Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

18.04.2025 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] ) про виділ у натурі частки із спільного майна, в якій просить виділити в натурі [PERSON] , із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належні 9/25 часток в житловому будинку з господарчими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а саме: частину житлового будинку літ. «А», загальною площею 130,4 кв.м., у тому числі житловою площею 55,8 кв.м.; літня кухня-літ. «Б», вбиральня-літ. «Д», душ-літ. «И», навіс- літ. «Ж», гараж-літ. «3», гараж-літ. «К», мостіння 1. огорожа № 1-4, розташованих на земельній ділянці безстрокового користування площею 626 кв.м., (без врахування надлишку 10 кв.м.); припинити право спільної часткової власності на 9/25 часток домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованих за [PERSON] ; визнати за [PERSON] , право власності на окремий самостійний об`єкт нерухомого майна, що складається з частини житлового будинку літ. «А», з прибудовами, розташованих на земельній ділянці фактичного користування, площею 321 кв.м., (без врахування надлишку 10 кв.м.), згідно рішення Київського районного суду м. Одеси № 2-1552, від 22.03.2012 року, за адресою: [ADDRESS] . Мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником 9/25 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . Право власності на вказане майно позивач отримав прийнявши 18 жовтня 2024 року спадщину за заповітом після смерті своєї тітки [PERSON] , померлої [INFO] в селі Калаглія, Одеського району, Одеської області. Зазначає, що відповідачі, є співвласниками 16/25 часток в спірному житловому будинку [ADDRESS] , [PERSON] , належить 27/200 часток домоволодіння. [PERSON] , належить 27/200 часток домоволодіння, [PERSON] , 37/200 часток домоволодіння, та [PERSON] належить 37/200 часток домоволодіння. 25 квітня 1975 року, [PERSON] , по договору купівлі-продажу придбала 1/2, (половину) житлової домобудівлі, по [ADDRESS] складалась в цілому з будівлі збудованої на 76,6%. Договір був засвідчений у 8 Одеській державній нотаріальній конторі, реєстраційний № 2-10431. Договором передбачено, то [PERSON] , бере на себе всі права та обов`язки з договору на право забудови будинку та безстрокове користування земельною ділянкою. 7 липня 1989 року, рішенням виконкому Київської районної ради народних депутатів, №№ 393, встановлено, що надану до здачі в експлуатацію будівлю побудовану [PERSON] , вважати прийнятою в експлуатацію, на підставі Акту від 17 травня 1988 року. За Актом районної приймальної комісії, забудовник [PERSON] , володіє будівлею розташованою на земельній ділянці, площею 626 (спільна) кв.м., по [ADDRESS] . 25 жовтня 1994 року, співвласниця [PERSON] , без повідомлення [PERSON] , отримала Рішення Київської районної ради народних депутатів № 849, про утвердження розрахунку часток по житловому будинку [ADDRESS] . Вказаним Рішенням, були змінені частки у спільній сумісній власності. Так після розрахунку у [PERSON] , житлові кімнати, площею 14.0 кв.м., та 10.2 кв.м., склали 16/25 часток, а у [PERSON] , житлові кімнати, площею 11.1 кв.м., та 20.2 кв.м., склали 9/25 часток. Позивач зазначає, що співвласники часто сварилися не поділивши спільне майно та земельну ділянку. Конфлікти щодо спільного житла чи користування земельною ділянкою, вирішувалися в судовому порядку. Так в 2008 році [PERSON] , дізналась, що 26 березня 2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нефедовою Т.О., був посвідчений договір дарування, відповідно до якого співвласниця [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] у рівних частках кожній 27/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , в користування обдарованих перейшли із літ. «А»: 2-1 житлова, 2-4 коридор, 2-5 веранда, 2-7 кухня, 2-6 ванна тамбуру 2-9, вбиральня літ. «Д». При укладенні даного договору дарування [PERSON] подарувала об`єкт нерухомості (вбиральня літ. «Д»), який їй не належав. [PERSON] , змушена була звернутися до суду. Рішенням Київського районного суду міста Одеси, 06.07.2010 р., договір дарування від 26 березня 2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу під реєстровим № 917, був визнаний частково недійсним, а саме в частині дарування вбиральні літ. «Д». В 2008 році нині покійній [PERSON] , стало відомо про поділ майна без її відома та зміну часток у спільній сумісній власності домоволодіння, співвласницею [PERSON] , таким чином, що після зміни часток у [PERSON] , житлова площа складає 16/25 часток, а у [PERSON] житлова площа склалає 9/25 часток. Однак ще задовго до набуття права власності між колишнім власником частини домоволодіння [PERSON] та [PERSON] , а саме в 1975 році склався порядок користування земельною ділянкою, який не порушувався до зміни власника домоволодіння з [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Київського районного суду міста Одеси, від 22 березня 2012 року, визначено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідно до існуючого порядку користування земельною ділянкою, викладеному у висновку судової будівельно-технічної скспертизи № 7360/23 від 27 січня 2012 року, а саме: в користувания [PERSON] виділити земельну ділянку площею 321 кв. м (без урахування надлишку 10 кв.м.), розташовану з приляганням до фасадної, правої, лівої та задньої зовнішнім межами; у користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виділити земельну площею 305 кв. м. розташовану з приляганням до фасадної та правої зовнішнім межам, з встановленням межі, яка відокремлює земельні ділянки. Позивач вказує, що спір вже визначеного судом порядку користування земельною ділянкою, та неодноразове пошкодження майна не припиняється. Зі сторони співвласників [PERSON] , [PERSON] , періодично відбувається незаконне проникнення відомих і не відомих осіб на територію позивача. Також позивач зазначає, що самостійно користується та володіє належними йому 9/25 частками у спільній частковій власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці, безстрокового користування, площею 626 кв.м. Спільних приміщень із відповідачами не має, однак належність відповідачам майна на праві спільної часткової власності не дає можливості вільно розпоряджатися ним, оскільки потрібно враховувати думку інших співвласників, тож просить здійснити поділ спірного нерухомого майна, виділивши йому в натурі 9/25 часток із майна, що є у спільній частковій власності з господарськими будівлями та спорудами та припинити право спільної часткової власності з відповідачами. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка від 02.05.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ у натурі частки із спільного майна. Призначено підготовче засідання. 27.08.2025 року судом в підготовчому засіданні було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 16.12.2025 року представник позивача просила позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні 16.12.2025 року відповідач [PERSON] ( [PERSON] ) просила вирішити спір на розсуд суду. У судовому засіданні 16.12.2025 року представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання судового повідомлення на адресу за якою він зареєстрований, яке булоповернуто з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується повідомленнями (накладною) кур`єрської служби, у судове засідання 16.12.2025 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів - [PERSON] , відповідача [PERSON] ( [PERSON] ), проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.10.2024 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О. було посвідчено, що на підставі заповіту від 21.06.2022 року №438, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] є [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 9/25 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що належали [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.1975 року за реєстровим №2-4820. Зазначений житловий будинок в цілому складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 130,4 кв.м., у тому числі житловою площею 55,8 кв.м., літня кухня літ. «Б», вбиральня літ. «Д», душ літ. «И», навіс літ. «Ж», гараж літ. «З», гараж літ. «К», мостіння І, огорожа - №1-4. Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів 4 липня 1989 року прийнято рішення про введення в експлуатацію та оформлення [PERSON] права власності на частину житлового будинку [ADDRESS] , яка складається з двох житлових кімнат площею 31,30 кв.м., кухні площею 7,40 кв.м., та інших приміщень (вбиральня, ванна, тамбур) площею 6,23 кв. м, з надвірним спорудами: гараж літ. «Е» 5,80x2,60 м, альтанка над підвалом літ. «Ж» 3,0x3,0 м, вбиральня літ. «Д» 0.90x1,0, душова літ. «Г», розташованих на земельній ділянці площею 626 кв. м. 19 серпня 1993 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка відкрилася після смерті [PERSON] , на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів затверджений розрахунок часток по житловому будинку [ADDRESS] , та вирішено оформити право власності на нові ідеальні долі: за [PERSON] на 16/25 часток житлового будинку в літ. «А» житлові площею 14,0 кв.м., 10,2 кв.м., прибудови «а1», «а2», тамбур «а3», літня кухня літ. «Б», навіс літ. «Ж», вбиральня літ. «В», душова літ. «Е», гараж літ. «З»; за [PERSON] на 9/25 часток житлового будинку: в літ. «А» житлові площею 11,1 кв.м, 20,2 кв. м, вбиральня літ. «Д», душова літ. «Г». На підставі вищезазначеного рішення [PERSON] , 1 листопада 1994 року отримала свідоцтво про право власності на частину житлового будинку. 26 березня 2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нефедовою Т.О., був посвідчений договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарувала [PERSON] , [PERSON] у рівних частках кожній 27/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , в користування обдарованих перейшли із літ. «А»: 2-1 житлова, 2-4 коридор, 2-5 веранда, 2- 7 кухня, 2-6 ванна, 1/2 тамбуру - 2-9, вбиральня літ. «Д», 27/100 мостіння І,ІІ та огорожі № 1,2, житловою площею 14,3 кв. м. Рішенням Київського районного суду (суддя Калініченко Л.В.) від 06.07.2010 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] провизнання договору дарування частково недійсним задоволено. Визнано частково недійсним договір дарування від 26 березня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу під реєстровим № 917, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] 27/100 житлового будинку [ADDRESS] , в частині дарування вбиральні літ. «Д». Рішенням Київського районного суду міста Одеси, від 22 березня 2012 року, визначено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідно до існуючого порядку користування земельною ділянкою, викладеному у висновку судової будівельно-технічної скспертизи № 7360/23 від 27 січня 2012 року, а саме: в користувания [PERSON] виділити земельну ділянку площею 321 кв. м (без урахування надлишку 10 кв.м.), розташовану з приляганням до фасадної, правої, лівої та задньої зовнішнім межами; у користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виділити земельну площею 305 кв. м. розташовану з приляганням до фасадної та правої зовнішнім межам, з встановленням межі, яка відокремлює земельні ділянки. Позивач зазначає, що бажає отримати належну йому частку із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належні йому 9/25 часток житлового будинку [ADDRESS] . За таких обставин, з метою підтвердження можливості виділення частки, на замовлення позивача була проведена будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза, відповідно до висновку експерта №282/25 від 22.05.2025 року, враховуючи технічні і об`ємно-планувальні характеристики домоволодіння по [ADDRESS] , можливо виділити 9/25 частин, які належать [PERSON] в окрему самостійну одиницю, до виділу пропонується 9/25 часток в житловому будинку з господарчими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та складається з: -житлового будинку літ. «А» в складі приміщень: 1-4 житлова площею 11,1 кв.м., 1-5 житлова площею 20,2 кв.м., -прибудови літ. «а»: 1-1 веранда площею 7,4 кв.м., 1-2 туалет площею 1,2 кв.м., 1-3 ванна площею 3,1 кв.м., -прибудови літ. «а4»: 1-6 тамбур площею 2,6 кв.м., 1-7 кухня площею 9,8 кв.м., -прибудови літ. «а5»: 1-8 тамбур площею 1,6 кв.м.; всього загальна площа приміщень, що виділяється 57,0 кв.м., в тому числі житлова площа 31,3 кв.м., -надвірних будівель та споруд: вбиральня-літ. «Д», душ-літ. «И», гараж-літ. «К», сарай літ. «Л», огорожа - №2, хвіртка - №4, вимощення І, розташовані на земельній ділянці площею 331 кв.м. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. При вирішенні даної справи суд керується правилами, сформульованими у статтях 358, 367 ЦК України, де закладені принципи поділу майна у натурі, оскільки за нормами ст. 364 ЦК України при виділу частки право спільної часткової власності припиняється лише для особи, яка виділяє свою частку, тоді як в даному випадку при виділі частки позивача, право спільної часткової власності припиниться для обох сторін. В абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. № 7 визначено, що при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Аналогічну правову позицію зазначено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 квітня 2013р. по справі №6-12цс13, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2012р. по справі № 6-510св12, ухвалі Верховного Суду України від 1 квітня 2009 року по справі № 6-27902св08. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Перевіривши матеріали справи, враховуючи, що поділ домоволодіння з виділенням позивачу у особисту приватну власність в натурі належної йому частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме виділити в натурі [PERSON] , із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належні 9/25 часток в житловому будинку з господарчими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та складається з: -житлового будинку літ. «А» в складі приміщень: 1-4 житлова площею 11,1 кв.м., 1-5 житлова площею 20,2 кв.м., -прибудови літ. «а»: 1-1 веранда площею 7,4 кв.м., 1-2 туалет площею 1,2 кв.м., 1-3 ванна площею 3,1 кв.м., -прибудови літ. «а4»: 1-6 тамбур площею 2,6 кв.м., 1-7 кухня площею 9,8 кв.м., -прибудови літ. «а5»: 1-8 тамбур площею 1,6 кв.м.; всього загальна площа приміщень, що виділяється 57,0 кв.м., в тому числі житлова площа 31,3 кв.м., -надвірних будівель та споруд: вбиральня-літ. «Д», душ-літ. «И», гараж-літ. «К», огорожа - №2, хвіртка - №4, вимощення І, розташовані на земельній ділянці площею 321 кв.м. (без врахування надлишку 10 кв.м.). При цьому, суд не погоджується щодо виділу сараю - літ. "Л", про що зазначено у висновку експерта №282/25 від 22.05.2025 року, оскільки судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту, виготовленого 30.04.2024 року сарай - літ. "Л" відноситься до самочинно збудованої споруди. Також відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо припинення права спільної часткової власності на 9/25 часток домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованих за [PERSON] , суд зазначає, що задоволення вимоги про виділення в натурі [PERSON] , із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належні 9/25 часток в житловому будинку з господарчими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , є підставою для припинення права спільної часткової власності на 9/25 часток домоволодіння за вказаною адресою. Крім того, існує спеціальний порядок державної реєстрації права власності на окремі самостійні об`єкти нерухомості (як новостворені, так і ті, що виділяються з цілісного комплексу, або безхазяйні), що включає присвоєння нових адрес та відкриття відповідного розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (ДРРП). Це регулюється нормативно-правовими актами, зокрема Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який передбачає процедури для таких випадків, як поділ майна, виділення частки або взяття на облік безхазяйного майна, що дозволяє реєстратору присвоїти об`єкту окрему адресу та зареєструвати право власності та відноситься до компетенції державного реєстратора, за таких обставин позовна вимога про визнання за [PERSON] , права власності на окремий самостійний об`єкт нерухомого майна, що складається з частини житлового будинку літ. «А», з прибудовами, розташованих на земельній ділянці фактичного користування, площею 321 кв.м., (без врахування надлишку 10 кв.м.), згідно рішення Київського районного суду м. Одеси № 2-1552, від 22.03.2012 року, за адресою: [ADDRESS] , підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: partial