Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

1.Стислий виклад позовних вимог. 16.06.2025 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що 27.07.2020 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 121157-ЛЦ1-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Кредитний договір, Договір). Так, 27.07.2020 року ТОВ направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 121157-ЛЦ1-001 про надання кредиту. 27.07.2020 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 121157-ЛЦ1-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. ТОВ направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор - G6308 на номер телефону [NUMBER] , що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. ТОВ свої зобов`язання за Договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 121157- ЛЦ1-001 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти, чим порушила свої зобов`язання, встановлені Договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 121157-ЛЦ1-001 відповідач здійснила часткову оплату за Договором № 121157-ЛЦ1-001 на загальну суму 15 486,21 гривень. Зважаючи, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором і станом на 28.05.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 23 725,96 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14 982,36 грн; суми прострочених платежів по процентах - 8 743,60 грн, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати по справі в сумі 2 422,40 гривень. Позовна заява подана через систему «Електронний суд». 2.Рух справи в суді. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2025 року, справа передана на розгляд головуючому судді Шептицькій Н.В. (ас 48). 19.06.2025 року на запит суду надійшла відповідь з ЄДДР про місце реєстрації відповідача (ас 49), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Ухвалою головуючої судді від 19.06.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліку (ас 50-52). 23.06.2025 року ТОВ подало заяву про усунення недоліків з додатками на виконання ухвали від 19.06.2025 року (ас 56-100). Ухвалою головуючої судді від 27.06.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 24.07.2025 року (ас 100-101), в якому оголошено перерву до 11.08.2025 року. Ухвалою суду від 11.08.2025 року розгляд справи відкладено на 01.10.2025 року (ас 114-115). Ухвалою суду від 01.10.2025 року розгляд справи відкладено на 27.10.2025 року (ас 125-126). В судовому засіданні оголошено перерви. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (ас 10). Відповідач була вчасно і належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи, зокрема також через неодноразові оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ас 122, 131). Відзиву на позовну заяву не подала. Суд ухвалив: проводити заочний розгляд справи у відсутності учасників справи, згідно п. 3 ч. 8, ч. 11 ст.128, ч.10 ст.130, ч.ч. 1, 4 ст. 223, ч. 1 ст. 279 ЦПК України, на підставі статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 15.12.2025 року - дата складення повного судового рішення. 3.Встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази на їх підтвердження. Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 27.07.2020 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 121157-ЛЦ1-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, 27.07.2020 року ТОВ направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 121157-ЛЦ1-001 про надання кредиту. 27.07.2020 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 121157-ЛЦ1-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. ТОВ направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор - G6308 на номер телефону [NUMBER] , що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. Кредитний договір укладено на наступних умовах: -розмір кредиту: 20 000,00 грн; -строк кредиту: 16 тижнів; -процентна ставка: в день 1,02438285, фіксована; -термін дії Договору: до 16.11.2020 року. Договором встановлено графік платежів [PERSON] . ТОВ свої зобов`язання за Договором виконав та надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн, шляхом перерахування на її банківську картку № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором № 121157- ЛЦ1-001 належним чином не виконувала і здійснила часткову оплату на загальну суму 15 486,21 грн, з яких: 5 017,64 грн сплачено за тілом кредиту, 10 468,57 грн сплачено за відсотками. Згідно розрахунку ТОВ, відповідач допустила заборгованість за Договором на загальну суму 23 725,96 грн, з яких: 14 982,36 грн заборгованість за тілом кредиту, 8 743,60 грн заборгованість по відсотках. Встановлені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: розрахунком заборгованості за кредитом у гривні від 30.05.2025 року (ас 12-22), довідкою про стан заборгованості за Договором № 121157-ЛЦ1-001 про надання кредиту від 27.07.2020 року (ас 23), паспортом споживчого кредиту від 27.07.2020 року (ас 24-25), Договором № 121157-ЛЦ1-001 про надання кредиту від 27.07.2020 року (ас 26), пропозицією укласти Договір (оферту) № 121157-ЛЦ1-001 про надання кредиту від 27.07.2020 року (ас 27), прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору № 121157-ЛЦ1-001 про надання кредиту від 27.07.2020 року (ас 28), візуальною формою послідовності дій клієнта (ас 29), анкетою клієнта від 28.05.2025 року (ас 30), перерахунком коштів [PERSON] від 27.07.2020 року (ас 31), Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» від 2020 року (ас 32-37), паспортом [PERSON] (ас 45-46). Відповідач встановлені обставини, як і розрахунок заборгованості, не заперечила та не спростувала, хоча суд надав їй таку можливість. 4.Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ([PERSON] ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем - ТОВ за Договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. 5.Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Згідно частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6.Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 27.07.2020 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора - G6308. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит в розмірі 20 000,00 грн, який вона зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у кредитному Договорі умовах. Позивачем доведено, що [PERSON] було видано кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн, шляхом перерахування на її платіжну карту № [NUMBER] . [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором № 121157- ЛЦ1-001 належним чином не виконувала, а лише часткового сплатила заборгованість на загальну суму 15 486,21 грн, з яких: 5 017,64 грн сплачено за тілом кредиту, 10 468,57 грн сплачено за відсотками. Станом на 28.05.2025 року існує заборгованість відповідача за Договором в розмірі 23 725,96 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14 982,36 грн; суми прострочених платежів по процентах - 8 743,60 гривень. Надаючи оцінку сумі заборгованості, що наведена позивачем, ураховуючи відсутність заперечень відповідача, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» щодо нарахування суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками є обґрунтованими. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі нею не наведені, в судове засідання відповідач не з`явилася, відзив на позовну заяву не подала. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ про стягнення з [PERSON] заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 14 982,36 грн і заборгованості за відсотками в сумі 8 743,60 грн підлягають до задоволення. 7.Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2 422,40 грн). Оскільки позовна заява з доданими до неї матеріалами представником позивача подано через підсистему «Електронний суд» і при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача, ураховуючи задоволення позовних вимог повністю.

Outcome: approved