Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Представник заявника 18.11.2025 року звернувся до суду з заявою в інтересах [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла рідна тітка заявника [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , останнім місцем проживання якої було: [ADDRESS] . З Ссідоцтва про смерть [PERSON] вбачається, що вона померла у віці 82 років. Останні роки свого життя [PERSON] важко хворіла, мала ряд хронічних захворювань, а з червня 2018 року не могла самостійно піклуватися про себе та потребувала постійної сторонньої допомоги. [PERSON] не мала власних дітей, заміжньою не була, інших близьких родичів окрім свого рідного племінника (сина рідної сестри) - заявника [PERSON] вона не мала. Впродовж багатьох років до дня смерті ніхто, крім заявника [PERSON] , не допомагав [PERSON] у побуті, не турбувався про стан її здоров`я, не піклувався про неї. За життя [PERSON] оформила нотаріальну довіреність на представництво її інтересів, якою уповноважила заявника [PERSON] бути її представником з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах чи організаціях усіх без винятку питань, що стосувалися її законних прав та інтересів. З Акту про фактичне проживання особи від 15.10.2025 №1304, затвердженого начальником Житлово-експлуатаційної дільниці №2 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», вбачається, що заявник [PERSON] хоча і мав зареєстроване місце проживання за іншою адресою, однак з червня 2018 фактично постійно проживав разом з тіткою [PERSON] в її квартирі [ADDRESS] . Заявник [PERSON] постійно турбувався про стан здоров`я своєї тітки [PERSON] та забезпечував отримання нею необхідної та достатньої медичної допомоги.Після смерті своєї тітки 05.12.2024 р. заявник [PERSON] забезпечив організацію поховання [PERSON] та надання суміжних ритуальних послуг, уклавши Договір-замовлення №44 від 06.12.2024 на організацію поховання. Заявник [PERSON] власними коштами (готівкою) оплатив організацію поховання своєї тітки [PERSON] у розмірі 39 400 грн., про що вказано у розділі 4. Вартість робіт та розрахунки Договору-замовлення №44 від 06.12.2024 та у додатку № 1 до вказаного договору.11.12.2024 заявник [PERSON] одержав прах своєї померлої тітки [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишалося спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS] .За життя [PERSON] залишила заповіт на ім`я [PERSON] та його сина [PERSON] , посвідчений 21.10.2022 року Зубковою О.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №988. Заповідане майно складається з квартири [ADDRESS] , яке заявник прийняв у спадщину в порядку статті 1268 ЦК України. 22.10.2025 року заявник [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зубкової О.Л. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] його рідної тітки [PERSON] , а саме: на квартиру [ADDRESS] . Свою заяву до приватного нотаріуса Простун С.В. обґрунтував тим, що він фактично прийняв в порядку статті 1268 ЦК України заповідане йому тіткою [PERSON] майно (квартиру [ADDRESS] ), у зв`язку з фактичним постійним проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, на підтвердження чого надав нотаріусу Акт про фактичне проживання особи №1304 від 15.10.2025, затвердженим начальником Житлово-експлуатаційної дільниці №2 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва». 22.10.2025 приватним нотаріусом Зубковою О.Л. до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про заведення спадкової справи №74764723; спадкодавець [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , дата смерті [INFO] . Однак, приватним нотаріусом Зубковою О.Л було відмовлено [PERSON] у задоволенні його заяви від 22.10.2025 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що винесено постанову від 23.10.2025 №50/02-31. Свою відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після смерті [INFO] [PERSON] , приватний нотаріус Зубкова О.Л. мотивувала тим, що надані заявником документи не підтверджують факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавицею. На підставі наведеного просив заяву задовольнити. Ухвалою суду від 20.11.2025 р. у справі відкрито провадження (а.с.49). Заявник [PERSON] та його представник - адвокат Феклістов О.В. судовому засіданні підтримали заяву, підтвердили обставини викладені в ній та просили суд її задовольнити. Заінтересовані особи - представник Київської міської ради, та приваптний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зубкова О.Л. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином, клопотань до суду не надходило. 15.12.2025 р. до суду надійшла копія спадкової справи відносно майна померлої. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла рідна тітка заявника [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , останнім місцем проживання якої було: [ADDRESS] . Як стверджував заявник останні роки свого життя [PERSON] важко хворіла, мала ряд хронічних захворювань, а з червня 2018 року не могла самостійно піклуватися про себе та потребувала постійної сторонньої допомоги. [PERSON] не мала власних дітей, заміжньою не була, інших близьких родичів окрім свого рідного племінника (сина рідної сестри) - заявника [PERSON] вона не мала. За життя [PERSON] оформила нотаріальну довіреність на представництво її інтересів, якою уповноважила заявника [PERSON] бути її представником з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах чи організаціях… з усіх без винятку питань, що стосувалися її законних прав та інтересів (а.с.14). З Акту про фактичне проживання особи від 15.10.2025 №1304, затвердженого начальником Житлово-експлуатаційної дільниці №2 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», вбачається, що заявник [PERSON] хоча і мав зареєстроване місце проживання за іншою адресою, однак з червня 2018 фактично постійно проживав разом з тіткою [PERSON] в її квартирі [ADDRESS] (а.с.11). Після смерті своєї тітки 05.12.2024 р. заявник [PERSON] забезпечив організацію поховання [PERSON] та надання суміжних ритуальних послуг, уклавши Договір-замовлення №44 від 06.12.2024 на організацію поховання та надання суміжних послуг з ТОВ «Ритуальний дім "Сяйво". Заявник [PERSON] власними коштами (готівкою) оплатив організацію поховання своєї тітки [PERSON] у розмірі 39 400 грн., про що вказано у розділі 4. Вартість робіт та розрахунки Договору-замовлення №44 від 06.12.2024 та у додатку № 1 до вказаного договору.11.12.2024 заявник [PERSON] одержав прах своєї померлої тітки [PERSON] (ас.15-19). Після смерті [PERSON] залишалася спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишила заповіт на ім`я [PERSON] , посвідчений 21.10.2022 року Зубковою О.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №988. Заповідане заявнику [PERSON] майно складається з квартири [ADDRESS] (а.с. 20). Судом встановлено, що заявник [PERSON] з червня 2018 року фактично постійно проживав разом з померлою тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з копії спадкової справи спадкоємці померлої [PERSON] , які мають право на обов`язкову частку згідно ст. 1241 ЦК України, відсутні. 22.10.2025 року заявник [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зубкової О.Л. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] його рідної тітки [PERSON] , а саме: на квартиру [ADDRESS] . 22.10.2025 приватним нотаріусом Зубковою О.Л. до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про заведення спадкової справи №74764723; спадкодавець [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , дата смерті [INFO] . Однак, приватним нотаріусом Зубковою О.Л було відмовлено [PERSON] у задоволені його заяви від 22.10.2025 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що винесено постанову від 23.10.2025 №50/02-31. Свою відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після смерті [INFO] [PERSON] , приватний нотаріус Зубкова О.Л. мотивувала тим, що надані заявником документи не підтверджують факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавицею (а.с.24-25). У зв`язку з відсутністю у заявника доказів спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заявник не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Статтею 293 ЦПК України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником спадкоємцем [PERSON] права на отримання спадщини. Отже, з огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги всі обставини справи, докази надані заявником, суд приходить до висновку щодо задоволення заяви.

Outcome: approved