Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій вона просить видати обмежувальний припис на 6 місяців відносно [PERSON] . Заяву обгрунтовує тим, що 14.02.2023 року до 09.04.2024 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON] . Шлюб було розірвано з її ініціативи у зв?язку із систематичними проявами домашнього насильства. З початку фактичних відносин до сьогоднішнього дня [PERSON] неодноразово застосовував до неї фізичне та психологічне насильство. У шлюбі між ними часто виникали суперечки та конфлікти, під час яких [PERSON] постійно забирав у неї телефон, ключі від квартири та закривав її вдома, позбавляючи можливості вільного пересування та спілкування. Також [PERSON] постійно погрожував їй фізичною розправою та залякував тим, що якщо вона розповість комусь про їхні відносини, то це їй тільки зашкодить. Він постійно переконував її у тому, що це вона у всьому винна, примушуючи мовчати та не звертатися за допомогою. Дії психологічного тиску супроводжувались також і фізичним насильством. Зокрема, в кінці лютого 2024 року, [PERSON] , тримаючи її силою на ліжку, душив її подушкою та не давав можливості вийти з квартири. В результаті таких дій, окрім синців, вона отримала перелом пальця правої кисті. 29.03.2024 року близько 08:30 год. [PERSON] , маючи ключі від її квартири увійшов до помешкання та почав погрожувати розправою, обіцяючи викинути її з 15-го поверху житлового будинку. В ході вказаного конфлікту [PERSON] силою викручував її вуха, завдаючи сильного болю, після чого вирвав з її рук телефон, щоб вона не змогла покликати на допомогу чи викликати поліцію. Далі [PERSON] завдав їй одного удару по голові, від якого вона впала на підлогу. Коли вона лежала на підлозі після завданого удару, у неї розпочалася панічна атака, яка супроводжувалася нудотою та тремтінням.За результатами медогляду у неї було виявлено забій правої кисті, забійні гематоми правого плеча та передпліччя,струс головного мозку,гематому та забій м"яких тканин завушної ділянки зліва,гематоми на лівій грудній клітці ,крайовий перелом медіального краю основи дистальної фаланги 2го пальця правої кисті. З огляду на те, що насильство зі сторони [PERSON] стало систематичним, нестерпним та включало не лише фізичне але й психологічне знущання, що не давало їй можливості спокійно жити та працювати, вона прийняла рішення про неможливість подальшого підтримання будь-яких стосунків з кривдником та розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу ситуація не покращилась, психологічний тиск зі сторони [PERSON] лише посилився. Фізичне насильство припинилось, однак він неодноразово телефонував та переслідував її, через що вона змушена була заблокувати його у всіх соціальних мережах та інших каналах комунікації. 11.10.2024 року [PERSON] підписав письмову Декларацію про підтвердження намірів, з якої вбачається, що він маючи на меті реальне настання правових наслідків, підтверджує свої наміри: припинити будь-які спроби зв?язатися з потерпілою - особисто, через телефонні дзвінки, повідомлення, листи через електронну пошту, Укрпошту, Нову пошту, використання соціальних мереж, друзів, знайомих, колег на роботі, родичів усіх ступенів споріднення та будь-якими іншими можливими способами комунікації. - забезпечити повне обмеження взаємодії - не з?являтися біля її дому, роботи або інших місць, які постійно відвідує потерпіла; не намагатися нав?язувати їй свою присутність та наближатися до потерпілої. Зобов?язується поводитися як малознайомі люди, обмежуючись вітанням на відстані - не здійснювати будь-яких дій, які мають ознаки переслідування чи домагання; припинити будь-які форми переслідування або погроз, як фізичних так і емоційних, психологічного насильства, нав?язливого спілкування, пропонування зустрічей, постійних дзвінків, повідомлень, відстежування всіх постів у соціальних мережах, збору особистої інформації про потерпілу, залишення образливих коментарів, приниження, залякування, заподіяння тілесних ушкоджень та інших аналогічних дій. - не наближатися до матері потерпілої, шляхом здійснення будь-яких форм спілкування з нею як особисто, так і через використання інших способів комунікації та створення будь-яких ситуацій, які можуть вплинути на її спокій або безпеку, а також здійснити всі залежні від нього дії, з метою забезпечення безпеки та спокою [PERSON] , а також підтвердив те, що це відповідає його волі та намірам. Після підписання Декларації [PERSON] фактично продовжив систематичні та протиправні дії, які виражалися у переслідуванні, нав?язливих спробах комунікації та різному психологічному тиску на неї. За фактом вчинення домашнього насильства вона в січні 2025 року звернулася до Львівського РУП № 2 ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення в порядку, передбаченому ст.214 КПК України. Станом на сьогоднішній день слідчим віллілом ЛРУП № 2 ГУНІ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у КП № 12025141370000108 від 07.02.2025 року за її заявою в межах зазначеного кримінального провадження органом досудового розслідування призначена та проведена судово-психологічна експертиза. Крім того, 11.05.2025 року та 22.06.2025 року [PERSON] в черговий раз вчинив по відношенні до неї психологічне насилля у формі переслідування та психологічного тиску, про що було складето термінові заборонні приписи стовно [PERSON] серії АА № 432551 та серії АА № 611008. На підставі вище викладеного вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.Просить видати обмежувальний припис на 6 місяців ,заборонити [PERSON] -у будь-який спосіб переслідувати її; спілкуватися з нею особисто або через інших осіб;у будь-який спосіб контактувати з нею, зокрема,але не виключно, наближатись до неї ближче ніж на 200м.У разі випадкової зустрічі припинити наближатись та залишити місце її перебування; наближатись ближче,ніж на 200м до місця її проживання(перебування) та до місця праці;вести електронне листування та телефонні розмови з нею; особисто або через інших осіб розшукувати її,якщо вона за власним бажанням перебуває у місці,невідомому кривднику. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Рабінович М. П. підтримали заяву про видачу обмежувального припису, просять таку задоволити. Заявниця в судовому засіданні надала аналогічні пояснення, викладеним у заяві, а також пояснила,що і після розірвання шлюбу [PERSON] продовжує щодо неї психологічне насильство, раз в місяць приїжджає у Львів, переслідує її. Так, 3.10.25 приїхав за місцем проведення форуму, де вона була присутня по роботі,намагався з нею поговорити проти її волі. 22.11.25 коли вона сиділа з друзями за столиком, підійшов і поклав руку на її плече. [PERSON] переслідує її на автомобілі, чітко їдучи за нею, телефонує з інших номерів, так як його номер телефону заблоковано.Вона розцінює такі дії як психологічний терор, боїться [PERSON] ,просить заяву задоволити. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та пояснив,що наявне кримінальне провадження за ст.126 КК України, однак [PERSON] систематично продовжує вчиняти щодо заявниці психологічне насильство, просить заяву задоволити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заперечив щодо заяви про видачу обмежувального припису та пояснив,що він емоційна людина і дійсно кілька разів було таке,що він стиснув заявницю за руку, за шию, виривав телефон, бо вона погрожувала комусь подзвонити. Визнає, що йому треба було бути мудрішим.Після розірвання шлюбу він хотів помиритись із заявницею .Зараз такого бажання немає. Заявницю він не переслідує.Кілька разів вони зустрілись випадково,він хотів поспілкуватись, щоб порозумітись.Шкодує,що вона так сприймає його поведінку. Тілесні ушкодження заподіяв в ході конфлікту, бо вона розмахувала руками,а він її зупиняв. Підстав для видачі обмежувального припису немає,але якщо заявниці це допоможе,він не заперечує, однак хоче з нею порозумітись. Заслухавши пояснення учасників судового процесу,свідка, дослідивши матеріали судової справи, суд приходить до наступного. Ч.1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободичи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.02.2023 року, актовий запис № 238. 09.04.2024 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] від 09.04.2024 року, актвоий запис №38. Згідно копії свідоцтва про зміну прізвища серії [NUMBER] від 09.08.2024 року [PERSON] змінмла прізвище на " [PERSON] ". Відповідно до обстеження ТОВ "Медцентр Св. Параскеви" від 05.03.2024 року, [PERSON] , встановлено наступний діагноз: крайовий перелом медіального краю основи дистальної фаланга 2-го пальця правої кисті без зміщення в стані консолідації. Відповідно до консультативного висновку лікаря ортопеда - травматолога ТОВ "Медцентр Св. Параскеви" від 05.03.2024 року, у пацієнтки [PERSON] , закритий перелом основи нігтєвої фаланги 2-го пальця правої кисті без зміщення в стані консолідації. Згідно висновку сімейного лікаря від 29.03.2024 року, у пацієнтки [PERSON] , забій правої кисті. Забій правого плеча та передпліччя. Струс головного мозку. Згідно висновку спеціаліста Комунального некомерційного підприємства "1 територіальне медичне об`єднання м. Львова" від 29.03.2024 року, у пацієнтки [PERSON] струс головного мозку. Забій м"яких тканин завушної ділянки зліва. Згідно висновку спеціаліста Комунального некомерційного підприємства "1 територіальне медичне об`єднання м. Львова" від 29.03.2024 року, у пацієнтки [PERSON] забій правої кисті. Забійні гематоми правого плеча та правого передпліччя. З огляду невропатолога Комунального некомерційного підприємства "Львівське територіальне медичне об`єднання" Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги" від 30.05.2025 року вбачається, що у пацієнтки [PERSON] інші розлади вегатативної нервової системи,порушення циклічності сну та неспання. Відповідно до декларації про підтвердження намірів від 11.10.2024 року, вбачається, що [PERSON] підтверджує свої наміри: - припинити будь-які спроби зв?язатися з потерпілою - особисто, через телефонні дзвінки, повідомлення, листи через електронну пошту, Укрпошту. Нову пошту, використання соціальних мереж, друзів, знайомих, колег на роботі, родичів усіх ступенів споріднення та будь-якими іншими можливими способами комунікації. - забезпечити повне обмеження взаємодії - не з?являтися біля її дому, роботи або інших місць, які постійно відвідує потерпіла; не намагатися нав?язувати їй свою присутність та наближатися до потерпілої. Зобов?язується поводитися як малознайомі люди, обмежуючись вітанням на відстані. - не здійснювати будь-яких дій, які мають ознаки переслідування чи домагання; припинити будь-які форми переслідування або погроз, як фізичних так і емоційних, психологічного насильства, нав?язливого спілкування, пропонування зустрічей, постійних дзвінків, повідомлень, відстежування всіх постів у соціальних мережах, збору особистої інформації про потерпілу, залишення образливих коментарів, приниження, залякування, заподіяння тілесних ушкоджень та інших аналогічних дій. - не наближатися до матері потерпілої, шляхом здійснення будь-яких форм спілкування з нею як особисто, так і через використання інших способів комунікації та створення будь-яких ситуацій, які можуть вплинути на її спокій або безпеку, а також здійснити всі залежні від нього дії, з метою забезпечення безпеки та спокою [PERSON] , а також підтвердив те, що це відповідає його волі та намірам. Як вбачається з повідомлення КНП "Львівське територіальне медичне об"єднання "Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги" від 07.11.25 за №260201-вих-159587, 29.03.24 [PERSON] встановлено діагноз- струс головного мозку,забій м"яких тканин завушної діляки зліва,забій правої кисті, забійні гематоми правого плеча та передпліччя. Згідно записів у медичній документації, занотованих з її слів-"побив чоловік [PERSON] вдома 29.03.24 о 8.30 та тиждень тому". За фактом вчинення домашнього насильства [PERSON] звернулася до Львівського РУП № 2 ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення ,передбаченого ст.126-1 КК України,в порядку, передбаченому ст.214 КПК України, що підтверджується заявою від 22.01.2025 року та витягом з ЄРДР № 12025141370000108. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що працівниками патрульної поліції було складено два термінові заборонні приписи стосовно [PERSON] ,серії АА № 432551 від 11.05.2025 року та серії АА № 611008 від 22.06.2025 року із забороною [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] строком на 10 діб. З поснень свідка [PERSON] ,даних у судовому засідання,вбачається,що вона є коліжанкою заявниці.Знає,що у заявниці з [PERSON] були часті конфлікти, він не пускав її на роботу, вона боялась вийти з автомобіля, так як він розбив вікно. [PERSON] бив заявницю, вона була в синцях, мала зламаний палець.Після побоїв вона ночувала у неї дома, так як боялась йти додому. Після розірвання шлюбу [PERSON] шукав з заявницею зустрічей, просив її допомогти у цьому, але заявниця не хоче з ним зустрічатись, після розірвання шлюбу у неї важкий психологічний стан. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про видачу обмежувального припису. Відповідно до змісту ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. В п.7 ч.1 ст.1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" зазначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. За змістом ч.2 ст.3 цього закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на подружжя та колишнє подружжя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Верховний Суд у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 127/9600/22 дійшов висновку, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Пунктом 41 постанови Верховного Суду від 24.05.2024 у справі № 569/19137/23 визначено, що оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що у кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного та психологічного насильства відповідно до Закону. Докази, що додаються до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватися місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. Як докази до заяви можуть додаватися, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2025 року у справі № 569/11625/24 (провадження № 61-16935св24). Правовий аналіз норм законодавства та встановлених судом фактичних обставини у своїй сукупності дозволяють суду зробити висновок про те, що заінтересована особа [PERSON] вчинив психологічне насильство відносно заявниці, яке виявилося у неодноразових переслідуваннях, психологічному тиску заявниці, що викликає у неї побоювання за свою безпеку, спричиняє емоційну нестабільність та тривожність, перебування в постійному стресі. Оцінюючи ризики вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, суд приходить до висновку, що [PERSON] може повторно вчиняти психологічне насильство відносно [PERSON] , про що свідчить відсутність в нього критики щодо вчинюваних ним дій, що вказує на високий ступінь ризику повторення ним таких дій. Верховний Суд у своїй постанові від 29 вересня 2025 року у справі № 760/31644/24 (провадження №61-8219 св 25), зазначив, що тимчасове обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд, на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства, має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У статті 27 Конституції України зазначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд приходить до висновку, що самостійно вжиті заявницею заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту її прав. З урахуванням та оцінкою наявних ризиків, заявниця потребує захисту у порядку, передбаченому законом, а відтак з метою неможливості вчинення заінтересованою особою відносно заявниці дій з ознаками психологічного, фізичного насильства, суд вважає за доцільне заяву про видачу обмежувального припису задоволити частково. Видача обмежувального припису стосовно [PERSON] строком на 3 (три) місяці є пропорційною, доречною та відповідає меті його застосування, та водночас забезпечить дієвий та ефективний захист заявниці від кривдника. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,може бутивизначено тількиу світліконкретних обставинсправи (рішенняЄСПЛ від18липня 2006року №63566/00«Проніна протиУкраїни (Proninav.Ukraine)»,§ 23). Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial