Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

В квітні 2025 року до Салтівського районного суду міста Харкова звернувся [PERSON] із позовною заявою до відповідачів про усунення перешкод у користуванні належними йому 1/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , шляхом вселення; зобов`язати відповідачів не чинити перешкод в користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1999 належить частина квартири за адресою: [ADDRESS] , В приватизації брали участь: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Наразі відповідачі чинять позивачу перешкоди у доступі до спірної квартири, змінили замки на дверях. Позивач має намір посилитися в квартиру, яка належить йому на праві власності, але відповідачі чинять перешкоди. Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача [PERSON] - адвокат Крамаренко В.П., який діє на підставі ордеру, надав суду заяву з якій простив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Суд, дослідивши надані позивачем та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на свідоцтва про право власності на житло, яке видано 10.03.1999 Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, р.№5-99-176204. Відповідно до акта про перешкоджання в користування квартирою від 06.02.2025 складений [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] . Частиною першою статті 15\~Цивільного кодексу\~України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами першою та другою статті 319\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За положеннями ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст.150 Житлового кодексу України). Статтею 391\~ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Позивачу спірна квартира належить на праві власності, а тому останній, як власник майна, має право користуватися та розпоряджатися спірним нерухомим майном. Відповідачі перешкоджають вселенню позивача у спірну квартиру, не надають ключі для доступу у квартиру. Враховуючи, що відповідачі чинять перешкоди у здійсненні позивачем права користування власністю, право позивача підлягає захисту шляхом його вселення у спірну квартиру, а отже, позов належить задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved