Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до\~Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Універсал банк» про визнання бездіяльності банку незаконною та зобов`язання провести реструктуризацію валютного іпотечного кредиту. В обґрунтування позову зазначив, що 05.11.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір іпотеки (зі змінами та доповненнями від 10.06.2015 року) та відповідно до нього Кредитний договір №14/124к-07, умови за яким позивач сумлінно виконував до 01.07.2025 року. За вказаним договором позивачу був наданий в іноземній валюті кредит у сумі 17\~000,00 доларів США під 12,45% річних. До кредитних коштів позивачем було додано власні кошти у розмірі 20\~000,00 доларів США, за які була придбана забезпечена іпотекою квартира за адресою: [ADDRESS] . Усі роки позивач виконував умови договору, доки раптово в наслідок гіперінфляції різко не зріс курс долара по відношенню до гривні. Починаючи з 2015 року позивач не міг погашати кредит у повному обсязі і почав звертатися до відповідача із проханням про реструктуризацію кредиту. Банк заяви позивача задовільняв і встановлював реструктуризацію у сумі близько 150 доларів США. Станом на 19.08.2025 року борг позивача перед банком складає 8\~451,77 доларів США. У квітні 2021 року позивач чергово звертався до банку із проханням перевести погашення боргу з класичного на ануїтет та перевести фіксовану суму в гривню. 05.07.2021 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до кредитного договору №14/124к-07. Такі самі угоди укладалися і в 2022-2024 році. При цьому, в 2021 році через пандемію позивач хворів на Covid-19, лікувався амбулаторно вдома на самоізоції з 12.03.2021 року по 26.03.2021 року, не працював через ускладення хвороби, робочий комп`ютер залишив у офісі, тому залишив поза увагою важливі зміни, а саме що ВРУ 13.04.2021 року прийняла ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання простроченої заборгованості за кредитами в іноземній валюті». Коли позивач дізнався про вказані зміни до закону він одразу 15.07.2025 року звернувся до банку з проханням виконанити вимоги закону, однак, у відповідь отримав лист, яким позивача було повідомлено, що ним пропущено строк звернення в банк передбачений ЗУ «Про споживче кредитування», а тому підстав для проведення реструктуризації відсутні. Позивач вважає, що відповідач після подачі у квітні 2021 року заяви був зобов`язаний повідомити його про зміни у законі, провести консультацію, надати відповідний перелік документів необхідний для проведення реструктуризації та відповідно провести реструктуризацію. Однак, банк свої обов`язки не виконав та ввів позивача в оману. З огляду на викладене, позивач вважає, що бездіяльність банку та його ухиляння від своїх обов`язків щодо реструктуризації іпотечного кредиту є неправомірною та незаконною. Крім того, строк встановлений Законом №1381 для подачі до банку заяви про реструктуризацію був пропущений з поважних причин через хворобу та з вини самого банку. Позивач вважає, що оскільки з 02.04.2020 року - під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу «Про внесення змін до деяких законодачих актів України щодо врегулювання простроченої заборгованості за кредитами в іноземній валюті», продовжуються на строк дії такого карантину п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ), а з 17.03.2022 року - у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ), то позовна давність поновлена лише 04.09.2025 року Законом України від 14.05.2025 №4434-IX «Про внесення змін до пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності». На підставі вищевикладеного позивач просив суд, визнати пропущений строк звернення до АТ «Універсал банк» із заявою про реструктуризацію Кредитного договору №14/124-07 від 05.11.2007 року встановленою Законом України « Про внесення змін до деяких законодачих актів України щодо врегулювання простроченої заборгованості за кредитами в іноземній валюті «1381-ІХ поважним. Визнати бездіяльністьність АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» щодо відмови у реструктуризації Кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року встановленою Законом України «Про внесення змін до деяких законодачих актів України щодо врегулювання простроченої заборгованості за кредитами в іноземній валюті» №1381-IX - незаконною. Зобов?язати АТ «Універсал банк» провести реструктуризацію Кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодачих актів України щодо врегулювання простроченої заборгованості за кредитами в іноземній валюті» №1381-IX від 13.04.2021 року шляхом: перерахування залишку основного боргу в гривню за курсом 8 гривень за один долар США; списання штрафних санкцій (пеня, неустойка) нарахованих після 2014 року; укладення нового графіка погашення боргу на 5 років в рівних долях. Ухвалою суду від 17.09.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Ухвалою суду від 13.10.2025 року було провдовжено відповідачу процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву, строком на 10 календарних днів. 13.10.2025 року на адресу суду від представника відповідача Ручки А.М. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник вказав, що позовні вимоги відповідачем не визнаються у повному обсязі з наступних підстав. Представник зазначив, що позичальник звернувся до АТ «Універсал Банк» із Зверненням від 15.07.2025 року про проведення реструктуризації відповідно до Закону України №1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», в якій просив надати вмотивовану розширену відповідь. 07.08.2025 року АТ «Універсал Банк» було надано відповідь позичальнику за № Д-887/КЕП, згідно якої повідомлено, що враховуючи відсутність сукупності умов, наявність яких вимагається п. 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, а також відсутність в заяві про реструктуризацію визначеного Законом переліку інформації та документів, така заява про реструктуризацію не може бути підставою для здійснення обов`язкової реструктуризації відповідно до умов п.7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Також, зазначив, що згідно з пп.3 п. 7 розділу IV Закону реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім випадків зазначених в цьому підпункті. У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом. Тобто, З 2021 року по 25.07.2025 року позичальником не було надано, а банком не було отримано, звернення на реструктуризацію із зазначенням обов`язкової інформації та надання документів згідно пп.4 п.7 розділу IV Закону. Тому, у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом. Разом з тим, 25.07.2025 року отримано лист від позичальника, в якому він просить виконати умови Закону України № 1381-ІХ. Це було перше звернення позичальника, яке стосувалось реструктуризації по Закону. На його звернення банком направлено відповідь 07.08.2025 року, а також додатково надано роз`яснення в телефонному режимі. Стосовно пропущення строків давності позивачем, зазначив, що у своїй позовній заяві позивач зазначає, що ніби то не знав про прийняття Верховною радою Закону України від 13.04.2021 року № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», а дізнався про Закон № 1381-IX в 2025 році та вважає, що банк зобов`язаний був повідомити позичальника про зміни в законодавстві, щодо змін у деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, обґрунтовуючи це тим що у Кредитному договорі №14/124к-07 від 05.11.2025 року міститься п. 5.1.3, який зобов`язує банк надавати консультаційні послуги з питань виконання даного Договору. З таким твердження представник не погоджується, адже до Кредитного договору №14/124к-07 05.11.2025 року неодноразово Сторонами вносились зміни та текст Кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2025 року викладався у наступних редакціях де даний пункт, станом на дату виникнення спірних правовідносин, в договорі відсутній. Вважав, що строки, про які зазначає позивач стосуються саме позовної давності, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу), та в свою чергу не регулюють відносини щодо строку звернення позичальника з заявою до Кредитора в порядку пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" про проведення реструктуризації за Кредитним договором. За вказаних обставин вважав, що строки для звернення до банку із вказаною заявою про реструктуризацію позивачем пропущені з неповажних причин та поновленню не підлягають. Звернув увагу суду, що з метою реструктуризації кредитної заборгованості, між позичальником та банком неодноразово укладались додаткові угоди до кредитного договору, вносилися зміни у графік погашення кредиту, а отже відповідач йшов таким чином, на зустріч позичальнику, з метою полегшення виконання ним умов кредитного зобов`язання. Однак, позичальник при цьому допустив зловживання своїми правами та звернувся до суду із даним позовом з метою уникнення відповідальності за несвоєчасне виконання вже неодноразово реструктуризованих зобов`язань за Кредитним договором. За вищевказаного, представник вважав, що відмова банку про проведення реструктуризації позичальнику його валютного кредиту відбулась у зв`язку ненадання повного пакету документів у відповідності до вимог Закону України №1381-IX від 13.04.2021 року та пропущеним відповідним тримісячним строком на звернення який закінчився 23.07.2021 року. В свою чергу позивачем, не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів, тверджень та заперечень, що в свою чергу з однієї сторони свідчить про хибність доводів та тверджень, викладених в позовній заяві позивача та з другої сторони свідчить про вірність висновків, викладених в даному відзиві. На підставі викладеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відповіді на відзив від 20.10.2025 року позивач вказав, що про можливість здійснити реструктуризацію позивачу стало відомо у 2025 році, однак, саме через відмову банку проінформувати його про це, та через пандемію Covid 19 та війну в Україні позивач пропустив строк. Ухвалою суду від 23.10.2025 року судом було витребувано з АТ «Універсал банк» кредитну справу по кредитному договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог та докази надані відповідачем на спростування позовних вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05.11.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №14/124к-07. Відповідно до умов Кредитного договору, позичальник отримав у банку кредит в сумі 17 000,00 доларів США, строком користування до 04.11.2026 року зі сплатою 12,45% річних (т.1, а.с.19-24). Також, 05.11.2007 року між банком та позичальником укладено Іпотечний договір (з фізичною особою) в забезпечення виконання зобов`язань, існуючих та майбутніх, фактичних або умовних, солідарних або незалежних, або в будь-якій іншій якості, та всі поточні і майбутні вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору. За даним договором іпотекодавець майновий поручитель передав в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання позичальника за кредитним договором однокімнатну квартиру, загальною площею 35,6 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с.9-10). Відповідно до Договору купівлі-продажу від 05.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено даний договір, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру під номером [ADDRESS] номером 71 (т.1, а.с.25-26) Вказане також підтверджується Реєстраційним посвідченням від 05.11.2007 року (т.1, а.с.27). Відповідно до Довідки №05-21/1064 від 10.09.2025 року МКП «УК «Господар Люкс» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с.32). 10.02.2009 року між ВАТ «Універсал банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року (т.1,а.с.122). 10.06.2015 року між ПАТ «Універсал банк», яке є правонаступником ВАТ «Універсал банк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки від 05.11.2007 року, посвідченого Майструк В.І. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі №5381 (т.1, а.с.11-18). 14.12.2015 року між ПАТ «Універсал банк», яке є правонаступником ВАТ «Універсал банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №б/н до Кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року (т.1,а.с.123-131). 13.01.2017 року між ПАТ «Універсал банк», яке є правонаступником ВАТ «Універсал банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №б/н до Кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року (т.1,а.с.113-121). 08.02.2018 року між ПАТ «Універсал банк», яке є правонаступником ВАТ «Універсал банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №б/н до Кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року (т.1,а.с.109-112). 02.06.2020 року між АТ «Універсал банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №б/н до Кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року (т.1,а.с.179-182). 05.07.2021 року між АТ «Універсал банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №б/н до Кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року (т.1,а.с.173-179). 15.06.2023 року між АТ «Універсал банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №б/н до Кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року (т.1,а.с.155-172). 12.06.2024 року між АТ «Універсал банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №б/н до Кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року (т.1,а.с.144-154). Відповідно до Довідки №П-752 від 19.08.2025 року станом на 19.08.2025 року залишок кредитної заборгованості становить 8\~163,15 доларів США, з яких сума тіла 7\~874,53 дол. США., сума відсотків 288,62 дол. США (а.с.33). 06.04.2021 року [PERSON] звернувся до керуючого АТ «Універсал банк» із заявою щодо переведення на графік погашення боргу у фіксованій сумі (ануїтет) (т.1, а.с.34). За результатами звернення [PERSON] , між сторонами, АТ «Універсал банк» та [PERSON] 05.07.2021 року була укладена Додаткова угода №б/н до Кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року (т.1, а.с.35-55). 15.07.2025 року [PERSON] звернувся до АТ «Універсал банк» із зверненням щодо про проведення реструктуризації відповідно до Закону України №1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», в якій просив надати вмотивовану розширену відповідь (т.1, а.с.57). 07.08.2025 року АТ «Універсал Банк» було надано відповідь [PERSON] за № Д-887/КЕП згідно якої повідомило, що враховуючи відсутність сукупності умов, наявність яких вимагається п. 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, а також відсутність в заяві про реструктуризацію визначеного Законом переліку інформації та документів, така заява про реструктуризацію не може бути підставою для здійснення обов`язкової реструктуризації відповідно до умов п.7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Також, зазначено, що згідно з пп.3 п. 7 розділу IV Закону реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім випадків зазначених в цьому підпункті (т.1, а.с.58-59). 19.09.2025 року адвокат Дяковського Л.В, - [PERSON] , звертався до АТ «Універсал банк» із адвокатським зверненням про вимогу перевести валютний кредит в гривню (т.1, а.с.60-61). 28.08.2025 року АТ «Універсал банк» надало відповідь на адвокатський запит адвоката Грачова А.В. (т.1, а.с.62-63). У свою чергу, НБУ у Листі «Про розгляд звернення» просив АТ «Універсал банк» провести перевірку фактів викладених у звернені [PERSON] щодо відомови у реструктуризації кредиту (т.1, а.с.90). АТ «Універсал банк» у відповіді на звернення НБУ вказало, що банком перевірено звернення [PERSON] та порушень з боку банку виявлено не було (т.1, а.с.183). Крім того, судом була досліджена завірена належним чином копія кредитної справи [PERSON] за кредитним договором №14/124/к-07 від 05.11.2007 року, на суму кредиту 17\~000,00 доларів США, яка на виконання вимог ухвали суду була надана відповідачем (т.1 а.с. 196- т.3 с.с.192). Згідно Довідки КНП «ЦПМСД №3» [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні зприводу Covid 19. Перебував на самоізоляції з 12.03.2021 року по 26.03.2021 року (т.1,а.с.56). Згідно положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із вказаних доказів судом встановлено, що банк відмовив позичальнику в наданні реструктуризації кредитної заборгованості з підстав пропуску строку на подання заяви та відсутності необхідного пакету документів. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні. Згідно з ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про споживче кредитування», що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами. Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX від 13.04.2021 року, який набрав законної сили 23.04.2021 року. Даним законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 7 згідно із Законом № 1381-IX від 13.04.2021 року. Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г"частини першої статті 121 Земельного кодексу України. Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі). Відповідно до п.п. 3 п. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» 3) реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків: у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину; у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі; у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення. У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом. Крім того, у разі визнання судом поважними інших причин неподання заяви про проведення реструктуризації протягом тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом суд може встановити інший строк для подання заяви. Якщо строк подання заяви про проведення реструктуризації пропущено позичальником з поважних причин (хвороба, перебування за межами території України тощо), кредитор за клопотанням позичальника має право подовжити строк подання заяви про проведення реструктуризації на два місяці. Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»). Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. Відповідно до підпункту 12 пункту 7\~Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»\~днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу. Отже, Закон надав право позичальникам подати заяву про проведення реструктуризації\~заборгованості за укладеним кредитним договором протягом 3 місяців, а саме з\~23 квітня 2021 року\~(дата набрання чинності Закону) по 23 липня 2021 року. При цьому Законом передбачено\~продовження строку на 2 місяці кредитором, або встановлення судом іншого строку, якщо заява не\~була подана в строк з поважних причин, як то перебування за кордоном, хвороба, тощо. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , звернувся до АТ «Універсал банк» із зверненням про проведення реструктуризації, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381- 15.07.2025 року. З даного приводу суд погоджується із твердженням відповідача щодо того, що позивач пропустив строк для звернення до банку із вказаним зверненням. Суд не приймає до уваги твердження позивача, що перебування його на амбулаторному лікуванні через Covів 19 є поважною причиною пропуску строку для звернення із заявою до банку про проведення реструктуризації. Крім того, твердження позивача щодо порушення банком законних прав позивача, оскільки банк був зобов`язаний повідомити позивача про можливість реструктуризації його кредиту, також не є істинним, оскільки саме у позивача у зв`язку із внесенням змін до законодавства виникло право на звернення із даною заявою, а не обов`язок банку провести таку реструктуризацію. Таким чином, під час розгляду суд констатує, що факт хвороби позивача не позбавляла останнього можливості зібрати документи для проведення реструктуризації заборгованості по кредиту у строки, передбачені законом - з 23.04.2021 року по 23.07.2021 року. Однак, останнім не було цього вчинено. Відтак, [PERSON] пропустив строк для подачі заяви про проведення реструктуризації заборгованості по кредиту без поважних причин, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, суд звертає увагу, що позивачем в прохальній частині позовної заяви ставиться вимога щодо визнання пропущеним ним строк звернення до АТ "Універсал банк" із заявою про реструктуризацію кредитного договору №14/124к-07 від 05.11.2007 року встановленю ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання простроченої заборгованості за кредитами в іноземній валюті" № 1381-ІХ поважним. Однак, поновити такий строк позивач не просить суд. За результатами розгляду справи судом встановлено, що вказана позивачем причина пропуску є неповажною, тому підстав для поновлення такого строку та встановлення іншого строку для подання заяви немає. Що стосується позовних вимог про визнання незаконною бездіяльність АТ «Універсал банк» що виявилася у непроведені реструктуризації зобов`язань суд зазначає наступне. За змістом ст. ст. 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 1 та 2 ст. 5 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17 (п. 57), від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16 (п. 40), від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 року у справі № 487/10132/14-ц (п. 89), від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/16-ц (п. 7.23)). Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Статтею 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Таким чином, при розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.01.2022 року у справі № 165/2486/19 (провадження № 61-1355св21). Позивач звертаючись до суду із вказаним позовом вважав, що бездіяльність відповідача полягає у тому, бо він не повідомив його про можливість подати заяву про реструктуризацію, у зв`язку із змінами у законодавстві. Разом з тим, суд зазначає, що у даному випадку законом була надана можливість позичальнам звернутися до банку із вказаною заявою, а не обов`язок банку повідомити позичальників про таку можливість та в обов`язковому порядку здійснити реструктуризацію. У зв`язку із цим, пред`явлення окремої вимоги про визнання дій банку щодо такої відмови неправомірними не є обов`язковим, оскільки суд при розгляді цієї справи, незалежно від наявності відповідної вимоги про зобов`язання здійснити реструктуризацію, повинен надати оцінку правомірності дій банку щодо відмови у задоволенні заяви позивача про здійснення реструктуризації кредитної заборгованості. Вказане кореспондується із висновком Верховного Суду, зазначеним у постанові від 06.12.2023 року у справі № 372/3603/21. Таким чином, у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про визнання незаконною бездіяльність АТ «Універсал банк», що виявилася у відмові проведені реструктуризації зобов`язань має бути відмовлено, оскільки така вимога не є ефективним способом захисту порушених прав позивача. За вказаних вище обставин, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами, кожного окремо, а також у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строк для звернення із заявою про реструктуризацію з неповажних причин та вказаний строк не підлягає поновленню. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed