує проти позову, вважає, що Позивачем не лише завищено вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитом, але й не підтверджено наявність заборгованості за кредитом в розмірі 9382,78 грн. Відповідач вважає, що Позивач не довів обставин, на які посилається у позові, як на підставу своїх вимог, зокрема, долучені позивачем копія Договору про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank згідно до п. 1 цього договору, що розміщений на сайті АТ «Мегабанк», www.todobank.com та/ або www.megabank.ua та/або у місці інформування клієнта, Заява анкету до Договору приєднання, яка була підписана Відповідачем не є доказом про те, що Відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг у АТ «Мегабанк», які діяли на момент підписання відповідачем цієї заяви; у Відповідача відсутній примірник договору, бо Відповідач не підписував саме кредитний договір. Додатку №1 «Тарифний пакет «todobank» до Кредитного договору, які долучені Позивачем до позовної заяви, не містять підпису Відповідача; у долучених до позовної заяви документах, не зазначена погоджена сума/ ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, яка картка була видана відповідачу, строк дії цієї картки, а також доказів про встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Вимога Позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 11200,00 грн., враховуючи вимогу Позивача про стягнення з Відповідача коштів в розмірі 27 027,54 грн., не підлягає задоволенню внаслідок того, що такий розмір є занадто завищений. У судове засідання представник позивача, не з`явився, про судове засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Просив провести розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судовому засідання підтримала доводи викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Відповідно до частини другої статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 02.12.2021 між АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір №TDB.2021.0001.34313 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, що також підтверджується власноручним підписом відповідача. Згідно з розділом «Запевнення та умови» вищевказаної заяви-договору передбачено, що сума максимального ліміту кредитної лінії становить 200 000 грн., строк кредиту 12 міс., пільговий період 62 дн., тип кредиту кредитна лінія, процентна ставка базова 56 %, у пільговий період відсоткова ставка 0,0001%, орієнтована реальна річна процента ставка 87,30%, орієнтовна загальна вартість кредиту 273 293 грн. Відповідно до п. 2 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору, Банк відкриває Клієнту: поточний рахунок № [NUMBER] (у гривні), що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, поточні рахунки № [NUMBER] (у доларах США), № [NUMBER] (у Євро), що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International Gold Rewards миттєвого випуску (неперсоніфіковану). Картка є власністю Банку. ???Картка використовується Клієнтом для отримання/внесення готівкових коштів, оплати товарів і послуг, а також з метою здійснення інших операцій, передбачених умовами Договору та/або чинним законодавством України і не пов?язаних із здійсненням підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності. Факт отримання Клієнтом картки та її номер зафіксовано та зазначено у заключному розділі Кредитного договору (реквізити та підписи сторін). Крім того, у вказаному розділі зафіксовано факт отримання примірника заяви-договору одразу після її підписання та факт ознайомлення з публічною частиною Договору та Додатками до нього на веб-сайті, доступ до яких отримав в день підписання заяви-договору. За умовами п. 8 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору, він набирає чинності з моменту підписання Заяви-Договору та діє протягом 3 (трьох) років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього Договору жодна із Сторін не заявить про його розірвання, цей Договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій Договору є необмежною. Згідно з п. 11 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору клієнт своїм підписом підтвердив, що з ця заява-договір, договір із додатками у сукупності складають єдиний договір, істотні умови якого можуть міститися як у цьому тексті так і в інших частинах договору. Крім того, відповідачем власноручно підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому також наявна інформація про кредитування. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором TDB. 2021.0001.34313 від 02.12.2021 станом на 03.09.2024 його заборгованість становить 27 027,54 грн., яка складається з наступного: заборгованість за основним боргом в сумі 9 382,78 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 17 644,76 грн. З виписки по рахунку відповідача у АТ «Мегабанк» за період з 03.12.2022 по 03.09.2024 вбачається, що відповідач неодноразово користувався коштами на своїй картці і йому нараховувалися відсотки за користування кредитом. У виписці детально вказано всі нараховані суми відсотків по 02.09.2024 на загальну суму 17 644,76 грн., а також всі суми фактично отриманих відповідачем коштів. 03.09.2024 АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» уклали Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Пунктом 1 договору, передбачено, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Банк відступає новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами з урахування усіх змін, доповнень, додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Заборгованість за Основними договорами, вказаних у Додатку №2 цього Договору, погашена в повному обсязі до укладення цього Договору, та відповідно права вимоги за такими договорами не відступається у зв`язку з їх припиненням. Відповідно до п. 4 Договору № GL1N426240 сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 21 723 211,51 (Двадцять один мільйон сімсот двадцять три тисячі двісті одинадцять гривень) 51 копійку. Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до пункту 14 цього Договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор. Відповідно до Витягу з Додатку №1 до Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, укладеного "03" вересня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» отримало право вимоги до [PERSON] у загальній сумі 27 027,54 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 9 382,78 грн., заборгованість за відсотками 17 644,76 грн. Оплата за вищевказаним договором підтверджується копією Платіжної інструкції № 66895 від 31.07.2024 на суму 23425777,00 грн. 27.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» укладено Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Пунктом 1 договору, передбачено, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Банк відступає новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами з урахування усіх змін, доповнень, додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Права вимоги, що відступаються за цим Договором належать первісному кредитору на підставі договору від 03.09.2024 № GL1N426240 про відступлення права вимоги, що укладений ним з попереднім кредитором Боржників АТ «Мегабанк», відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом CFD001-UA-2024618-01260 від 09.07.2024, переможцем, яких став Первісний кредитор. Оплата за вищевказаним договором підтверджується копіями платіжних інструкцій № 1074 від 27.12.2014, №1091 від 31.01.2025, №1822 від 22.09.2025 на суми 8030000,00 грн., 9200000,00 грн., 5500000,00 грн. Відповідно до Витягу з Додатку №1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного "27" грудня 2024 року, ТОВ «ФК Єврокредит» отримало право вимоги до [PERSON] у загальній сумі 27 027,54 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 9 382,78 грн., заборгованість за відсотками 17 644,76 грн. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207\~ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527\~ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1 ст. 530\~ЦК України\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625\~ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з статями\~626,\~628\~ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті 638\~ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054\~ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.\~1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050\~ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За приписами пункту 1 ч. 1 ст.\~512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1\~ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст.\~1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.\~1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.\~516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти). Зазначений обов`язок зберігається за новим кредитором у разі подальшого відступлення права вимоги за відповідним договором. Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 638/13976/15-ц. У постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року по справі № 361/2105/16-ц вказано, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору уступки між первісним кредитором, наступними кредиторами та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником). Суд вважає, що позивачем підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, підтверджено факт видачі кредитних коштів та нарахування відсотків, а також підтверджено наступне укладення договорів факторингу між первісним кредитором, його наступниками та позивачем щодо спірного договору. Матеріали справи містять достатні докази, що підтверджують наявність боргу позичальника перед кредитором за кредитним договором № TDB.2021.0001.34313 в загальній сумі 27 027,54 грн. У банківських виписках детально відображено суми фактично отриманих відповідачем коштів та всі суми нарахованих йому відсотків. Будь-якого контр-розрахунку відсотків відповідач не надав. Отже, позовні вимоги про стягнення боргу є обґрунтованими. Посилання відповідача на те, що віднесення банку до категорії неплатоспроможних спричинило неможливість виконання кредитних зобов`язань, суд вважає необґрунтованими. По-перше, до суду не було надано жодних доказів того, що відповідач намагався погасити кредитну заборгованість, або звертався до відділень банку чи Національного банку України, або звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб після віднесення АТ «Мегабанк» до категорії неплатопроможних. По-друге, віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору. Суд також вважає неспроможним посилання відповідача на те, що його не було повідомлено про відступлення права вимоги від банку до інших осіб. Дійсно, в матеріалах справи відсутні докази такого повідомлення, що є порушенням статті 18 Закону України «Про споживче кредитування». Разом з тим, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Стосовно нарахування відсотків після 02.06.2022 до 03.09.2024, суд зазначає, що в п. 8 договору сторони погодили автоматичну пролонгацію договору на три роки кожного разу, коли за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії договору жодна із Сторін не заявить про його розірвання. Відповідач не надав доказів того, що він повідомляв первісному кредитору або будь-якому із наступних кредиторів про розірвання договору, а тому строк договору був продовжений. Підводячи підсумок суд зазначає, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за договором кредиту виконав не у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість в загальній сумі 27 027,54 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо застосування строків позовної давності суд зазначає, що з Згідно із Законом України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями), установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено, останній раз термін дії карантину було продовжено на всій території України до 30.06.2023 року. Законом України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, запроваджено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24.02.2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася. Воєнний стан, який запроваджено в Україні 24.02.2022 року, наразі не припинено та не скасовано. З 30.01.2024 року, перебіг позовної давності призупинявся на період дії воєнного стану. Зокрема, Законом України № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було змінено п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». 14.05.2025 року Верховна Рада України ухвалила Закон № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким було виключено положення про зупинення перебігу строків позовної давності на період дії воєнного стану (п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Вказаний Закон набрав чинності з 04.09.2025 року (через три місяці з дати опублікування). Тобто, із 04.09.2025 року було поновлено відлік строку позовної давності. Тобто, строк позовної давності для звернення з цим позовом не був пропущений позивачем станом на час звернення до суду 30.09.2025. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № TDB. 2021.0001.34313 від 02.12.2021 у розмірі 27 0273,54 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо посилань позивача на скрутне матеріальне становище, то суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Тобто, відповідач наділений правом звернутися з заявою про відстрочення або розстрочення виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 23.09.2025 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката\~або з власної ініціативи,

Outcome: approved