Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

У грудні 2025 року до Київського районного суду м.\~Одеси з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі також позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»), поданим в його інтересах представником [PERSON] до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~6223188 від 21.09.2022 у розмірі 17\~839 грн, з яких: 2\~400 грн за тілом кредиту, 14\~489 грн за процентами, 950 грн за комісією. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі кредитного договору первісним кредитором відповідачу надано кошти (кредит). У подальшому право вимоги за вказаним договором на підставі договору факторингу передано позивачу. Оскільки відповідачем не виконано обов`язок з повернення тіла кредиту та процентів за користування ним, товариство звернулося з цим позовом до суду. Ухвалою суду від 04.12.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судове засідання, 16.12.2025, представник позивача та відповідач, належним чином повідомлені, не з`явилися. Про причини неявки не повідомили. Відзив до суду не надходив. Відтак, суд уважає за можливе здійснити судовий розгляд по суті за наявними матеріалами (ч.\~1 ст.\~223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Фактичні обставини справи З позовної заяви та долучених доказів убачається, що 21.09.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~6223188\~в електронній формі, шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 5\~000 грн, шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності та платності. Строк надання кредиту 100 днів, розмір денної процентної ставки диференційований 2\~%, 3\~%. Позивач зазначає, що кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, згідно з умовами договору. Натомість відповідач свої зобов`язання не виконав, суму кредиту, нарахованих на неї процентів та інших платежів, не повернув. 26.06.2023 між ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор) укладено договір факторингу №\~99-МЛ відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, зокрема до відповідача [PERSON] за кредитним договором №\~6223188 від 21.09.2022. Наразі заборгованість відповідача перед позивачем становить 17\~839 грн, з яких: 2\~400 грн за тілом кредиту, 14\~489 грн за процентами, 950 грн за комісією. Мотиви прийнятого рішення Так, основними засадами (принципами) судочинства, визначеними ч.\~3 ст.\~2 ЦПК України є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність судового розгляду справи. Відповідно до ч.\~1-4 ст.\~12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Виходячи з принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.\~1, 2 ст.\~13 ЦПК України). З аналізу наданих сторонами доказів, випливає, що між відповідачем та первісним кредитором був укладений кредитний договір. У подальшому, на підставі договору факторингу, право вимоги за цим кредитним договором передано позивачу. З цього приводу суд зазначає, що факт надання\~/\~отримання кредиту, оплати за кредитом, період нарахування та сплати процентів, неустойки, комісій тощо є предметом доказування у справах цієї категорії. У разі передачі права вимоги від клієнта до фактора, окрім означеного, підлягають доказуванню обставини фактичної передачі права вимоги позивачу відносно відповідача, та підтвердження цього факту належними доказами, зокрема договором факторингу, актом приймання-передачі до нього прав вимоги, реєстру боржників та здійснення оплати фактором клієнту за цим договором. Як установлено, позивачем (фактором) до суду не надано належного розрахунку заявлених позовних вимог із зазначенням періоду нарахування заборгованості, бази нарахування (вихідної суми заборгованості) у поєднанні із застосовуванням конкретної процентної ставки, коштів, які були сплачені позичальником та дату їх сплати, що надасть суду можливість підтвердити або спростувати факт наявної заборгованості, перевірити правильність зарахування сплачених сум на погашення тіла кредиту\~/\~процентів. Окремо суд зауважує, що факт надання кредиту повинен бути підтверджений належними та допустимими первинними бухгалтерськими документами, складеними в паперовій та/або електронній формі. Натомість позивачем не надано до суду належних доказів факту перерахування кредитних коштів на платіжну картку саме позичальника. Інформація з банку емітента картки щодо належності картки відповідачу та руху коштів за нею не надано. З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості перевірити наданий позивачем розрахунок в позові та підвередити\~/\~спростувати факт надання кредиту та наявність\~/\~відсутність заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.\~1,\~3 ст.\~89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: dismissed