Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

позивач ТОВ «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» (далі ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ») звернулося до суду з позовом, поданим представником Руденком К.В., до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №8061 від 02.03.2024 у розмірі 50\~625,00 грн., а також судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного 02.03.2024 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] кредитного договору №8061, товариство надало відповідачу кредит у розмірі 5\~000,00 грн. строком на 365 днів (до 02.03.2025) на її платіжну картку [NUMBER] зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Вказаний кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, станом на 24.04.2025 утворилась заборгованість у розмірі 50\~625,00 грн., з яких: 5\~000,00 грн. тіло кредиту, 45\~625,00 грн. нараховані проценти за період з 02.03.2024 до 02.03.2025 (нараховані за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом). Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ», яка підлягає стягненню. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 05.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали надіслано учасникам справи, відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, відомості про яке отримано в порядку, визначеному\~ст. 187 ЦПК України. При цьому, вказана кореспонденція скеровувалась відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. У зв`язку із проставленням у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідач, в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, вважається такою, якій вручено судове рішення. Відповідач відзиву на позовну заяву не подала, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровувала. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3 ст. 207 ЦК України). Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Частинами 3, 4, 5, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно зі ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. 02.03.2024 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] укладено кредитний договір №8061, підписаний позичальником електронним підписом, відтвореним одноразовим ідентифікатором 914626, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого товариство зобов`язалось надати відповідачу кредит у розмірі 5\~000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: спосіб надання кредитних коштів, шляхом переказу суми на електронний платіжний засіб позичальника, строк надання кредиту 365 днів, тип процентної ставки фіксована, у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. 02.03.2024 ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» здійснено переказ суми кредиту у розмірі 5\~000,00 грн. на банківську картку відповідача [NUMBER] за допомогою платіжного сервісу FONDY, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 24.04.2025. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Таким чином, встановлено, що ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» виконано в повному обсязі зобов`язання за укладеним з відповідачем кредитним договором, шляхом надання останній кредиту в розмірі та порядку, встановлених цим договором. За відсутності доказів на спростування факту отримання відповідачем кредитних коштів, беручи до уваги вище встановлені обставини, у задоволенні клопотання позивача про витребування інформації, що містить банківську таємницю, слід відмовити, адже надані докази надають можливість встановити дійсні фактичні обставини справи. Водночас, відповідач [PERSON] належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконувала, своєчасно не повертала кошти на погашення заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, у зв`язку із чим станом на 24.04.2025 утворилась заборгованість, яка, згідно з розрахунком позивача, становить розмірі 50\~625,00 грн. Враховуючи наведене, за відсутності доказів на спростовання факту укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів на умовах, що ним передбачені, взятих на себе відповідачем зобов`язань за кредитним договором, які нею не виконувалися належним чином, оскільки доказів повернення фактично отриманих та використаних коштів в добровільному порядку матеріали справи не містять, суд приходить до висновку, що порушене право ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» підлягає захисту в судовому порядку, шляхом стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, суд не може в повній мірі погодився з наданим позивачем розрахунком заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, виходячи з наступного. За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 03 серпня 2022 року у справі №156/268/21, від 21 вересня 2022 року у справі №381/1647/21, суд непозбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з наданим позивачем. Суд визначає розмір заборгованості виходячи з умов договору та вимог закону. Так, відповідно до розрахунку позивача, зважаючи на те, що [PERSON] не виконувала взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування такими коштами, утворилась загальна сума заборгованості у розмірі 50\~625,00 грн., з яких: 5\~000,00 грн. тіло кредиту, 45\~625,00 грн. нараховані проценти за період з 02.03.2024 до 02.03.2025 (нараховані за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. З наведеного слідує, що, починаючи з 25.12.2023 (наступний день після набрання Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором не міг перевищувати 1%. В той же час, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З огляду на наведені положення законодавства, суд погоджується з умовами договору щодо розміру щоденної процентної ставки за період з 02.03.2024 до 22.04.2024 (52 дні) у розмірі 2,5% щоденно, відтак заборгованість за нарахованими процентами за вказаний період складає 6 500 грн. Разом з тим, починаючи з 23.04.2024 до 20.08.2024 (120 днів) позивач, виходячи з розміру кредиту (5\~000,00 грн.), з урахуванням наведених положень, має право на стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% за кожен день користування грошовими коштами, відтак розмір нарахованих процентів за вказаний період становить 9\~000,00 грн., а за період з 21.08.2024 до 02.03.2025 (194 дні, в межах строку кредитування та позовних вимог) у розмірі 1% за день користування кредитом, тобто сума нарахованих процентів за вказаний період, право на стягнення якої має позивач, складає 9 700 грн. Таким чином, суд не бере до уваги доводи позову щодо можливості нарахування процентів за ставкою 2,5% протягом усього строку кредитування, вважає такі безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за нарахованими процентами за період з 02.03.2024 до 02.03.2025 у розмірі 25 200 грн. Таким чином, виходячи з наведеного, позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» заборгованість за договором за кредитним договором №8061 від 02.03.2024 за тілом кредиту у розмірі 5\~000,00 грн., нарахованими процентами у розмірі 25 200 грн., а всього 30 200,00 грн. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Так, згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, позивачем заявлено до стягнення 10\~000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, представником позивача надано договір №03/06/2024 від 03.06.2024 про надання юридичних послуг, укладений між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] , довіреність від 03.06.2024, акт приймання-передачі наданих послуг №18 від 28.02.2025, витяг з реєстру №1 до вказаного акту від 28.02.2025, платіжну інструкцію від 28.02.2025. Беручи до уваги вищевикладене, а також подані стороною позивача докази на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу, з урахуванням складності справи, малозначності спору, враховуючи те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, зважаючи на час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, оскільки суд бере до уваги те, що у провадженні адвоката перебувають аналогічні справи за позовами товариства до інших осіб, що підтверджується копією акту прийому-передачі наданих послуг №18 від 28.02.2025, з якого вбачається, що адвокатом надано послуги зі складання позовних заяв загальною вартістю 100\~000 грн., тоді як наданої копії договору про надання юридичних послуг вбачається, що вартість послуги адвоката зі складання позовної заяви становить 9\~000 грн., тобто типовість процесуальних документів у даній категорії справ, співмірність розміру витрат, висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до переконання про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу до 1 000 грн., оскільки такий розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідатиме критеріям, закріпленим ЦПК України. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 445 грн., що відповідатиме пропорційності розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial