Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

20.10.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося до суду з даним позовом. Позиції позивача Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.08.2021 ТзОВ «Мілоан» (надалі кредитодавець, позивач) та [PERSON] (надалі позичальник, відповідач) уклали договір про споживчий кредит №5191661, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 8\~000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та комісію за надання кредиту, однак не виконав своїх зобов`язань належним чином. Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «Мілоан» до ТзОВ «Вердикт Капітал, а потім до ТзОВ «Коллект Центр» (на підставі договорів факторингу). Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 42\~712,90 грн, з них: 8\~000,00 грн - тіло кредиту, 35\~918,90 грн - проценти за користування кредитом. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також покласти на нього судові витрати. Позиція відповідача Відповідач обставин та підстав позову не спростувала, відзиву на позовну заяву не подала. \~ \~ \~ \~ Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 20.10.2025 на адресу суду надійшов вказаний позов. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2025 головуючим суддею по справі визначено суддю Гарбарук І.М. 27.10.2025 судом отримано відповідь №02-28/4891 з Ружинської селищної ради щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 03.11.2025 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно ч.8 ст.\~128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України\~відповідачу було\~направлено ухвалу\~про відкриття\~провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. До суду не надходило\~клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з електронного сайту Ружинського районного суду Житомирської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Частиною першою\~статті 280 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд, але не подав відзиву на позов, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Фактичні обставини справи 24.08.2021 ТзОВ «Мілоан» (кредитодавець) та відповідач (позичальник) уклали договір про споживчий кредит №5191661 (а.с. 8-15), за умовами якого (пункт 1.1) кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені цим договором. Основні умови кредитування згідно цього кредитного договору: - сума (загальний розмір) кредиту становить 8\~000,00 грн (п. 1.2); - кредит надається строком на 30 днів з 24.08.2021 (строк кредитування) (п. 1.3); - термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 23.09.2021 (п. 1.4); - проценти за користування кредитом: 24,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2); - стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6); - позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 договору (п. 2.3.1.2). 24.08.2021 ТзОВ «Мілоан» надало (перерахувало) відповідачу грошові кошти в сумі 8\~000,00 грн (квитанція, а.с. 17). 28.12.2021 ТзОВ «Мілоан» (клієнт) та ТзОВ «Вердикт Капітал» (фактор) уклали договір факторингу №28-12/2021-72м (а.с. 20-24, 28-33), на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит №5191661 від 24.08.2021 (акти приймання-передавання реєстру боржників від 28.12.2021, реєстр боржників до договору факторингу, витяг з реєстру боржників, платіжне доручення). 10.03.2023 ТзОВ «Вердикт Капітал» (клієнт) та ТзОВ «Коллект Центр» (фактор) уклали договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 (а.с. 34-51), на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит №5191661 від 24.08.2021 (акт зарахування зустрічних однорідних вимог, акти прийому-передачі реєстру боржників, реєстр боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, витяг з реєстру боржників, а.с. 69). За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 42\~712,90 грн, з них: 6\~794,00 грн - тіло кредиту, 35\~918,90 грн. - проценти за користування кредитом (дані позовної заяви, розрахунки заборгованості, а.с. 18-19, 25, 26, 51). Мотиви суду та застосоване законодавство Частиною 2\~статті 11 Цивільного кодексу України\~визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України\~визначає, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1\~ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»\~юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1\~ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»\~оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та відповідач\~(позичальник) уклали в електронному вигляді договір про споживчий кредит №5191661 від 24.08.2021, який за правовою природою є кредитним договором. Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування. На підставі цього договору відповідач отримав кредит в сумі 8\~000,00 грн, взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користуванням ним,\~однак не виконав їх. Згодом право вимоги за цим кредитним договором на підставі договору факторингу та договору про відступленняяяя (купівлі-продажу) прав вимоги перейшло від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт капітал», від ТОВ «Вердикт капітал» до ТОВ «Коллект центр». За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 42\~712,90 грн, з них: 6\~794,00 грн - тіло кредиту, 35\~918,90 грн. - проценти за користування кредитом. Розмір заборгованості за тілом кредиту (з врахуванням сум погашення тілу кредиту відповідачем) є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи та водночас не спростований відповідачем, а тому підлягає до стягнення з відповідача. Суд не погоджується з розрахунком процентів за користування кредитом з таких мотивів. Згідно з ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з п. 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Згідно п. 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК\~кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК. У постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Несправедливість цього підходу стає особливо очевидною у випадках, коли ринковий розмір процентів за «користування кредитом» за час після укладення кредитного договору істотно знизився. У таких випадках кредитор стає навіть більше зацікавлений у невиконанні договору, ніж у задоволенні своїх вимог. За такого підходу кредитор може продовжувати нарахування процентів за «користування кредитом» (який при цьому навіть не надавався на новий строк) у розмірі, якого вже не існує на ринку. Цим самим створюються штучні передумови для банкрутства підприємств та збільшення кількості фізичних осіб, які не мають надії повернутися до нормального життя інакше, як через банкрутство, що негативно відбивається на економіці та підвищує соціальну напруженість. Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав (звернення стягнення на заставне майно боржника, стягнення боргу з поручителя тощо) одразу після порушення боржником умов договору. Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (див. пункт 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (див. частину першу\~статті 613 ЦК України). Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (пункт 57). Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Якщо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч. 3 та 4\~ст. 213 ЦК України, неможливо встановити порядок проведення розрахунків між сторонами, необхідно застосовувати тлумачення contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (висновки Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 року в справі № 753/8945/19). Позивач, як юридична особа, діяльність якою пов`язана з наданням фінансових послуг і яка є правонаступником особи, яка підготувала проєкт договору позики - є сильнішою стороною у цих правовідносинах, а тому тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь відповідача. У договорі №5191661 сторони обумовили, що кредит надається строком на 30 днів, термін повернення кредиту 23.09.2021. У п. 2.3.1.2 договору зазначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 договору. За обставинами справи, погодженим строком кредитування є строк 30 днів (п. 1.3 договору позики) + 60 днів (п. 2.3.1.2 договору позики). Обставини продовження чи пролонгації строку позики (кредитування) позивачем не обґрунтовувалися (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України) та судом не встановлені. Відтак, суд вважає, що позивач вправі стягувати проценти за користування позикою лише за період погодженого строку позики (кредитування), тобто до 22.11.2021. З розрахунку ТОВ «Мілоан» (а.с. 18-19) вбачається, що станом на 22.11.2021 (з врахуванням сум погашень заборгованості відповідачем) заборгованість за тілом кредиту складала 6\~794,00 грн та за процентами 13\~106,80 грн. З розрахунку ТОВ «Вердикт капітал» (а.с. 25) вбачається, що відповідачем було здійснено такі проплати: 18.07.2022 509,60 грн, 22.08.2022 980,00 грн, 30.09.2022 494,90 грн, 31.10.2022 600,00 грн, 30.12.2022 100 грн, всього: 2\~684,50 грн, які зараховані на погашення процентів. З розрахунку ТОВ «Коллект центр» (а.с. 26) вбачається, що відповідачем було здійснено такі проплати: 04.04.2023 500,00 грн. 28.04.2023 100,00 грн, 11.05.2023 100,00 грн, 21.06.2023 100,00 грн, 11.07.2023 100,00 грн, 31.08.2023 100,00 грн, всього: 1\~000,00 грн, які зараховані на погашення процентів. Відтак, суд дійшов висновку, що проценти, які позивач мав право нараховувати у межах строку дії кредитного договору: 9\~422,30 грн (13\~106,80 2\~684,50 1 000,00), і саме ця сума підлягає стягненню, тобто вимоги в цій частині мають бути задоволені частково. Розподіл судових витрат Відповідно до п.6 ч.1\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~\~судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн. Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд, відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, визначає позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягнувши їх із відповідача у розмірі 919,79 грн (виходячи з розрахунку 16 216,30 грн (задоволені позовні вимоги), що становить 37,97 %, і від суми сплаченого при поданні позовної заяви судового збору в розмірі 2 422,40 грн). Щодо витрат на професійну правничу допомогу Позивач заявив до стягнення 16\~000,00 витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких надав договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, заявку на надання юридичної допомоги №482 від 01.09.2025, витяг з акту про надання юридичної допомоги №14 від 30.09.2025 (а.с. 68-72). Обсяг правової допомоги: надання усної консультації з вивченням документів (2 години) - 4 000 грн., складання позовної заяви (4 години) - 12 000 грн (а.с. 59-65). Вивчивши заяву позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов таких висновків. В частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії,

Outcome: partial