Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

04.04.2025\~позивачка подала\~до суду\~позовну заяву,\~вобґрунтування якої зазначає, що з 21.05.2003 перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого спільних дітей немає.Протягом останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, шо в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, а також на вирішення питань, шо постають у сімейному житті, відсутнє взаєморозуміння. Шлюб існує тільки формально. Втратили почуття взаємної любові та поваги, які служать основою для побудови сім`ї. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання неможливе. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. 16.04.2025 на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 17.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. 18.05.2025 відповідач [PERSON] подав до суду заявку на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення (а.с. 27). Позивачка в прохальній частині позовної заяви просить проводити розгляд справи у її відсутність. Представниця позивачки подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання, які призначені на: 18.08.2025 не з`явився (направив на електронну адресу суду заяву про відкладення в зв`язку з перебуванням на лікарняному (а.с. 26)); 06.11.2025 не з`явився (05.11.2025 направив на електронну адресу суду заяву про відкладення з перебуванням на лікарняному (а.с. 32-34)); 11.12.2025 не з`явився (11.12.2025 направив на електронну адресу суду заяву про відкладення з перебуванням на лікарняному (а.с. 41-45). Суд критично ставиться до заяв відповідача про неодноразові відкладення справи та вважає, що останній намагається затягнути процес розгляду справи. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, відповідно до оригіналу свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 21.05.2003 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 539 (а.с. 4). Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі викладеного, оскільки сторони не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява підлягає до задоволення. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При подачі позову до суду, позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн, згідно квитанції № FU4U-E2UQ-7FTE від 01.04.2025 (а.с. 3). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved