Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

29 жовтня 2025 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 вересня 2022 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, про що Локачинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) складено актовий запис №53. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . 03 вересня 2025 року Локачинським районним судом Волинської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на сина [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку платника аліментів, не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що з відповідачем проживають окремо, дитина проживає разом із нею в с. Крухиничі Володимирського району Волинської області. У зв`язку із складним матеріальним становищем позивач потребує допомоги від відповідача на своє утримання, оскільки доглядає за дитиною та немає джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З відповідачем не вдалося домовитися про добровільну сплату аліментів, тому змушена звернутися до суду. Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 31 жовтня 2025 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 24.11.2025 року розгляд справи відкладено на 18.12.2025 у зв`язку із відсутністю даних про належне повідомлення відповідача. Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується розпискою про одержання судової повістки (а.с. 22). 24 листопада 2025 року через канцелярію суду подала письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 20). 18 грудня 2025 позивач подала до суду заяву, в якій просить судове засідання проводити без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 25) Відповідач у\~судове засідання\~повторно не\~з`явився,\~хоча був\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час та\~місце розгляду, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України за його зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду з відміткою «повертається, адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 24). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 17 вересня 2022 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано Локачинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 53, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17 вересня 2022 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] » (а.с. 8). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 березня 2024 року, з якого вбачається батько дитини [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 7). Згідно витягів з реєстру територіальної громади № 2025/012193642 від 25.08.2025 та № 2025/011630126 від 15.08.2025 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 6). Як вбачається із відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 15.08.2025 року та довідки відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області, [PERSON] станом на 18.08.2025 року перебуває на обліку в ГУПФУ у Волинській області, як одержувач допомоги при народженні дитини в розмірі 860 грн (а.с. 9, 10). Крім того, як зазначає позивач у позові, відповідно до судового наказу Локачинського районного суду Волинської області від 03 вересня 2025 року стягуються з [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON] у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Між сторонами не досягнуто згоди щодо сплати аліментів на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 ст. 84 СК України визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому наявність у матері дитини, з якою остання проживає будь-якого доходу, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки незалежно від свого доходу, вона отримує право на утриманні від батька дитини, якщо він має можливість надавати таку допомогу. Положеннями ч.1 ст. 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з матір`ю, суд погоджується з доводами позивача, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання, починаючи з подання позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд, при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, що підлягає стягненню з відповідача, має встановити та врахувати обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Позивач звертаючись з позовом про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, обґрунтувала заявлений розмір аліментів, їх достатність та співрозмірність з огляду на життєві потреби. Зокрема зазначала, що доглядає за дитиною та немає джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Аналізуючи встановлені у справі обставини та докази в їх сукупності, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб позивачки, на утриманні та вихованні якої знаходиться дитина, яка не досягла трирічного віку та потребує постійного материнського догляду, а також з можливостей відповідача, зокрема, його працездатності, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частки від усіх його видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, що не поставить мати з дитиною, а також відповідача, у скрутне матеріальне становище. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст. ст. 75, 80, 84 СК України,

Outcome: partial