Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

02 квітня 2025 року [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до [PERSON] (надалі також відповідачка, [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, за змістом якого просив: - визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , дитини - [PERSON] , [INFO] , дитини - [PERSON] , [INFO] , із ним, [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] ; - припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі виконавчого листа, що виданий Новосанжарським районним судом Полтавської області 12 серпня 2024 року по справі № 542/2184/23, починаючи з дати подання позовної заяви до суду; - відкликати виконавчий лист, виданий Новосанжарським районним судом Полтавської області від 12 серпня 2024 року по справі № 542/2184/23; - звільнити [PERSON] , [INFO] , від сплати заборгованості по аліментах, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа, виданого Новосанжарським районним судом Полтавської області 12 серпня 2024 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 12 грудня 2023 року по день повноліття; - стягнути із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви по день їх повноліття. Рух справи Ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 57-58). Ухвалою суду від 18 квітня 2025 року після усунення недоліків позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 68-69). 29 квітня 2025 року позивачем до суду подано клопотання про допит малолітніх, неповнолітніх свідків, за змістом якого позивач просив: заслухати у судовому засіданні думку малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 74-76). Ухвалою суду від 07 травня 2025 року залучено до участі у цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Службу у справах дітей Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області (а.с. 95-96). 13 травня 2025 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову (а.с. 99-103), відповідно до якої позивач просив: - зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 березня 2024 року по справі № 542/2184/23 на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття; - звільнити [PERSON] , [INFO] , від сплати заборгованості по аліментах, які стягуються із нього на підставі виконавчого листа, виданого Новосанжарським районним судом Полтавської області 12 серпня 2024 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина- [PERSON] , [INFO] , у розмірі 42 896 грн 72 коп., починаючи з грудня 2023 року; - стягнути із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви по день їх повноліття. Крім цього, 13 травня 2025 року позивачем подано до суду клопотання про залишення без розгляду клопотання про допит в якості свідків малолітніх, неповнолітніх дітей (а.с. 106). В подальшому, 20 травня 2025 року позивачем подано ще одну заяву про зміну предмету позову (а.с. 107-108), відповідно до якої позивача просив: - визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , дитини - [PERSON] , [INFO] , дитини - [PERSON] , [INFO] , із [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12 червня 2025 року прийнято до розгляду заяви позивача про зміну предмету позову у справі № 542/584/25 (а.с. 131-133). Ухвалою суду від 29 липня 2025 року залишено без розгляду клопотання про допит в якості свідків малолітніх, неповнолітніх дітей у цивільній справі № 542/584/25 та закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 147-149). 22 жовтня 2025 року позивачем подано клопотання про поновлення процесуального строку для подачі заяви про зміну предмета позову (а.с. 187-188) та заяву про зміну предмета позову (а.с. 190-193), відповідно до яких позивач просив: - поновити процесуальний строк для подачі заяви про зміну предмета позову в цивільній справі № 542/584/25; - визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ; - зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 березня 2024 року по справі № 542/2184/23 на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття; - стягнути із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви по день їх повноліття. Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року позивачу поновлено строк для подачі заяви про зміну предмета позову та прийнято заяву про зміну предмету позову до розгляду (а.с. 202-204). Отже, на розгляді суду, з урахуванням всіх заяв про зміну предмету позову, перебувають позовні вимоги про: - визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ; - зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 березня 2024 року по справі № 542/2184/23 на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття; - стягнення із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви по день їх повноліття. Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог, визначених у первинному позові, позивач вказав, що він та відповідачка є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 березня 2024 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на отримання всіх п`ятьох дітей в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.12.2023 по день їх повноліття. Після розірвання шлюбу діти проживали разом із матір`ю. Однак в подальшому діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] почали проживати із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради від 11 березня 2025 року № 61 визначено місце проживання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з батьком. Поряд з цим син [PERSON] залишився проживати з матір`ю. З огляду на викладені обставини, оскільки позивач належним чином піклується про своїх дітей, утримує їх, він вважав за необхідне визначити в судовому порядку місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , із ним, [PERSON] , оскільки це буде відповідати їх інтересам. Так як діти, окрім [PERSON] , проживають разом із батьком, й відповідачка витрачає отримані нею аліменти на дітей не за призначенням, позивач вважав необхідним припинити стягувати з нього аліменти на дітей і здійснювати стягнення таких аліментів саме з відповідачки. Також, позивач зазначав, що згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.09.2024 виникла заборгованість в розмірі 69213 грн 31 коп. Але, оскільки діти проживають разом зі ним, виникла необхідність звільнити його від сплати заборгованості за аліментами. Відповідно до заяви про зміну предмету позову в останній редакції, позивач, зокрема, просив: - визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ; - зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 березня 2024 року по справі № 542/2184/23 на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття; - стягнути із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви по день їх повноліття. Зазначені позовні вимоги мотивовані тим, що дочка сторін [PERSON] , [INFO] , почала проживати разом із матір`ю [PERSON] , натомість їх син [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком. З огляду на викладене, враховуючи, що сину [PERSON] , [INFO] , більше ніж 14 років, визначати місце його проживання не потрібно, а так як донька [PERSON] з батьком перестала проживати, то її місце проживання з ним не може бути визначено. Зважаючи на ці обставини, позивач також просив стягувати з відповідачки на його користь аліменти на утримання всіх дітей, окрім, [PERSON] , та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 березня 2024 року по справі № 542/2184/23 на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття. Позивач у судове засідання, призначене на 11 грудня 2025 року, не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 209). 11 грудня 2025 року від представника позивача та позивача до суду надійшла їх спільна заява, в якій вони просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі (а.с. 216). Поряд з цим, необхідно зазначити, що, будучи присутніми у судовому засіданні 14 жовтня 2025 року, позивач та його представник надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Також, стороною позивача акцентовано увагу на тому, що спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей немає. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, про день, час та місце розгляду справи [PERSON] повідомлялась належним чином. Слід зазначити, що відповідачка в жодне з призначених судових засідань не з`являлась, відзиву на позов не надавала. Представник Органу опіки та піклування Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. 13.11.2025 від органу опіки та піклування до суду надійшла заява про проведення судового засідання у справі без участі його представника (а.с. 200). Представник Служби у справах дітей Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 11 грудня 2025 року від представника третьої особи надійшла заява, в якій представник просила судове засідання провести без її участі (а.с. 217). У судовому засіданні 14 жовтня 2025 року представник Служби у справах дітей Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області проти задоволення позовних вимог не заперечувала, при цьому наголошувала, що спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей немає. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні 14.10.2025 думку дитини [PERSON] , [INFO] , всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 05 вересня 2008 року Руденківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 8 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають спільних дітей:сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 07 липня 2008 року серії [NUMBER] , дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 18 лютого 2010 року серії [NUMBER] (а.с. 23), дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 02 грудня 2011 року серії [NUMBER] (а.с. 26), сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 20 червня 2014 року серії [NUMBER] (а.с. 25), сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 15 листопада 2022 року серії [NUMBER] (а.с. 24). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 березня 2024 року у справі 542/2184/23 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05 вересня 2008 року Руденківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 8, - розірваний, стягнутоіз [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 грудня 2023 року по день їх повноліття. З постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20.08.2024 у ВП № 758550070 вбачається, що в рамках виконання рішення суду у справі № 542/2184/23 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання його дітей, у зв`язку з чим звернуто стягнення на його доходи як боржника (а.с. 34). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП №75850070 станом на серпень 2024 року заборгованість [PERSON] складала 69213 грн 31 коп. (а.с. 35). Поряд з цим, з акта обстеження умов проживання від 19.02.2025, складеного начальником служби у справах дітей О.І. Кас`яненко, спеціалістом І категорії служби у справах дітей В.В. Мокляк, встановлено, що обстеженню підлягали умови проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В акті зазначено, що за зазначеною адресою постійно проживають: [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , в той час як діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають з батьком [PERSON] з 14.02.2025 року, а син [PERSON] з початку січня 2025 року (а.с. 40). 26 березня 2025 року [PERSON] спільно з сусідами склав акт про встановлення факту проживання, зокрема, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в [ADDRESS] разом із батьком [PERSON] (а.с. 41). Довідкою Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради № 164/16.3-48 від 27.03.2023, повідомлено, що позивач [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з: матір`ю [PERSON] , дочкою - [PERSON] , 2010 року народження, дочкою [PERSON] , 2011 року народження, сином [PERSON] , 2014 року народження, сином [PERSON] , 2022 року народження (а.с. 38). Рішенням Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавської району Полтавської області від 11 березня 2025 року № 61 визначено місце проживання малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , жителем [ADDRESS] (а.с. 27). Необхідно акцентувати увагу, що зі змісту зазначеного рішення, вбачається, що в ньому чітко вказано про згоду матері [PERSON] на проживання вказаних дітей з батьком. Також встановлено, що неповнолітня [PERSON] зазнала фізичного насильства з боку матері, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 12025175480000021 від 15.02.2025 (а.с. 28), листком зворотнього зв`язку № 661 від 14.02.2025 Полтавського обласного центру екстреної медичної допомоги, про встановлений діагноз у [PERSON] у вигляді гематоми нижнього повіка правового ока, колотої рани лівої кісті (а.с. 29), обвинувальним актом відносно [PERSON] за частиною 1 статті 125 КК України (а.с. 79-80), вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01.05.2025 у справі № 542/500/25 щодо [PERSON] , яким останню визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 1 статті 125 КК України (а.с. 127-129). В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з акта обстеження умов проживання від 14.10.2025, складеного начальником служби у справах дітей О.І. Кас`яненко, спеціалістом І категорії служби у справах дітей В.В. Мокляк, фахівцем з соціальної роботи [PERSON] встановлено, що обстеженню підлягали умови проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В акті зазначено, що за зазначеною адресою постійно проживають: [PERSON] , [INFO] , - бабуся, [PERSON] - батько, [PERSON] дочка, [PERSON] - син, [PERSON] син, [PERSON] син. Діти проживають з батьком і бабусею з 14.02.2025 року. Донька [PERSON] , [INFO] , у вересня 2025 року вибула на проживання до матері (а.с. 192). З огляду на викладені обставини, позивач змінив предмет позову, у зв`язку чим суд, прийнявши таку зміну до розгляду, здійснює вирішення спору в рамках останньої поданої до суду заяви про зміну предмету позову. Норми права, які підлягають застосуванню, та висновки щодо правозастосування Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних (далі Конвенція) свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Частини 1, 2 статті 12 ЦПК передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Щодо вимоги про визначення місця проживання дітей Відповідно до частини 2 статті 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Згідного з частиною 8 статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною 9 статті 7 СК України, передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частиною 2 статті 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до частини 3 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно з частиною 4 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з вимогою статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Відповідно до частини першої статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, з огляду на те, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним. У параграфі 54 рішення «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Судом встановлено, що за сторони мають п`ять спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Станом на дату розгляду прави діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] досягли 14-річного віку, і з огляду на процитовані норми чинного законодавства мають право самостійно обирати з ким з батьків вони будуть проживати. Рішенням Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавської району Полтавської області від 11 березня 2025 року № 61 визначено місце проживання малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Поряд з цим, [PERSON] , [INFO] , яка досягла 14-річного віку, обрала місце проживання із матір`ю та з батьком не живе. Вирішуючи вимогу позивача про визначення місця проживання з ним малолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд виходить з такого. В судовому засіданні за участю позивача, представника служби у справах дітей, заслухано думку малолітнього [PERSON] відносно того, з ким він бажає проживати. Малолітній [PERSON] повідомив, що бажає проживати з батьком і бабусею, проти чого мати [PERSON] не заперечує. Про те, що відповідачка не має заперечень проти проживання синів [PERSON] та [PERSON] з батьком, зазначив в судовому засіданні і сам позивач, і його представник, а також присутній представник служби у справах дітей виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради. Отже, судом встановлено, що спору між сторонами щодо визначення місця проживання дітей немає. Відповідно до частин першої, другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. У статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині позовних вимог про визначення місця проживання малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] із батьком, оскільки позивач не довів, що його права порушені, а відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України, до суду особа має право звернутися, якщо її права порушені, невизнані або оспорюються. Жодну із цих дій відповідач не вчиняла. Суд враховує, що ще до звернення [PERSON] до суду з цим позовом сторони, які проживають окремо, фактично дійшли згоди про те, що малолітні діти проживатимуть разом із батьком. Крім того, згідно з висновком, орган опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради також вважав за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом із батьком. Суд звертає увагу, що цей спір щодо місця проживання дітей був ініційований батьком, з яким діти і так фактично проживали і продовжують проживати. Мати дитини не вимагала та не вимагає зміни місця проживання синів, і у справі відсутні докази того, що батько дитини забороняє матері бачитися з дітьми. З урахуванням наведеного, позивач не довів, що на час звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дітей, які фактично проживали і проживають разом із ним, порушені права позивача. Схожих висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 10 липня 2024 року у справі № 127/16211/23 (провадження № 61-1964св24), постанові від 10 грудня 2024 року у справі № 299/8679/23 (провадження № 61-14033св24). З огляду на викладене, у задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання дітей необхідно відмовити. Щодо припинення стягнення аліментів з позивача Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до частини 2 статті 181 СК України вказано, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У частині 3 статті 181 СК України, зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з положеннями статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Разом із тим, положення частини 4 статті 273 СК України передбачають, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд доходить наступних висновків. Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 березня 2024 року у справі 542/2184/23 стягнутоіз [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 грудня 2023 року по день їх повноліття. Змінивши предмет позову, позивач, зокрема, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 березня 2024 року по справі № 542/2184/23 на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття; Обґрунтовуючи таку вимоги позивач посилався на те, що всі діти, окрім [PERSON] , [INFO] , проживають з ним, знаходяться на його утриманні, в той час, як мати продовжує безпідставно отримувати відповідно до рішення суду аліменти на усіх дітей. З огляду на те, що з відповідачкою залишилась проживати лише донька [PERSON] , то з позивача підлягає стягненню лише 1/10 частина заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З акта обстеження умов проживання від 14.10.2025, складеного начальником служби у справах дітей [PERSON] , спеціалістом І категорії служби у справах дітей В.В. Мокляк, фахівцем з соціальної роботи [PERSON] встановлено, що за адресою: [ADDRESS] постійно проживають: [PERSON] , [INFO] , - бабуся, [PERSON] - батько, [PERSON] дочка, [PERSON] - син, [PERSON] син, [PERSON] син. Діти проживають з батьком і бабусею з 14.02.2025 року. Донька [PERSON] , [INFO] , у вересня 2025 року вибула на проживання до матері (а.с. 192). Зазначених обставин відповідачем не спростовано. Враховуючи те, що спільні діти сторін - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , проживають разом із батьком, а [PERSON] з ними не проживає, але отримує аліменти відповідно до рішення суду, зважаючи на те, що право на отримання аліментів має той з батьків, з яким проживає дитина на час вирішення спору та для забезпечення якої саме й призначаються аліментні платежі, суд дійшов висновку про необхідність припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . В той же час, оскільки донька [PERSON] , [INFO] , залишилась проживати із матір`ю, то необхідно продовжити здійснення стягнення з [PERSON] на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 березня 2024 року по справі № 542/2184/23 на користь [PERSON] , аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Суд вважає, що саме такий обраний спосіб захисту прав та інтересів сторін та їх дітей, є належним та ефективним. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України (надалі також СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Надаючи оцінку позовним вимогам про стягнення аліментів на утримання дітей, суд зазначає таке. Суд враховує матеріальне становище дітей, які є малолітніми та неповнолітніми, та не мають самостійного заробітку чи доходу. Зазначає, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають з батьком з 14.02.2025 року та перебувають на його утриманні. Відповідачкою даного факту не спростовано. Враховуючи те, що відповідачка є особою працездатного віку, зважаючи на наявний обов`язок в обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, враховуючи те, що суд попередньо дійшов висновку про необхідність припинення стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідачки на користь [PERSON] на утримання дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви по день їх повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на викладене, враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про припинення стягнення аліментів, і за такі позовні вимоги [PERSON] сплачений судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп., то з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у сумі - 1211 грн 20 коп. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір за подання позову за вимогою про стягнення аліментів в сумі 1211 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідачки на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial