Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що [INFO] в с. Буки Малинського району Житомирської області померла його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,8824 га, розташована на території Луківської сільської ради, право власності на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЖТ № 020653, виданим 26 червня 2003 року Малинською районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON] . Заявник є спадкоємцем першої черги за законом та на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем, у зв`язку з чим відповідно до положень статті 1268 Цивільного кодексу України вважається таким, що прийняв спадщину. У встановленому законом порядку заявник звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з наявністю розбіжностей у написанні прізвища спадкодавця, а саме: у свідоцтві про смерть зазначено прізвище « [PERSON] », тоді як у Державному акті на право власності на землю - « [PERSON] ». Встановлення зазначеного юридичного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадкових прав, а встановлення даного факту в інший спосіб є неможливим. Заявник у заяві від 24.11.2025 просив розглядати справу у його відсутність, підтримав заявлені вимоги із підстав викладених в заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду лист про розгляд справи без його участі, проти заявлених вимог позовної заяви не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. З огляду на зазначене, суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 р. визначено, що суди розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`я, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові тощо. Згідно ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження заявника, вбачається, що його матір`ю є [PERSON] . Відповідно до виписки з погосподарських книг за 19712005 роки заявник проживав разом із батьками. Згідно з особистих документів померлої, зокрема свідоцтва про народження, посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи, посвідчення ветерана праці та пенсійного посвідчення, видані на прізвище « [PERSON] ». З наданих доказів вбачається, що [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувала та прізвище не змінювала, а зазначення прізвища « [PERSON] » у Державному акті на право приватної власності на землю носить помилковий характер. Крім того, відповідно до довідки Луківського старостинського округу Малинської міської ради, складеної зі слів мешканців с. Буки, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , є однією і тією ж особою, яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Подані заявником докази є належними, допустимими та достатніми для встановлення того, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЖТ № 020653 фактично належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Аналізуючи встановлені у справі обставини, та дослідивши надані заявником докази в їх сукупності, суд вважає вимоги заявника про встановлення факту належності правовстановлюючого документу обґрунтованими.

Outcome: approved