Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

В травні 2025 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 06.02.2022 в сумі 81109,11 грн. В обґрунтування позову вказав, що у вказаний день [PERSON] позичив у нього кошти в сумі 40000 грн., які зобов`язався повернути до 06.05.2022, чого не зробив. На вказану суму заборгованості позивачем нараховано проценти в розмірі облікової ставки НБУ-23477,27 грн.; інфляційні втрати - 13745,81 грн. та 3%річних -3886,03 грн., які він просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 23.05.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надсилання SMS повідомлення через автоматизовану систему документообігу суду та шляхом направлення повісток на зареєстроване місце проживання, про наявність спору обізнаний, оскільки 07.10.2025 отримав судову повістку про виклик у судове засідання призначене на 09.10.2025, про що власноручно розписався у рекомендованому повідомленні АТ «Укрпошта», однак у судове засідання повторно не з`явився, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило, правом подачі відзиву на позов не скористався. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.02.2022р. [PERSON] отримав позику у [PERSON] в сумі 40 000,00 грн., які зобов`язався повернути до 06.05.2022, однак свої зобов`язання не виконав. Вказане підтверджується оригіналом розписки від 06 травня 2022 року. На вказану суму боргу [PERSON] нарахував проценти в сумі 23477,27 грн. виходячи з облікової ставки НБУ, за період з 07.02.2022 по 02.05.2025. Також позивачем нараховано інфляційні втрати за період з травня 2022 року по березень 2025 року в сумі 13745,81 грн. та 3% річних в сумі 3886,03. Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною першою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Оскільки строк виконання зобов`язання за договором позики настав, відповідач [PERSON] зобов`язання за договором не виконав, з нього підлягає стягненню борг за договором позики в сумі 40 000грн. Щодо стягнення процентів за позикою в сумі 23477,27 грн. за період з 07.02.2022 по 02.05.2025, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Велика Палата ВС у постанові № 310/11534/13-ц зробила висновок про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Також Велика Палата ВС наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Таким чином, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договорі, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. У постанові від 04.02.2020 р. у справі №912/1120/16 Велика Палата ВС також зазначила, що регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Відповідно положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. З урахуванням вищевикладеного, проценти підлягають стягненню за період з 07.02.2022 по 06.05.2022, в розмірі: 40 000х10%:365х25= 273,97 грн. (з 07.02.2022 по 03.03.2022); 40\~000х10%:365х64=701,36 грн. (з 04.03.2022 по 06.05.2022), а всього 975,33 грн. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Строк виконання відповідачем за договором позики настав 06.05.2022, тобто в період дії воєнного стану, тому відповідач звільняється від відповідальності визначеної ст. 625 ЦК України, зокрема щодо стягнення інфляційних втрат-13745,81 грн. та 3%річних -3886,03 грн. Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню борг за договором позики в сумі 40000 грн., тіла кредиту та 975,33 грн. процентів за позикою, а всього 40975,33 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 611,88 грн. (1211,20х40975,33:81109,11).

Outcome: partial