Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

14.08.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який укладений 13 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Позивач вказує, що відповідач періодично їздила та тимчасові заробітки за межі України, а з 2023 року повністю припинила подружні стосунки та проживає за кордоном. Сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 15.08.2025 ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення по справі. Судові витрати просить залишити за ним. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення поштового повідомлення на зареєстровану адресу, не повідомила про причини неявки, відзив не подавала. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 Сімейного кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім`ю і для цього не приймають ніяких заходів, що вони не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з`явилася, що свідчить про її небажання зберегти сім`ю, про надання строку для примирення сторони не клопотали, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними суперечать їх інтересам. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває.

Outcome: approved