Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №2198241 від 15 вересня 2024 року у розмірі 19440,00 грн. Посилається в позові на те, що 15 вересня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія» 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений договір позики №2198241. Відповідно до п.20 договору він укладений шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи і застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України» Про електронну комерцію». 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія» 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ ЄАПБ» був укладений договір факторингу №14/06/21, за умовами якого до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників №41 ТОВ «ЄАПБ» отримало право вимоги до відповідача на суму 19440,00 грн., з яких: - 6000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 17,40 грн. сума заборгованості за відсотками; -12000,00 заборгованість за пенею; -1422,60 комісія за надання позики. З моменту отримання права вимоги нарахування штрафних санкцій за умовами договору не проводилося. Виходячи з цього, невиконання відповідачем умов кредитних договорів та договору позики,просить задовольнити позов. Позов був зареєстрований судом 19 серпня 2025 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. На адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, який направлявся відповідачам. Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Відповідно до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ст.178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для подання відзиву. Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15 вересня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія» 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений договір позики № 2198241. Відповідно до п.20 договору він укладений шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи і застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України» Про електронну комерцію». 14 червня 2021 року між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія» 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір факторингу №14/06/21, за умовами якого до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників №24 від 16 травня 2024 року ТОВ «ЄАПБ» отримало право вимоги до відповідача на суму 23990,00 грн., з яких: Відповідно до Реєстру боржників №41 ТОВ «ЄАПБ» отримало право вимоги до відповідача на суму 19440,00 грн., з яких: - 6000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 17,40 грн. сума заборгованості за відсотками; -12000,00 заборгованість за пенею; -1422,60 комісія за надання позики. Звертаючись до суду позивач зазначив, що після укладення договору факторингу відповідач будь-яких дій, направлених на виконання умов укладеного договору позики не вчиняв, заборгованість не погасив. Відповідач, не подавши до суду відзив, вимог позивача не спростував, доказів виконання грошового зобов`язання за умовами укладених договорів не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, уклавши договори на умовах, викладених у них, відповідач, як позичальник, тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені. З матеріалів справи вбачається, що укладений з відповідачем договір відповідає вимогам закону, умови договору з боку кредитодавця та позикодавця виконані, грошові кошти відповідачу надані. В свою чергу, відповідач умови договору не виконує, в зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене вище, неналежне виконання відповідачем умов договору позики, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості в визначених договорами сумах. Звертаючись до суду, позивач зазначає, що сума до стягнення, зазначена у позові, є сумою заборгованості, права вимоги на які він набув на момент укладення договору факторингу. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати розмір процентів, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати в справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. За умовами договору позики № 2198241, укладеного відповідачем з ТОВ «Фінансова компанія» 1 Безпечне агентство необхідних кредитів», сума позики становить 6000,00грн., строк кредитування 30 днів, розмір процентів - 0,01% за один день користування коштами, комісія за надання позики 1422,60 грн. За змістом договору орієнтована загальна вартість кредиту становить 7440,00 грн., з яких 1422,60 грн. комісія за надання позики.. В свою чергу, заборгованість позивачем зазначена в сумі 19440,00 грн, з яких 1200,00 грн. заборгованість за пенею. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи вищевикладене, можна вважати, що істотними умовами кредитного договору відповідно до закону є умови про предмет, ціну, строк його дії, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати в справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦИК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З урахуванням цього, досягнутої сторонами ціни договору при їх укладенні, до стягнення з відповідача належить сума не виконаного зобов`язання за умовами договорів за обумовлений сторонами строк кредитування. Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, часткового задоволення вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 158,86 грн.судового збору.

Outcome: partial