Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Бурдукова М.В., звернулася до Київського районного суду міста Харкова з позовом до Харківської міської ради, треті особи: [PERSON] , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мохонько Юлія Миколаївна про визнання права власності у порядку спадкування за законом, у якій просила визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом, після померлої [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/3 (одну третю) частку спадкового майна, а саме квартири [ADDRESS] . На обгрунтування позовної заяви Позивач зазначила, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка, зокрема, складається з 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Спадкова квартира знаходилась у спільній сумісній власності. У 1998 році зазначена квартира була приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 15 січня 1998 року. Свідоцтво про право власності на житло на праві спільної сумісної власності отримали: бабуся Позивача [PERSON] ; тітка позивача [PERSON] ; чоловік тітки [PERSON] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її доньки: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження № [NUMBER] ) мати Позивача, яка померла [INFO] ; [PERSON] , [INFO] тітка Позивача. Позивач вважала, що спадщину після смерті бабусі прийняла її тітка [PERSON] . 17 липня 2003 року тітка Позивача [PERSON] , [INFO] , склала заповіт, яким заповіла Позивачу все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на яке за законом вона має право, що підтверджується доданою до заяви копією заповіту за реєстровим номером 449 від 17 липня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу харківської області Маліковою О.К. та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 70470367 від 29 жовтня 2022 року. 23 березня 2022 року заповідач [PERSON] померла. 29 жовтня 2022 року Позивач звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мохонько Юлія Миколаївна із заявою про прийняття спадщини, в зв`язку з чим була відкрита спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 69859111, номер у нотаріуса 14/2022. Даний факт підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі № 70470945 від 29 жовтня 2022 року. 02 квітня 2025 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мохонько Ю.М. повідомила Позивачу, що заповідач [PERSON] , 12 квітня 2010 року, склала інший заповіт, в якому все своє майно заповіла виключно своєму чоловіку [PERSON] . Заповіт був посвідчений 12 квітня 2010 року державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі № 2-413. Позивач вважає, що заповіт № 2-413 від 12 квітня 2010 року, посвідчений державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Гончаренко О.М. є недійсним та звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою про визнання недійсним заповіту [PERSON] № 2-413 від 12 квітня 2010 року, посвідчений державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Гончаренко О.М. В процесі підготовки позовної заяви позивачу стало відомо, що спадщина після смерті її бабусі не була прийнята її тіткою [PERSON] . 08 квітня 2025 року Позивач звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мохонько Юлії Миколаївни із заявою про прийняття спадщини у порядку спадкування за законом після померлої бабусі [PERSON] (що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 80759299 від 08 квітня 2025 року, спадкова справа №м73912734. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мохонько Ю.М. від 11 квітня 2025 року було відмовлено Позивачу у вчиненні нотаріальних дій, в зв`язку з тим, що вона пропустила строк на прийняття спадщини та не була зареєстрована та не мешкала разом з померлою за однією адресою, а також у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Позивач вважає, що строк для звернення із заявою про прийняття спадщини пропустила у зв`язку з обставинами, які є об`єктивними та істотними, не залежали від її волі та спричинили неможливість своєчасно оформити свої спадкові права. Позивач не є спадкоємцем першої черги та не знала про те, що спадщина після смерті її бабусі не була прийнята її тіткою [PERSON] . Між Позивачем та її тіткою [PERSON] були гарні родинні довірливі стосунки, тітка не мала рідних дітей і вважала позивача за доньку, а після укладання заповіту позивач не сумнівалась, що усе майно, що належало її родині дістанеться їй, і з цього приводу не цікавилась питанням прийняття спадщини тіткою після смерті бабусі З 2003 року, чоловік тітки - [PERSON] почав агресивно поводити себе по відношенню до позивача. Він почав повністю контролювати дії своєї дружини, вона повністю була підпорядкована йому, почалися все більш конфлікти з боку відповідача з позивачем та посилився вплив на його дружину. З 2008 року третя особа [PERSON] повністю заборонив своїй дружині спілкуватись з позивачем та з членами її родини, батьком та сином. Він не пускав позивача до квартири, не дозволяв [PERSON] користуватись телефоном, постійно чинив на неї психологічний тиск та погрози. