Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №Е07.24226.006974725 від 27.08.2020 року в розмірі 60 635,34 грн, з яких: 29660,56 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 7,41 грн - сума заборгованості за відсотками, 30 967,37 грн. заборгованість по комісії , та судові витрати. На обґрунтування позову вказано, що 27.08.2020 року [PERSON] уклала з АТ «Ідея Банк» кредитний договір №Е07.24226.006974725, за яким [PERSON] свої вимоги щодо повернення грошових коштів не виконувала, внаслідок чого за договором утворилась заборгованість в загальному розмірі 60 635,34 грн. 07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №Е07.24226.006974725 від 27.08.2020 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Станом на день відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 07.07.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 13.02.2025 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового розгляду повідомлялася судом завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не подала, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. ст. 280, 281 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.08.2020 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений договір кредиту та страхування №Е07.24226.006974725, сума кредиту за яким становила 30 700,00 грн., строк кредиту 36 місяців, процентна ставка 0,01 % річних. Кредит надано шляхом перерахування коштів в розмірі 27 707,58 грн. на рахунок позичальника в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає банку оплатити страховий платіж за рахунок кредиту в розмірі 2992,42 грн. Договір, Паспорт споживчого кредиту та таблиця обчислення загальної вартості кредиту підписаний [PERSON] особисто (а.с. 4-7). Згідно копії ордеру-розпорядження №1 від 27.08.2020 року [PERSON] на рахунок [NUMBER] в АТ «Ідея Банк» було перераховано кошти в сумі 30 700,00 грн. , з яких перераховано 2992,42 грн. як страховоий платіж (а.с.8). 07.07.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк`та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов яких ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників Акціонерного товариства «Ідея Банк», зокрема і до відповідачки (а.с.12 15). Згідно копії Витягу з Реєстру боржників №2 від 07.07.2023 року сума боргу відповідача перед новим кредитором ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №Е07.24226.006974725 від 27.08.2020 року становить 60 635,34 грн, з яких: 29 660,56 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 7,41 грн - сума заборгованості за відсотками, 30967,37 грн. заборгованість по комісії (а.с. 14). Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частини 1, 2статті 639 ЦК України). Згідно положень статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У частині 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Кредитний договір, як і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі статтями 1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За таких обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути заборгованість по тілу кредиту в розмірі 29 660,56 грн. і відсотки за користування кредитом у розмірі 7,41 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по комісії, суд приходить до наступного. Зі змісту договору кредиту та страхування №Е07.24226.006974725 від 27.08.2020 року вбачається, що відповідачці встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості 3,39 % середньомісячно від початкової суми кредиту. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 року у справі №524/5152/15-ц викладено висновок про те, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредитної заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Таким чином, включення банком до суми заборгованості за договором складової заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав, оскільки встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах. Враховуючи те, що договором встановлено щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості, суд дійшов до висновку, що положення договору кредиту та страхування №Е07.24226.006974725 від 27.08.2020 року, укладеного між [PERSON] та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Із урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 30 967,37 грн. задоволенню не підлягають. Частинами 1-4 ст.12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1313,24 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial