Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі ТОВ "Споживчий центр") звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 01.09.2024 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферта) № 01.09.2024-100002559. Відповідно до умов договору відповідачеві надано кредит у розмірі 7000,00 грн строком на 124 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 02.01.2025. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 18650,00 грн, що складається із: основного боргу в розмірі 7000 грн, 6260,00 грн проценти, 630,00 грн комісія за надання, 1260,00 комісія за обслуговування, 3500,00 грн неустойка, чим порушуються права та інтереси ТОВ "Споживчий центр". Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу в розмірі 18650,00 грн та понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Семенівського району суду Полтавської області від 27.08.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 19.09.2025 від\~представника відповідача Зубрева В.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній\~просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування відзиву вказав, що\~позивачем не доведено укладання договору позики у спірних правовідносинах. Також позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження факту отримання відповідачем коштів та їх розміру, а лише лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Проте даний документ не може бути належним доказом обставини перерахування грошових коштів, оскільки не є розрахунковим документом та не підтверджує переказу коштів, операцій по банківському рахунку. Позивачем не доведено укладення договору позики у спірних правовідносинах. Обставина підписання [PERSON] вказаного договору не знаходить свого підтвердження належними та достатніми доказами, в той час як саме лише зазначення в договорі про його підписання з боку відповідача перебуває в площині розумного сумніву, оскільки достатні та достовірні відомості щодо дійсного підписання договору. Також\~не надано доказів деталізованого розрахунку заборгованості. Відповідно до п. 2.1.2 умов договору про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-202401-2 платіжна установа зобов`язана приймати до виконання платіжну інструкцію торговця на здійснення виплати, проте в матеріалах справи вона відсутня. Надані позивачем розрахунки виконані без деталізації механізму визначення (підрахунку) сум заборгованості, у них не наведено математичних формул із підставленням до таких формул конкретних числових значень, накопичення сум у розрахунку логічно не обґрунтовано. Зважаючи на те, що позивачем не долучено доказів на підтвердження конкретизації обсягу послуг, за які передбачено стягнення комісії, а також зважаючи на положення ЗУ «Про споживче кредитування», позовні вимоги щодо стягнення у спірних правовідносинах заборгованості за комісією у розмірі 630,00 грн та 1260,00 грн задоволенню не підлягають. Крім того, зазначає, що у відповідача відсутнє право на стягнення заборгованості за комісією та відсутні законні підстави для стягнення неустойки у розмірі 3500,00 грн відповідно до приписів п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (а.с. 72-78). 19.09.2025 від\~представника відповідача Зубрева В.О. також надійшло заперечення проти вирішення спору, в якому він зазначив, що спір за кредитним договором, який на думку позивача є укладеним і на який посилається позивач, підсудний Третейському суду, тому позивач повинен був звернутися до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, а не до місцевого суду загальної юрисдикції (а.с. 70). 24.09.2025 від\~представника позивача Ларіонова К.О. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої він\~просив задовольнити позов повністю. В обґрунтування відповіді на відзив вказав, що\~відповідачем щодо підписання договору та ідентифікації стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім як фінансовий 0999224914. Саме його було використано відповідачем для підписання Кредитного договору 01.09.2024. Відповідач не заперечує, що вказаний засіб зв`язку, а саме: номер телефону [NUMBER] належить йому, або що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Щодо видачі коштів відповідачу, то видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією №497314872 від 01.09.2024, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу Ipay, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. До суду було надано електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту заявки кредитного договору №01.09.2024-100002559, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору №01.09.2024-100002559), підписані одноразовим ідентифікатором «E823», які містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідача, а саме: 5355-28XX-XXXX-8502. Таким чином, електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі, інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею, якою володіє виключно Банк-емітент картки. Сторона позивача наголошує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, представник відповідача не надав до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку 5355-28XX-XXXX-8502, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача. Відтак, відповідач заперечуючи факт отримання грошових коштів, не надав виписку з банку про наявні чи відсутні банківські рахунки, інформацію про рух коштів за спірний період по цим рахункам. Таким чином, TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 01.09.2024-100002559 від 01.09.2024 в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Крім того, зазначив, що відповідач, заперечуючи розрахунок забогованості, власного розрахунку не зробив. Разом з тим відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 250,00 грн від 16.06.2025р.; при цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості. Такий висновок кореспондує із позицію Верховного Суду, що викладена у рішенні по справі № 916/2403/18 від 10.09.2019, щодо дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку можуть належати визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акту звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Щодо комісії, комісія за обслуговування пов`язана з наданням ряду перелічених послуг, а саме: 1) організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, 2) забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, 3) забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, 4) забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, 5) консультаційні послуги, 6) інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. Безоплатність надання цих послуг законодавством не встановлена. Договором застережено, що до складу даної комісії не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Щодо неустойки відповідно до частини 3 статті 1054 Цивільного кодексу України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. В той же час зазначаємо, що Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ЗУ "Про споживче кредитування", зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень. На підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань (а.с. 47-56). Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Представник позивача ТОВ "Споживчий центр" належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився. В позовній заяві просив розгляд даної справи проводити без його участі (а.с. 8). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження за зареєстрованим місцем проживання. Поштове відправлення отримав особисто, в судове засідання 28.10.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив (а.с.98). Представник відповідача адвокат Зубрев В.О. в судове засідання також не з`явився, повідомлений належним чином. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне. Щодо заперечення представника відповідача проти вирішення спору судом, у зв`язку з тим, що спір за кредитним договором, який на думку позивача є укладеним і на який посилається позивач, підсудний Третейському суду (а.с. 70). Відповідно до п.12.1 кредитного договору, всі вимоги, які виникають при виконанні даного Договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього становлять предмет спору, окрім справ у спорах щодо захисту прав споживачів та справ у спорах за позовом позичальника до кредитдодавця щодо виконання договору кредитодавцем, підлягають розгляду у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно із регламентом третейського суду. Розгляд здійснюється одноособово суддею, який призначається в порядку, встановленому регламентом постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що є невідємною частиною даної третейської угоди, і з яким сторони ознайомились". Відповідно до ч. 2\~ст. 1 Закону України «Про третейські суди», до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Разом з тим, п. 14 ч. 1\~ст. 6 Закону України «Про третейські суди» регламентовано, що третейські суди в порядку, передбаченому цим законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Згідно з п. 22\~ст. 1 Законі України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Статтею 11 цього Закону\~передбачено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 12.12.2018 по справі №755/11648/15-ц, кредитні договори, укладені фізичними особами з банками за своєю суттю є споживчими договорами і на них розповсюджуються положення\~Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому частина 14\~статті 6 Закону України «Про третейські суди»\~вказує на те, що третейські суди не мають права розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). З урахувнням вище викладеного, у суду наявні підстави для вирішення спору. Судом встановлено, що 01.09.2024 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферта) № 01.09.2024-100002559. Відповідно до умов договору [PERSON] надано кредит у розмірі 7000,00 грн строком на 124 дні з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 02.01.2025. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним договором 5355280015568502. Процентна ставка "Стандарт"\~- фіксована незмінна у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших двох чергових періодів користування кредиту, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Комісія, пов`язана з наданням кредиту 9 % від суми кредиту та дорівнює 630,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 2901,37 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 15400 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 8400,00 грн. Неустойка 70,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України встановлюється законом. Договір підписано одноразовим ідентифікатором Е823, який направлено на телефон [NUMBER] (а.с. 21-27). Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору № 01.09.2024-100002559 пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного Банку (а.с. 29). Отже, судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір. На виконання умов договору 01.09.2024 відповідачеві було надано кредитні кошти в розмірі 7000,00 грн шляхом перерахунку на банківський рахунок, картку [NUMBER] , номер транзакції в [NUMBER] .ua [NUMBER] , призначення платежу: видача за договором кредиту № 01.09.2024-100002559 (а.с. 30). Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладення електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини інших електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. За статтею 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. За вимогами ч.3 ст.\~12, ч.1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. ТОВ "Споживчий центр" належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачеві кредитні кошти на загальну суму 7000,00 грн. Натомість, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого у нього утворилась заборгованість. Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 01.09.2024-100002559 від 01.09.2024 у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 18650,00 грн, що складається із: основного боргу в розмірі 7000,00 грн, 6260,00 грн проценти, 630,00 грн комісія за надання, 1260,00 грн комісія за обслуговування, 3500,00 грн неустойка (а.с. 14). З доданого розрахунку вбачається, що [PERSON] було здійснено часткову оплату за даним договором 16.06.2025 в сумі 250,00 грн, що свідчить про визнання ним укладення вище зазначеного кредитного договору. Щодо нарахування позивачем комісії у розмірі 630,00 грн та 1260,00 грн. Відповідно до умов даного кредитного договору передбачена комісія, пов`язана з наданням кредиту - 9% від суми кредиту та дорівнює 630,00 грн (п.8 заявки кредитного договору) та комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 630,00 грн у кожному з нових періодів, наступних за черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та сплачується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно з графіком платежів за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях; забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях; забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях; забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу; консультаційні послуги; інші послуги (п.9 заявки кредитного договора). Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію (пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо). Такі висновки узгоджуються з п.31.18 Постанови Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19) . За таких обставин вимоги про стягнення комісії у зазначеному розмірі суд вважає такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості за тіло кредиту в розмірі 7000,00 грн, 6260,00 грн проценти, 630,00 грн комісія за надання, 1260,00 грн комісія за обслуговування, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з неустойки в розмірі 3500,00 грн, то суд зважає на таке. Відповідно до п. 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами, поширюється дія п. 18\~Перехідних положень ЦК України. Позивачем не враховано вищевказаних Перехідних положень\~ЦК України та протиправно здійснено розрахунок неустойки за кредитним договором № 01.09.2024-100002559 від 01.09.2024. Посилання позивача на те, що Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ЗУ "Про споживче кредитування", зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень, та на підставі цих змін за договорами, укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань, є необгрунтованим, оскільки дана норма не спростовує положень п.18 Перехідних положень ЦК України щодо звільнення від відповідальності позичальників від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договорами, укладеними під час дії воєнного стану. З огляду на зазначене, неустойка за кредитним договором №01.09.2024-100002559 від 01.09.2024 в розмірі 3500,00 грн не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 01.09.2024-100002559 від 01.09.2024 у загальному розмірі 15150,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1967,79 грн (2422,40 х 15150,00 /18650,00). На підставі викладеного,

Outcome: partial