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року по справі № 686/5757/23 за результатами вирішення спору дійшла переконання, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність не можна ототожнювати з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом. Тож необізнаність про наявність спадщини може бути оцінена як поважна причина пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Зазначила, що на час смерті спадкодавця, з нею мешкала донька [PERSON] разом з чоловіком. Оригінали, що посвідчують право власності померлої на майно знаходяться у третьої особи [PERSON] , який їх не надає. За весь час від дня смерті бабусі Позивача та після смерті [PERSON] . Позивач не може попасти до квартири, у якої проживала уся її родина та вона до 2000 року (внаслідок хвороби матері позивача вона увесь той час фактично проживала у бабусі з тіткою) та забрати якісь родинні речі та документи, які ніяким чином не належать [PERSON] . Вищезазначена квартира взагалі спочатку належала бабусі, дідусю, матері та тітці позивача. [PERSON] був сторонньою людиною по відношенню до цієї квартира і тільки великий вплив та залежність від нього його дружини дав йому можливість прийняти участь у приватизації цієї квартири. Крім того, Позивачу достеменно відомо, що [PERSON] склав заповіт на ім`я адвоката, [PERSON] , яка представляє його інтереси з 2021 року у кримінальному провадженні №12018220490005331 у скоєнні [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та є вірогідна можливість того, що квартира родини Позивача та її родини через деякий час стане власністю зовсім сторонньої до родини людини. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів також позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину. В зв`язку з неможливістю реалізувати свої спадкові права, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 05.05.2025 позовну заяву залишено без руху. 13.05.2025 до суду надійшла заява від представника Позивача на виконання ухвали Київського районного суду м.Харкова від 05.05.2025. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 14 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 11 серпня 2025 року витребувано у Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мохонько Юлії Миколаївни належним чином засвідчену копію спадкової справи №7/2025 (№73912734), заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Копія матеріалів спадкової справи надійшла до суду 25.08.2025 року (а.с. 219-246 т.1). Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 12.09.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду у судовому засіданні (а.с.248-249). 05.11.2025 та 25.11.2025 представник третьої особи [PERSON] адвокат Дьоміна М.В. подала до суду пояснення на позов (а.с.22-30, 46-51 т.2), у яких просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на наступне. [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті постійно проживала та була прописана (зареєстрована) за адресою: [ADDRESS] . Разом з померлою [PERSON] проживали та були зареєстровані її донька [PERSON] та чоловік доньки [PERSON] . Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 01.01.2004 року в Україні набув чинності ЦК України, прийнятий Верховною Радою 16.01.2003 року. На час відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , був чинним ЦК УРСР 1963 року, і саме норми законодавства ЦК УРСР 1963 року мають застосовуватися до даних правовідносин. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом були її доньки [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем, та [PERSON] , яка померла раніше, [INFO] . Відповідно до довідки №6205, виданої 01.03.2003 Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством № 2 Київського району м. Харкова, ця довідка видана [PERSON] про те, що вона дійсно прописана та проживає за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: 1. [PERSON] , померла [INFO] виписана 19.02.03; 2. [PERSON] донька, 3. [PERSON] зять (копію довідки долучаю). Зазначена довідка підтверджує, що [PERSON] фактично прийняла спадщину/права та обов`язки спадкодавця після смерті своєї матері [PERSON] , оскільки була прописана та проживала із спадкодавцем на день її смерті. Ці обставини не спростовує Позивач, а навпаки підтверджує, тобто не оспорює і не заперечує їх. Як слідує з Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 80759299 від 08.04.2025 р., після смерті [INFO] [PERSON] , спадкова справа вперше була заведена 08 квітня 2025 року (тобто через 22 роки після відкриття спадщини) приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. за номером 73912734 у Спадковому реєстрі та за № 7/2025 у нотаріуса. Тобто, до 08 квітня 2025 р. (22 роки) до будь-якого нотаріуса ніхто з інших спадкоємців [PERSON] , у тому числі й Позивач, не звертався. Таким чином, єдиною спадкоємицею [PERSON] , яка прийняла спадщину і якій належить спадкове майно, була її донька [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, що підтверджується довідкою, але не оформила свідоцтво про право на спадщину за життя. Враховуючи викладене, Позивачем у позовній заяві викладені недостовірні відомості стосовно того, що [PERSON] не прийняла спадщину після своєї матері, про що Позивачу нібито стало відомо під час підготовки позовної заяви. Наміри Позивача оскаржити заповіт [PERSON] , посвідчений на користь її чоловіка [PERSON] 12.04.2010 року державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Гончаренко О.М. за реєстровим № 2-413, не стосуються суті позовних вимог у цьому провадженні, а саме визнання права власності в порядку спадкування. Позивач посилається на те, що строк для звернення із заявою про прийняття спадщини вона пропустила у зв`язку з обставинами, які є об`єктивними та істотними, не залежали від її волі та спричинили неможливість своєчасно оформити спадкові права. Проте Позивач не зазначає які саме обставини є об`єктивними та істотними, яким чином ці обставини вплинули на неможливість своєчасно звернутися до нотаріуса, та навіть, якщо припустити, що [PERSON] чинив тиск на свою дружину, а тітку Позивача [PERSON] , не допускав Позивача до квартири і т.д. (як зазначає Позивач у позові та що, наразі, жодним чином не доведено), яким чином ці обставини могли вплинули на можливість Позивача, яка проживала окремо, звернутися в шестимісячний строк до нотаріуса. Щодо посилання Позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року по справі № 686/5757/23 зазначила, що цей висновок не може бути застосований у даній справі, оскільки справа, яка переглядалась Великою Палатою Верховного Суду, не є тотожною даній справі. У справі, яка переглядалась, позивач, який був спадкоємцем першої черги за законом, пропустив строк для прийняття спадщини. Через деякий час позивач дізнався про наявність заповіту на його користь, тому вирішив звернутися до суду з позовом про надання йому додаткового строку на прийняття спадщини через порушення принципу заповіту. Позивач по тексту позовної заяви неодноразово зазначає про об`єктивні, непереборні обставини, які перешкоджали їй своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, про істотні труднощі у зверненні до нотаріуса, але які саме об`єктивні та/або непереборні обставини перешкоджали Позивачу і в чому саме полягали істотні труднощі у вчиненні дій щодо прийняття спадщини, Позивач не вказує. Вказівки на те, що третя особа [PERSON] нібито чинить перешкоди потрапити до квартири чи забрати якісь речі не є підтвердженням існування будь-яких обставин, які б перешкоджали Позивачу своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Отже, до спірних правовідносин мають бути застосовані норми ЦК УРСР в редакції 1963 року, Позивачем пропущено строк для прийняття спадщини без поважних причин, Позивачем не надано суду підтвердження та доказів існування упродовж 22 років об`єктивних, непереборних чи інших обставин, які істотно унеможливили її звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом двадцяти двох років. Долучаючи до матеріалів справи свідоцтво про смерть [PERSON] , Позивач неправильно зазначає дату її смерті, що також підтверджує наскільки Позивач була у «близьких» стосунках зі своєю тіткою. Крім того, у позовній заяві Позивач посилається на те, що про наявність іншого заповіту, посвідченого [PERSON] 12 квітня 2010 року їй повідомила приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. 02 квітня 2025 року, що не відноситься до суті цієї справи, проте наголошує, що це не відповідає дійсності. До Позовної заяви Позивачем долучено Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори)(а.с.32 т.1), яка була отримана приватним нотаріусом 29.10.2022 р. об 11:32 год. За змістом цієї Інформаційної довідки, яку приватний нотаріус отримала

Outcome: dismissed