Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» Ушакевич М.П. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позову посилається на те, що 06.08.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 5317962, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.2.-1.4. Договору кредиту, сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 грн. Кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання позичальником Графіку платежів, з 06.08.2024 (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів. Повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку № 1 до Договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 17.07.2025 року (дата остаточного погашення заборгованості). Пунктом 1.5.1. Договору кредиту передбачено, що комісія за надання кредиту: 1150 грн., яка нараховується одноразово в момент видачі кредиту. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (п.2.1. Договору кредиту). Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 10000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок, котрий надано позичальником та міститься в реквізитах договору кредиту. В свою чергу, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим за договором про споживчий кредит № 5317962 від 06.08.2024 року утворилась заборгованість, яка становить 36178 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 9800 грн.; заборгованості по відсотках - 20328 грн.; заборгованості по комісії за видачу кредиту - 1050 грн.; штрафних санкцій - 5000 грн. ТОВ «Мілоан» з метою врегулювання спрору на адресу відповідача було направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості від 21.03.2025 року. Просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Мілоан» суму заборгованості в розмірі 36178 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7100,00 грн. Представник ТОВ «Мілоан» у судове засідання не з`явився, однак представник позивача Ушакевич М.П. у позовній заяві просила провести розгляд справи без участі представника позивача, не заперечила проти винесення судом заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її обов`язкової участі суду не надала, а також не подала відзив на позов. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06.08.2024 року на сайті «miloan.ua» відповідач [PERSON] створила анкету-заяву на кредит №5317962, в якій просила видати їй суму кредиту: 10000,00 грн.; строк кредиту: 15 днів з 06.08.2024; дата повернення кредиту 21.08.2024; сума до повернення - 49478,00 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту: 1150,00 грн., нараховується однаразово за ставкою 11,50 відсотків від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом - 38598,00 грн., нараховуються за ставкою None відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. В даній анкеті відображено процес оформлення та розгляду заяви, а також вказано, що 06.08.2024 року підписано паспорт кредиту, погоджено умови кредитування по вказаній заяві. 06.08.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №5317962. Згідно з умовами даного договору, кредитодавець зобов`язувалася на умовах, визначених Договором на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а позичальник зобов`язалася повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 грн. Кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 06.08.2024 (п. 1.3. Договору). Строк на який надається окрема частину кредиту встановлюється графіком платежів. Відповідно до п.1.4. договору поверення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватись Позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплата комісії та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку): 17.07.2025 (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до п.1.5 Договору загальні витрати позичальника за кредитом складають 39748,00 грн. Денна процентна ставка складає: (39748,00 грн./10000,00 грн)/345*100% = 1,15%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 11417,45 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 49748,00 грн. Згідно п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту становить 1150 грн., яка нараховується за ставкою 11.50% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Пунктом 1.5.2. Договору передбачено нарахування процентів за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховується за ставкою 511,00 відсотків на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511,00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Нараховані згідно п.1.5.2. та п.1.5.3. Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть: 38598,00 (п.1.5.3. договору). Відповідно до п.1.6. Договору тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування та сплати комісії та процентів, а також тіла кредиту встановлені п.п.2.2.2, 2.2.3 цього Договору. Згідно п.2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Відповідно до п.5.1 договору позичальник підтверджує зокрема, що: до укладення цього договору ознайомився знаявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, з інформацією передбаченою ч.2,3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладення договору отримав правила, проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3); умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; отримав від товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та фінансові компанії`та в Законі України «Про споживче кредитування»; інформація надана йому товариством з дотриманням вимог законодавства, зокрема у спосіб, що гн ускалднює розуміння суті фінансової послуги, її істотних умов та не створює враження, що позичальник не має права відмовитися від отримання фінансової послуги, без нав`язування її придбання; товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту цього договору, правил та іншої інформації розміщеної на сайті товариства, зокрема в розділах «документи», «споживачам», «перелік різновидів кредитів» про всі відомості (інформацію) вказані в Законі Україні «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та інших актах законодавства, у т.ч. надало повну та достовірну інформацію про фінансову послугу та про кредитодавця, що є достатньою для прийняття позичальником свідомого рішення щодо діяльності отримання кредиту. Договір було укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.6.1. Договору). Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефоннний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через веб-сайт, мобільний додаток, месенджери. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2. договору). Позивачем додано до позовної заяви Додаток №1 до Договору про споживчий кредит №5317962 від 06.08.2024 року, в якому наявний Графік платежів за договором та Додаток №2 до Договору про споживчий кредит, а саме Заява на отримання кредиту №5317962 від 06.08.2024 року, Паспорт споживчого кредиту №5317962, в якому вказано основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Довідкою про укладення договору підтверджується, що відповідач була ідентифікована в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Параметри операції: заявка на кредит, договір №5317962 від 06.08.2024 року, сума кредиту 10000 грн., строк кредитування 345 днів. Акцепт оферти (Договір) підписаний [PERSON] 06.08.2024 року о 12:12 із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 607180. Ідентифікатор відправлено позичальнику 06.08.2024 року 12:09:39 на номер телефону [NUMBER] . Згідно відповіді №7/7755 від 21.02.2025 ТОВ «ФК «Котрактовий дім» повідомляє ТОВ «Мілоан» про успішність наступної операції, згідно договору з ТОВ «Мілоан» №27052020 від 27.05.2020 року, що підтверджує перерахування 06.08.2024 року грошових коштів у сумі 10000,00 грн. на картку № [NUMBER] . ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, надавши їй, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» не виконала, оскільки не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю належного здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у неї утворилась заборгованість. З розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит вбачається, що [PERSON] станом на 17.02.2025 року перед ТОВ «Мілоан» має заборгованість у розмірі 36178,00 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 9800,00 грн.; заборгованості по відсотках - 20328,00 грн.; заборгованості по комісії за видачу кредиту - 1050,00 грн.; штрафних санкцій - 5000,00 грн. 21.03.2025 року на адресу відповідача було направлено досудову вимогу про повернення суми заборгованості за вих.№ 10-1/2025. Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем [PERSON] кредитного договору та отримання нею кредитних коштів, а також неналежне виконання нею умов договору. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості підтверджується існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем не спростовані жодними доказами. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, а змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що [PERSON] має зобов`язання за кредитним договором №5317962 укладеним 06.08.2024 року між нею та ТзОВ «Мілоан». У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, оформлена в електронній формі. Згідно із ч. ч. 3, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Як передбачено ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. З огляду на викладене, факт підписання [PERSON] електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, укладення 06.08.2024 року договору №5317962 узгоджуються з вимогами ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності договору №5317962 від 06.08.2024 року, зазначений договір недійсним не визнано. В ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що кредитний договір укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на тому, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит). Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 01.04.2024 року у справі № 496/3134/19. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно - правових нормах. Комісія за надання кредиту передбачена як умовами кредитного договору (п.1.5.1 Заявки.), так і графіком платежів, які були підписані відповідачем, що свідчить про обізнаність останньої щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за споживчим кредитом та порядком сплати такої комісії. Отже, як вбачається з умов даного кредитного договору встановлення комісії за надання кредиту є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність нарахування комісії пов`язаної з наданням кредиту на суму 1050,00 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що передбачено статтею 530 ЦК України. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Тобто, підписуючи кредитний договір, у якому зазначені сума кредиту, строки його повернення, а також вказані відсотки за користування кредитом, відповідач погодилася із вказаними умовами договору та розміром відсоткової ставки, тому зобов`язана його виконувати в повному обсязі. Жодних порушень нарахувань чи неправильності вказаного розміру заборгованості по кредиту, заборгованості щодо нарахованих відсотків та комісії за користування кредитом, судом не встановлено, та відповідачем не спростовано. З огляду на встановлені, на підставі наданих позивачем доказів, обставини та враховуючи вищенаведені норми закону, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором №5317962 про надання споживчого кредиту від 06.08.2024 року у розмірі 31178,00 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 9800,00 грн., заборгованість по відсотках - 20328,00 грн. та заборгованісь по комісії за видачу кредиту - 1050,00 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафних санцій у сумі 5000,00 грн., то суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Поряд із цим, відповідно до п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати штрафні санкції у сумі 5000,00 грн., від сплати яких позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для їх стягнення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2087,61 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7100 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що 16.01.2025 року між Адвокатським об`єднанням «Правовий курс», в особі директора Разумного Є.М. та ТОВ «Мілоан» укладено договір про надання правничої допомоги № 16012025 та 23.01.2025 року додаткову угоду №1 до Договору № 16012025 про надання правничої допомоги від 16 січня 2025 року. Згідно Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 16012025 від 16 січня 2025 року від 28 квітня 2025 року, Адвокатським об`єднанням «Правовий курс», в особі директора Разумного Є.М. та ТОВ «Мілоан» у відповідності до положень укладеного ними договору Договору № 16012025 про надання правничої допомоги від 16 січня 2025 року, послуги з правничої допомоги надані Об`єднанням якісно і в повному обсязі, зокрема: складання проекту позовної заяви та направлення/подача позовної заяви - 7100,00 грн. За надані послуги з правничої допомоги Клієнтсплачує Об`єднанню винагороду у розмірі 7100,00 грн. Оплата наданих послуг у розмірі 7100,00 грн. підтверджується платіжною інструкцією №15888 від 29.04.2025 року. Згідно копії наказу (розпорядження) №02-К про прийняття на роботу від 28.06.2024 року, адвокат Ушакевич Марина Петрівана прийнята на роботу в Адвокатське об`єднання «Правовий курс» з 01.07.2024 року. Крім цього, представником позивача до позову долучено копії: довіреності ТОВ «Мілоан» від 13.03.2025 року, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6416 від 23.05.2019 року та посвідчення адвоката України від 23.05.2019 року. Враховуючи наведене вище, витрати позивача на правничу допомогу по даній справі підтверджені у розмірі 7100,00 грн. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не заявлено. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц суд зазначив, що не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім витрати на правничу допомогу в розмірі 7100,00 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial