Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

У серпні 2024 року ПАТ «АК «Київводоканал» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого водопостачання, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг, дана відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. 31.05.2021 на офіційному веб-сайті опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення. Відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: [ADDRESS] . Оскільки позивач належним чином виконує своє зобов`язання та надає послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), а [PERSON] порушила умови договору та має прострочену заборгованість за період з 01.01.2017 по 31.05.2024, що складає 85 004 грн. 74 коп. за житлово-комунальні послуги, 138 грн. 11 коп. за внески за обслуговування вузлів комерційного обліку та 1 270 грн. 01 коп. з внесення плати за абонентське обслуговування. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23.10.2024 позов задоволено. Ухвалою суду від 24.06.2025 заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У відзиві на позовну заяву [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , проте у ній проживає та користується комунальними послугами [PERSON] . Крім того зазначає, що договір вона з позивачем не укладала, вказує про завищене нарахування боргу, неправомірне нарахування інфляційних втрат, трьох процентів річних, а також просить застосувати строк позовної давності. Представник ПрАТ «АК «Київводоканал» подав пояснення, у яких заперечував проти висловлених відповідачем у відзиві на позовну заяву тверджень. Ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 21.08.2025 та занесеною до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . Представник ПрАТ «АК «Київводоканал» - Буловий К.О. у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на зазначені у позовній заяві та поясненнях обставини. [PERSON] та її представник [PERSON]. у судовому засіданні заперечувати проти задоволення позовних вимог, просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву обставини та просили застосувати строк позовної давності. [PERSON] у судовому засіданні відмовився від надання пояснень, зазначивши при цьому, що знає про наявність заборгованості. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» №110 (4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПрАТ «АК «Київводоканал» як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній станом на 05.08.2014) послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (а.с.12). Зі змісту повідомлення убачається, що фізична особа, яка користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Відповідно до п.1.1 договору позивач зобов`язався надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. 31.05.2021 на офіційному веб-сайті опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення. Згідно п. 1 договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з центрального водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором. [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з реєстру територіальної громади для виконавців комунальних послуг м. Києва (а.с. 25). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1994 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Згідно договору дарування 1/2 частини квартири від 02.03.2004 [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування - за умови укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Підключення будинку до мереж централізованого постачання холодної води та водовідведення свідчить про надання послуг позивачем. Відповідачка від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води не відмовлялася та не відключалася. Згідно розрахунків заборгованості у відповідачки на даний час наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 127 691 грн. 10 коп., яка складається з: 85 004 грн. 74 коп. - заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення; 138 грн. 11 коп. - заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку; 1 270 грн. 01 коп. - заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування; 33 378 грн. 49 коп. - інфляційних втрат за весь час прострочення; 7 899 грн. 75 коп. трьох процентів річних від простроченої суми боргу (а.с. 17-18). Правовідносини з централізованого постачання фізичним особам холодної води та водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення та централізованого водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №690 від 05.07.2019 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №85 від 02.02.2022). Відповідно до п. 5 Правил послуги надаються споживачу згідно з умовами типового договору про надання послуг, що укладається з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», та вимогами цих Правил. За змістом ст.ст. 12,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом тридцяти днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги, співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства, а також плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. 31.05.2021 на офіційному веб-сайті опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, у зв`язку з чим з 01.07.2021 вказаний договір вважається укладеним. У постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.04.2016 справа 6-2951цс15 міститься висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Відповідно до положення ч. 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначено відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг отриманих ним до укладання відповідного договору. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймачі (власники) зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Так, стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичних та юридичних осіб у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до частин 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Враховуючи, що [PERSON] є власником квартири, суд дійшов висновку про стягнення з неї заборгованості за надані комунальні послуги. При цьому, суд відхиляє доводи відповідачки про те, що фактичо у спірній квартирі проживає [PERSON] якій по суті й користується комунальними послугами, оскільки відповідачку, як власника житла ця обставина не звільняє від обов`язку з утримання майна, яке належить їй на праві власності. Крім того, під час судового розгляду [PERSON] заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Правила про позовну давність передбачають право на позов у матеріальному сенсі. Якщо особі належить цивільне право, і це право порушено, то вона вправі здійснити своє право у примусовому порядку, проти волі зобов`язаної особи, шляхом звернення до національного суду або до іншого компетентного органу. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Згідно з ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Строк давності переслідує кілька важливих цілей, а саме: забезпечує правову визначеність і закінченість, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень щодо подій, які мали місце у далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми (рішення Європейського суду з прав людини від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Згідно пунктів 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, з матеріалів справи убачається, що 06.08.2025 позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Як встановлено судом, постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 на усій території України з 12.03.2020 запроваджено карантин, який скасовано 30.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023. Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Водночас, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, дію якого на момент розгляду справи не припинено. Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Законом України «Про внесення змін до ЦК України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023, який набрав чинності 30.01.2024, внесено зміни до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З урахуванням викладеного, позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог заявлених за період до березня 2017 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за послуги з водопостачання та водовідведення станом на березень 2017 року разом з інфляційними втратами та трьома процентами річних становила 1 753 грн. 27 коп. та стягненню не підлягають. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів за надані позивачем послуги, з урахуванням застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 125 937 грн. 83 коп. (127 691,10 - 1 753 грн. 27 коп.). При цьому, відповідно до інформації про розподіл обсягів споживання холодної води за показаннями квартирних вузлів розподільного обліку та на власні потреби за період з 01.01.2017 по 31.05.2024 по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] при визначенні обсягу споживання водопостачання квартирою [ADDRESS] позивачем враховувався об`єм будинкового лічильника за місяць, об`єм спожитий квартирами без квартирних лічильників, кількість проживаючих осіб без квартирних лічильників, кількість зареєстрованих осіб в квартирі [ADDRESS] , що відповідає Медодиці розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг та спростовує доводи відповідача про завищення нарахування боргу. Крім того, [PERSON] вказує на неправомірне нарахування інфляційних втрат і стягнення трьох процентів, посилаючись на Постанову КМУ № 206 від 05.03.2022. Разом з тим, п. 1 постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 передбачено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих російською федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 № 285); Оскільки місто Київ до такого переліку не входить, суд вбачає правомірним нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох процентів річних. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, позивачем понесено 45 грн. витрат за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Outcome: partial