Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Писаренко Костянтин Юхимович до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 750 000 гривень основного боргу, сплачений судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 15.02.2024 року до нього звернулася відповідач [PERSON] з клопотанням про надання грошових коштів у сумі 750 000 грн на умовах безпроцентної строкової позики. З огляду на наявність між сторонами дружніх відносин, а також наявність у позивача вказаної суми коштів, він погодився передати відповідачу грошові кошти з умовою їх повернення у строк до 15.03.2025 року. На підтвердження досягнутих домовленостей та факту передання грошових коштів між сторонами було укладено договір позики, оформлений у вигляді боргової розписки, яку відповідач власноруч написала та отримала зазначену суму коштів. Однак у подальшому відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином та у встановлений строк не виконала. У зв`язку з цим 20.03.2025 року позивач скерував на адресу відповідача письмову вимогу про необхідність негайного повернення позичених коштів у повному обсязі, однак станом на день звернення до суду грошові кошти повернуті не були. Обґрунтовуючи невиконання зобов`язань, відповідач посилалася на відсутність між сторонами укладеного договору позики, мотивуючи це недотриманням письмової форми правочину, а також стверджувала, що видана нею розписка лише підтверджує факт отримання коштів і не є правочином у розумінні цивільного законодавства, оскільки не містить усіх істотних умов договору. Позивач з такими доводами не погоджується, вважає їх безпідставними та такими, що спрямовані на ухилення від виконання грошового зобов`язання. На його переконання, дії (бездіяльність) відповідача порушують його право власності на грошові кошти та охоронювані законом інтереси, зокрема щодо застосування передбачених законом наслідків у разі прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому позивач посилається на положення частини першої статті 1046 та частини другої статті 1047 Цивільного кодексу України, відповідно до яких договір позики є укладеним з моменту передання грошових коштів, а розписка позичальника є належним доказом як укладення договору, так і його умов, а тому він просить суд позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Ухвалою від 23.10.2025 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.12.2025 року постановлено прийняти відмову позивача [PERSON] від позову про стягнення боргу за договором позики в частині вимог про визнання укладеного договору позики грошових коштів від 15.02.2024 р., оформленого у вигляді розписки, заявлених до відповідача [PERSON] : провадження у справі за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Писаренко Костянтин Юхимович до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики закрити в частині заявлених позивачем [PERSON] вимог до відповідача [PERSON] про визнання укладеного договору позики грошових коштів від 15.02.2024 р., оформленого у вигляді розписки; подальший розгляд справи здійснювати в межах заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог до відповідача - [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Писаренко К. Ю. в підготовче судове засідання не з`явилися, однак позивач подав на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просить задоволити. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила також, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши думку сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії розписки про отримання грошей, яка міститься в матеріалах справи, оригінал якої було долучено до матеріалів справи 10.12.2025 року позивачем та досліджено судом, вбачається, що 15.12.2024 року [PERSON] , [INFO] (відповідач), отримала від [PERSON] без відсоткову позику в сумі 750 тис. гривень., які остання зобов`язалася повернути у термін до 15.03.2025 року. Таким чином, судом встановлено, що 15.12.2024 року між позивачем та відповідачем укладено розписку про отримання грошей/договір позики. Разом з тим, позивачем 20.03.2025 року на адресу [PERSON] (відповідача) було скеровано Вимогу щодо необхідності негайного виконання зобов`язань щодо повернення позичених коштів у повному обсязі, оскільки як зазначено позивачем, станом на 20.03.2025 року кошти неповернуто, в іншому випадку [PERSON] змушений буде звернутись до суду. Така була отримана відповідачем [PERSON] 20.03.2025 року, що остання засвідчила власним підписом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Судом встановлено, що загальна сума боргу становить 750 000,00 грн., які відповідач на момент розгляду справи судом позивачу не повернула. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач в термін, встановлений у розписці суму позики не повернула, а саме до 15.03.2025 року, а тому за невиконання грошового зобов`язання з відповідача підлягає стягненню 750 000,00 грн. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка с частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з п. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи пі інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будь-яких доказів, які б спростовували суму боргу за вказаною розпискою про отримання грошей від 15.12.2024 року відповідачем суду не представлено. Крім того, у ході судового розгляду відповідач визнала позовні вимоги позивача у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи. З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача слід задоволити у повному обсязі, з відповідача на його користь слід стягнути суму судового збору у розмірі 7 500,00 грн.

Outcome: approved