Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 9811896 від 10 листопада 2022 року в розмірі 6 285 грн. 00 коп. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 10 листопада 2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 9811896. Вказаний договір був підписаний електронним підписом [PERSON] . Відповідно до умов зазначеного договору відповідачу був наданий кредит на суму 1 500 грн 00 коп, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, інших платежів та можливих штрафних санкцій, які передбачені кредитним договором. Відповідач [PERSON] брав на себе зобов`язання повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, визначені договором про споживчий кредит № 9811896 від 10 листопада 2022 року, відповідно до Графіку сплати кредитних коштів. Свої зобов`язання за вищевказаним договором ТОВ «Мілоан» виконало. Однак свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 9811896 від 10 листопада 2022 року [PERSON] не виконував, у зв`язку з чим станом на 27 лютого 2023 року за ним утворилася заборгованість за вказаним договором на загальну суму 6 285 грн. 00 коп, яка включає в себе: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 1 500 грн 00 коп, заборгованість по процентам з користування кредитними коштами в розмірі 4 500 грн 00 коп. та заборгованість за комісією 285 грн 00 коп. 27 лютого 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги № 91-МЛ, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 9811896 від 10 листопада 2022 року на суму 6 285 грн. 00 коп. 16 жовтня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відповідачу [PERSON] була направлена претензія з вимогою погашення кредитної заборгованості за договором про споживчий кредит № 9811896 від 10 листопада 2022 року. Однак вказана заборгованість [PERSON] у добровільному порядку сплачена не була. Тому ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заметається до суду з вказаним позовом. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопада 2025 року було відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 43). Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився. У позовній заяві ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» зазначило про розгляд справи проводити участі його представника (а.с. 4 зв.) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.47), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву [PERSON] наданий не був. Суд, дослідивши письмові докази, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Встановлено, що 10 листопада 2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 9811896 (а.с. 7-14). Вказаний договір був підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Z67838 (а.с. 16). Згідно п. 1.1 вищевказаного договору, за цим договором кредитодавець (ТОВ «Мілоан») зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію за користування кредитом у встановлений у п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Умовами вказаного кредитного договору визначено, що ТОВ «Мілоан» надає позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 1 500 грн. 00 коп на строк 105 днів з 10 листопада 2022 року. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценту користування кредитом в рекомендовану дату платежу 25 листопада 2022 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 23 лютого 2023 року (останнього дня строку кредитування). (п.п. 1.2-1.4 договору). Пунктом п. 1.5.1. договору про споживчий кредит № 9811896 від 10 листопада 2022 року визначено, що комісія за надання кредиту 285 грн 00 коп, яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно п.п. 1.5.2., 1.5.3., 1.6. зазначеного договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду у розмірі 450 грн 00 коп, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду у розмірі 4 050 грн 00 коп, як нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього договору (а.с. 9). Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 9811896 від 10 листопада 2022 року ТОВ «Мілоан» виконало, перерахувавши 10 листопада 2022 року [PERSON] грошові кошти у сумі 1 500 грн 00 коп, що підтверджується платіжним дорученням № 86675042 від 10 листопада 2022 року (а.с. 17 зв). Пунктом 2.4.1. договору про споживчий кредит № 9811896 від 10 листопада 2022 року передбачено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п. 1.4 договору. Проте свої зобов`язання за вищевказаним договором [PERSON] не виконав (а.с. 19). Станом на 27 лютого 2023 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Мілоан» за договором про споживчий кредит № 9811896 від 10 листопада 2022 року становила 6 285 грн. 00 коп, та включала в себе: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 1 500 грн 00 коп, заборгованість по процентам в розмірі 4 500 грн 00 коп. та заборгованість за комісією 285 грн 00 коп. (а.с. 29 зв.). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною ч. 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 27 лютого 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги № 91-МЛ, відповідно до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (п. 1.1. договору) (а.с. 19зв) Відповідно до п. 7.1 договору про відступлення прав вимоги в якості компенсації за придбання (відступления) прав вимоги, новий кредитор (ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» протягом 5 робочих днів з моменту підписання цього договору сплачує кредиторові (ТОВ «Мілоан») плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 330 002 грн 24 коп. без ПДВ. При цьому оплата прав вимоги, які підлягають відступленню згідно цього договору, щодо кожного окремого боржника, визначається згідно з додатком №1 до даного договору. Кошти в сумі 330 002 грн 24 коп були сплачені ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на рахунок ТОВ «Мілоан» за платіжним дорученням № 70284 від 27 лютого 2023 року (а.с. 29). 27 лютого 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» був підписаний Акт приймання-передачі реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 91-МЛ від 27 лютого 2023 року (а.с. 28зв). Як вбачається з Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 91-МЛ від 27 лютого 2023 року до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит № 9811896, укладеним 10 листопада 2022 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» на загальну суму 6 285 грн. 00 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 1 500 грн 00 коп, заборгованість по процентам за користування кредитними коштами - 4 500 грн 00 коп та комісія - 285 грн 00 коп (а.с. 29зв). Відповідно до положень ст. 1083 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Слід зазначити, що повідомлення про зміну кредитора у зобов`язанні жодним чином не змінює умов раніше укладених договорів позики (кредитних договорів), а носить лише інформативний характер. Крім того, законодавством України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Положенням ч. 2 ст. 516 ЦК України встановлено, що у разі, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, виконання ним свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. [PERSON] не здійснював погашення заборгованості за договором про споживчий кредит № 9811896 від 10 листопада 2022 року на загальну суму 6 285 грн. 00 коп ні ТОВ «Мілоан», ні ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». 16 жовтня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відповідачу [PERSON] була надіслана претензія щодо погашення кредитної заборгованості за вищевказаним договором (а.с. 30). Однак вказана заборгованість [PERSON] у добровільному порядку погашена не була. Враховуючи вищевикладене з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» слід стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 9811896 від 10 листопада 2022 року у загальній сумі 6 285 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то у ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу). Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2021 року у справі № 922/449/21 та від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» прохає стягнути з відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн 00 коп. На підтвердження витрат, понесених позивачем за надання адвокатським об`єднанням «Апологет» адвокатом Усенко М.І. професійної правничої допомоги суду надані: договір про надання правової (правничої) № 0107 допомоги від 01 липня 2025 року (а.с. 33); акт №Д/ 6406 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 22 жовтня 2025 року (а.с. 35); детальний опис наданих послуг до акту №Д/ 6406 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 22 жовтня 2025 року (а.с. 34зв), свідоцтво про право на заняття адвокатом Усенко М.І. адвокатською діяльністю № 2093 від 29 вересня 2012 року (а.с. 31зв). Частиною 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейський суд з прав людини 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved