Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Позиції учасників справи. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] з проханням стягнути з матері - [PERSON] на його, [PERSON] , користь аліменти на його утримання, в розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно. Вимоги позову обґрунтовано тим, що батьками позивача є відповідач [PERSON] та [PERSON] , котрі в зареєстрованому шлюбі не перебували. У грудні 2015 року після досягнення позивачем 6 років, відповідач пішла з сім`ї, залишивши сина (позивача) проживати з батьком [PERSON] та його матір`ю (бабусею позивача - [PERSON] ), котрі несли весь тягар утримання дитини, оскільки відповідач участі у забезпеченні та вихованні сина не приймала. Батько позивача [PERSON] зник безвісти під час виконання бойового завдання, що підтверджується сповіщенням [INFO] від 07.10.2024. Позивач залишився проживати з бабусею [PERSON] , котра фактично взяла обов`язки щодо виховання та утримання онука. 06.10.2025 заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва постановлено позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . У зв`язку з зазначеним, позивач вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. Процесуальні дії та рішення суду. 29 жовтня 2025 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. В судове засідання позивач подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечє щодо ухвалення заочного рішення у справі, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про розгляд справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов не подала. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено наступні правовідносини. [INFO] народився позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 19.06.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. На даний момент [PERSON] виповнилося 16 років. Відповідно до свідоцтва про народження батьками неповнолітнього [PERSON] є - [PERSON] та [PERSON] . 06 жовтня 2025 року Деснянським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] (бабусі) задоволено, позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Батько позивача [PERSON] , [INFO] гранатометник 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини [NUMBER] , зник безвісти 28.09.2024 під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Катеринівка Вугледарської міської громади Волноваського району Донецької області, що підтверджується сповіщенням [INFO] від 07.10.2024. Позивач зареєстрований та проживає разом з бабусею по лінії батька - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади від 15.10.2025 року. Встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] знаходиться на утриманні бабусі [PERSON] , при цьому остання здійснює догляд за неповнолітнім, виховує внука та матеріально забезпечує. У спростування викладених обставин будь-яких доказів та заперечень відповідачем суду не надано. Позиція суду та оцінки аргументів сторін. У відповідності до ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаного, враховуючи найкращі інтереси дитини та її потреби,суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь неповнолітнього [PERSON] аліментів на його утримання в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.10.2025 і до досягнення [PERSON] повноліття. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн., від сплати якого позивач був звільнений відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved