Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Позивачка 12 червня 2023 року звернулася до суду з вищезазначеним цивільним позовом, в якому просить: визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , виданого 09 лютого 2007 року за № 101 Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зазначивши в графі «Відомості про батька» відповідача; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 4000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь витрати на сплату судового збору, витрати на правову допомогу та інші судові витрати, які будуть вчинені до ухвалення рішення у справі. На обґрунтування позову зазначено, що вона з відповідачем у минулому певний період мали близькі стосунки, від яких вона завагітніла в 2006 році. Однак, відповідач заявив, що він не є батьком майбутньої дитини та припинив стосунки з нею. В шлюбі сторони не перебували. [INFO] вона народила доньку [PERSON] , батьком якої є відповідач, однак так як він не визнав народжену дитину своєю, тому і не подавав в органи РАЦСу заяву про реєстрацію батьківства. Відповідно, запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК України, і батьком дитини вона вказала довільні ПІБ - [PERSON] . Вона з відповідачем навчалися разом в ЗОШ № 29 м. Кам`янського, мали спільних друзів, спілкувалися однієї компанією, проживали в одному районі. Долучені до позовної заяви фототаблиці показують дійсне фізіономічну схожість між [PERSON] і [PERSON] . На день подання позову до суду Варварі виповнилось повних 16 років. Дитина є учнем 11 класу. В майбутньому має намір отримати професійну освіту. Їй складно самостійно утримувати дитину, а тому вважає, що батько дитини має приймати участь у її вихованні, в тому числі й наданні фінансової підтримки для кращого майбутньої їх дитини. Наразі відомо з відкритих джерел про те, що відповідач зареєстрований як фізична - особа підприємець, основний вид діяльності: 46.47 Оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям Додаткові: 47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазина. При цьому в минулому до 2018 року відповідач був директором ТОВ «АКВАБРЕНД», ЄДРПОУ 39856427. Наразі їй невідомо про фінансовий стан відповідача, тож вона вимушена просити суд стягувати з нього щомісячно на утримання дитини суму коштів в розмірі 4000 грн., оскільки саме така сума є половиною суми витрат на дитину, достатньою для придбання одягу, взуття, засобів гігієни, витрат на шкільні приладдя, харчування тощо. 27 липня 2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 26 жовтня 2023 року від представниці позивачки до суду надійшло клопотання про розшук відповідача та зупинення провадження у справі. Ухвалою від 29 листопада 2023 року було оголошено розшук відповідача [PERSON] та направлено ухвалу для виконання та організації розшукудо Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області. 27 березня 2024 року з Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській обл. надійшли матеріали на виконання ухвали суду, відповідно яких не встановлене місцезнаходження відповідача [PERSON] у м. Мукачево. 12 квітня 2024 року від представниці позивачки [PERSON] до суду надійшло клопотання про поновлення провадження у справі. Ухвалою від 12 квітня 2024 року було поновлене провадження у справі. 01 травня 2024 року до суду від представниці позивачки до суду надійшло клопотання про розшук відповідача з урахуванням його останнього відомомго місця проживання за адресою: [ADDRESS] , та зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 01 травня 2024 року було оголошено у розшук відповідача [PERSON] та зупинено провадження у справі до його розшуку. До суду надійшли матеріали на виконання ухвали від 01 травня 2024 року, відповідно до яких відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у лавах ЗСУ. Ухвалою від 09 вересня 2024 року було поновлене провадження у справі. Ухвалою від 04 жовтня 2024 року було витребувано докази з [INFO] , а також з Кам`янської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Дніпропетровській обл. 23 жовтня 2024 року з Кам`янської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Дніпропетровській обл. надійшла витребувана інформація. 07 листопада 2024 року з [INFO] надійшла витребувана інформація. Ухвалою від 29 січня 2025 року було витребувано докази з Міністерства оборони України. Ухвалою від 18 березня 2025 року було задоволено клопотання представниці позивачки [PERSON] та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача [PERSON] , оскільки остання наразі є повнолітньою. 05 травня 2025 року, 28 травня 2025 року та 09 червня 2025 року надійшли відповіді на виконання ухвали суду від 29 січня 2025 року. 02 червня 2025 року від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі, у якій вона зазначила, що вона є донькою позивачки, вони зареєстровані за однією адресою, однак наразі вона проживає у м. Києві, де працює і тому не має змоги бути присутньою в судових процесах. Позовну заяву підтримує, їй відомо, що її батьком є [PERSON] , який раніше уникав спілкування, однак наразі вона зустрілася з ним особисто і вони спілкуються вже тривалий час. Просить задовольнити позов, що дасть їй змогу мати батька не лише фізично, але й юридично. Зараз вона не навчається, тому на аліменти після 18 років не претендує. Просить розглянути справу у її відсутності та задовольнити позов. 08 вересня 2025 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представниця позивачки Павленко А.Л. подала клопотання про розгляд справи без сторін, просила задовольнити позов та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представниці третіх осіб Відділу ДРАЦС у м. Кам`янське Кам`янського р-ну Дніпропетровської обл. Південного МУ МЮ (м.Одеса) Мар`яна Цивата та Органу опіки та піклування виконавчого комітету КМР Галина Пелипас подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, про місце та час розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, був повідомлений належним чином. Враховуючи викладене, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Судом встановлено, що згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00014335085 від 19 серпня 2014 року (а.с. 16) батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , громадянка України, та [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень cт. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15-ц зазначено, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Доказами батьківства, також можуть бути фото, електронні повідомлення. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після. Позивачкою до позовної заяви додані фототаблиці, з яких вбачається фізіономічна схожість між [PERSON] та [PERSON] . Відповідачем до суду не надано жодного доказу на спростування обставин, викладених позивачкою, хоча він неодноразово належним чином повідомлявся про суть спору, час та місце розгляд справи, в тому числі через командування ВЧ [NUMBER] , у якій він з 25 травня 2024 року проходить військову службу. Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновкам експертів; 3) показанням свідків. Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем до суду надано достатні, належні та допустимі докази, тому позов не підлягає задоволенню.

Outcome: approved