Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

ТОВ «Сучасний Факторинг», через представника Юхименка Юрія Юрійовича, звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 20210048432 в розмірі 33402,34 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.12.2021 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 20210048432, згідно з умовами якого сума кредиту за даним Договором становить 23000 грн. Сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме: терміном на 12 календарних місяців зі сплатою 5,5% процентів в місяць та комісії за управління (обслуговування) кредитом в сумі 920 грн. Комісія за надання кредиту складає 3000 грн. Реальна процентна ставка встановлюється на рівні 277,53 %. Заборгованість відповідача перед ТОВ «Сучасний Факторинг» за Кредитним договором №20210048432 від 31.12.2021 року станом на 22.09.2025 року (включно) становить 33402,34 грн, а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту - 21083 грн, загальна заборгованість за сумою комісії 12319,34 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 17 листопада 2025 року позовну заяву ТОВ «Сучасний Факторинг» прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином. У поданій до суду позовній заяві позивач вказав про розгляд справи без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову та просив розстрочити виконання рішення терміном на 6 місяців. Розгляд справи проводити без його участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Вирішуючи даний спір, суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.12.2021 року між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20210048432 по продукту «Кошти в кредит», який підписано електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) G-G-0029 (а.с. 16-21). Згідно із кредитним договором № 20210048432 від 31.12.2021 кредитодавець зобов`язується надати кредит покупцю на умовах, визначених розділом 1 кредитного договору, а покупець зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених договором. Згідно з розділом 1 кредитного договору сторони дійшли згоди, що сума кредиту складає 23000 грн, грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 12 календарних місяців, із застосуванням 5,5% процентної ставки щомісячно, комісії за надання кредиту в розмірі 3000 грн та комісії за управління кредитом у розмірі 920 грн. Факт перерахування вказаних коштів підтверджується довідкою ТОВ «ПрофітГід» (а.с. 24.) У паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем 31.12.2021 о 13.30 год електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) G-G-0029, зазначено, зокрема: інформацію та контактні дані кредитодавця, інформацію та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші важливі правові аспекти (а.с. 22). Сторонами погоджено графік платежів та основні умови кредитування, який містить інформацію про дату платежу, відсотки за користування кредитом. Графік платежів також вказано загальну вартість кредиту, яка становить 38180 грн (зворот а.с. 21). Позивач виконав свою частину умов кредитного договору у повному обсязі. Разом з тим, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього станом на 09.09.2025 виникла перед позивачем заборгованість в розмірі 33402,34 грн, з яких: загальна заборгованість за тілом кредиту - 21083 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків 12319,34 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором № 20210048432 від 31.12.2021 (а.с. 14). Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи викладене, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, враховуючи, що відповідачем визнано позовні вимоги, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 20210048432 від 31.12.2021 у розмірі 33402,34 грн, з яких: загальна заборгованість за тілом кредиту - 21083 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків 12319,34 грн. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, у відповідності до вимог ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано Договір про надання правової допомоги № 20/06-СФ від 20.06.2025 року, укладений між АБ «Тараса Онищенка» та ТОВ «Сучасний Факторинг», акт-приймання передачі наданої правничої допомоги зі змісту якого слідує, що вартість наданої ТОВ «Сучасний Факторинг» правничої допомоги в межах розгляду даної справи становить 10000 грн, довіреність, а також платіжна інструкція (а.с. 7-12, а.с. 25). Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial