Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

14 листопада 2025 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області від Баштанського районного суду Миколаївської області, у відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позові зазначено, що позивачка з 20 вересня 2014 року проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалося і на даний час вона разом із сином проживає окремо від відповідача у Вишгородському районі Київської області. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Вважає, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком, як матері так і батька. На підставі зазначеного, просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника\~ аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивачка в судове засідання не з`явилася, направила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. (а.с. 40-41). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. ( а.с.43-45). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З позовної заяви слідує, що позивачка і [PERSON] з 20 вересня 2014 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У період спільного проживання у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 березня 2015 року виконавчим комітетом Сергіївської сільської ради Березнегуватського району (а. с. 7). Сторонами визнається, що наразі шлюбних стосунків вони не підтримують, проживають окремо, їх малолітній спільний син [PERSON] проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 2 ст.182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. З огляду на викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачки є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню, з присудженням стягнення аліментів з відповідача з дня звернення до суду з відповідними позовом. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивачка при пред`явлені позовної заяви була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved