Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.04.2024 між ним та відповідачем було укладено Кредитний договір № 15.04.2024-100001177, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4 000 грн строком на 62 дні з датою повернення 15.06.2024. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 11 580,00 грн, яка складається з: суми основного боргу - 4 000 грн, відсотків за користування кредитом - 5 130 грн, неустойки (пені) - 2 450 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №15.04.2024-100001177 від 15.04.2024 у розмірі 11 580,00 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору. 05.05.2025 судом було прийнято заочне рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість у розмірі 11 580,00 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 24.11.2025 заочне рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 травня 2025 року у справі №554/14434/24 було скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд. Відповідач у відзиві на позовну заяву від 10.12.2025, поданому через представника адвоката Лепій Ольгу Вікторівну, частково заперечив проти позовних вимог. Відповідач визнав наявність укладеного 15.04.2024 Кредитного договору № 15.04.2024-100001177 на суму 4 000 грн зі строком кредитування 62 дні та датою повернення 15.06.2024, однак не погодився з нарахуванням відсотків за користування кредитом та неустойки. На обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що [PERSON] є дружиною військовослужбовця [PERSON] з 05.04.2022 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05.04.2022), який проходить військову службу з 24.10.2017 і по теперішній час, є учасником бойових дій (посвідчення [NUMBER] від 11.06.2020), має довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України від 30.01.2025 № 165. Відповідач послався на пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з яким військовослужбовцям, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, та їх дружинам (чоловікам) під час дії особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування кредитом не нараховуються (крім кредитних договорів щодо придбання нерухомості, автомобіля або встановлення фотоелектричних модулів). Крім того, відповідач зазначив, що згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором, а також від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені). Неустойка та інші платежі, нараховані включно з 24 лютого 2022 року, підлягають списанню кредитодавцем. Відповідач також повідомив, що на виконання рішення суду від 05.05.2025 було видано виконавчий лист, за яким приватним виконавцем Лукмаслом М.М. 02.10.2025 відкрито виконавче провадження № 79239512, у межах якого 03.10.2025 стягнуто з рахунку відповідача суму 3 153,64 грн (у тому числі судовий збір - 2 422,40 грн). Виконавче провадження закрито 03.10.2025. З урахуванням викладеного, відповідач просив суд стягнути з нього лише суму основного боргу у розмірі 2 413 грн (4 000 грн - 1 587 грн, що підлягають зарахуванню до основної заборгованості з раніше стягнутої суми). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив провести судове засідання за його відсутності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 15.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено Кредитний договір № 15.04.2024-100001177, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 4 000 грн строком на 62 дні з датою повернення кредиту 15.06.2024. Факт укладення договору та отримання кредиту відповідачем визнано та не заперечується. Суд встановлює, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, кошти в установлений договором строк не повернула, що призвело до виникнення заборгованості. Розмір заборгованості за основним боргом у сумі 4 000 грн відповідачем не заперечується. Щодо нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки суд зазначає наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є дружиною військовослужбовця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.04.2022. Чоловік відповідачки [PERSON] проходить військову службу з 24.10.2017 і по теперішній час, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій [NUMBER] від 11.06.2020, довідкою військової частини від 27.01.2025, довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 30.01.2025 № 165, медаллю «Захисника Вітчизни» серії ЗО № 019408 від 30.12.2023. Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Крім того, відповідно до пункту 18 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, встановленого Законом України від 15 червня 2022 року № 2327-IX (що набрав чинності 25 червня 2022 року), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки кредитний договір, укладений між сторонами, не стосується придбання нерухомості, автомобіля чи встановлення фотоелектричних модулів, відповідач як дружина військовослужбовця, який бере безпосередню участь у захисті України під час дії особливого періоду, звільняється від обов`язку сплати відсотків за користування кредитом та неустойки (пені). Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню лише сума основного боргу за кредитним договором у розмірі 4 000 грн. Судом встановлено, що на виконання заочного рішення суду від 05.05.2025, яке скасоване, було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Приватним виконавцем Лукмаслом М.М. 02.10.2025 відкрито виконавче провадження № 79239512, у межах якого 03.10.2025 з рахунку відповідача стягнуто суму 3 153,64 грн (у тому числі судовий збір - 2 422,40 грн та винагорода виконавця). Виконавче провадження закрито 03.10.2025. Оскільки заочне рішення суду від 05.05.2025 року було скасовано ухвалою від 24.11.2025 року, а виконавче провадження за цим рішенням завершено, стягнуті кошти мають бути враховані при визначенні суми, що підлягає стягненню за цим рішенням. За методологією розрахунку, наведеною відповідачем, при задоволенні позовних вимог на суму 4 000 грн (34,5% від первісних позовних вимог 11 580 грн), судовий збір становитиме 835,40 грн (34,5% від раніше сплаченого судового збору 2 422,40 грн). Різниця між раніше стягнутим судовим збором та судовим збором, що підлягає стягненню за цим рішенням, становить: 2 422,40 грн. - 835,40 грн. = 1 587 грн. Ця різниця підлягає зарахуванню до основної заборгованості за кредитним договором. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основна заборгованість у розмірі: 4 000 грн. - 1 587 грн. = 2 413 грн. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 34,5% від заявлених), судовий збір у розмірі 835,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Однак, враховуючи, що судовий збір у розмірі 2 422,40 грн вже стягнуто з відповідача за виконавчим провадженням № 79239512, додаткового стягнення судового збору не потребується. Різниця у розмірі 1 587 грн, як зазначено вище, зараховується до основної заборгованості. На підставі викладеного та

Outcome: partial