Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЙС» через систему «Електронний суд» звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 00-10629158 від 18.12.2023 в сумі 35 343 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 6 615 грн, заборгованості за відсотками в сумі 28 728 грн, понесені судові витрати за сплату судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 18.12.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачем укладено Договір кредитної лінії № 00-10629158 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит у розмірі 6 615 грн, з яких після вирахування одноразової комісії на платіжну картку відповідача перераховано 6 300 грн. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом за стандартною ставкою 3,00% на день або зниженою - 1,08% на день за умови своєчасної сплати. Позивач стверджує, що свої зобов`язання виконав у повному обсязі, перерахувавши кошти на картку відповідача, маска-картки № [NUMBER] , через транзакцію № 40291-98254-40074 від 18.12.2023. Однак відповідач не виконувала зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 35 343 грн 00 коп. станом на 24.12.2024. Право вимоги до боржника за договором перейшло до позивача через два договори факторингу: договір № 22-01/2024 від 22.01.2024 від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит», сума вимоги - 13 419 грн 00 коп., та договір № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 від ТОВ «Макс Кредит» до позивача, сума вимоги - 35 343 грн 00 коп. Ухвалою суду від 07.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, яке було задоволено судом. Відповідач, [PERSON] , через свого представника адвоката Глушко З.В., подала відзив на позовну заяву 04.05.2025, в якому заперечує позовні вимоги, вважаючи їх необґрунтованими та недоведеними. Відповідач стверджує, що позивач не надав належних і допустимих доказів переходу права вимоги на кожному етапі відступлення, зокрема: відсутні докази повідомлення відповідача про відступлення права вимоги, як того вимагає п. 4.2.5 кредитного договору; подані позивачем витяги з Реєстрів боржників (Додатки № 15, № 17) не відповідають стандартам діловодства (Наказ Мін`юсту № 1000/5 від 18.06.2015, ДСТУ 4163-2003) та мають ознаки штучного створення (зокрема, Додаток № 17); невідповідність суми вимоги (13 419 грн у Реєстрі № 22-01/2024 проти 35 343 грн у позові); відсутність доказів оплати за договорами факторингу. Відповідач також подав клопотання про витребування оригіналів Реєстрів боржників до договорів факторингу № 22-01/2024 та № 16082024-МК/ЕЙС, яке було частково задоволено ухвалою суду від 29.05.2025. Суд витребував оригінали документів у ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «Макс Кредит» до 07.07.2025, а розгляд справи відкладено на 17.07.2025. Відповідно до ухвали від 29.05.2025, ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» частково виконали вимогу суду, надавши належним чином оформлені витяги з Реєстрів боржників до договорів факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 та № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024. Витяги відповідають стандартам діловодства (Наказ Мін`юсту № 1000/5 від 18.06.2015, ДСТУ 4163-2003), містять необхідні реквізити (підписи, печатки) та підтверджують перехід права вимоги: від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» на суму 13 419 грн станом на 22.01.2024 та від ТОВ «Макс Кредит» до ТОВ «ФК «ЕЙС» на суму 35 343 грн станом на 16.08.2024. Позивач подав відповідь на відзив 08.05.2025, в якій спростовує аргументи відповідача, наводячи детальні обґрунтування щодо доведеності переходу права вимоги, належності доказів, відсутності вимоги щодо обов`язкового повідомлення боржника про відступлення як умови чинності договору, правомірності нарахування відсотків та відсутності необхідності доведення оплати за договорами факторингу для підтвердження переходу права вимоги. Позивач посилається на умови договорів факторингу, акти прийому-передачі, судову практику (постанови Верховного Суду, Київського апеляційного суду, Чернівецького апеляційного суду, Волинського апеляційного суду тощо) та надав додаткові докази, зокрема платіжну інструкцію про сплату суми фінансування за Реєстром боржників від 16.08.2024 до Договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд враховує відзив відповідача та оцінює надані сторонами докази. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без повідомлення сторін за наявними матеріалами, якщо сторони не подали клопотань про інше. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 18.12.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачем укладено Договір кредитної лінії № 00-10629158 на підтвердження факту укладення кредитного договору. Позивач надав копію Договору. Договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 97630, код якого відправлено 18.12.2023 19:16:50 на номер телефону [NUMBER] та введено відповідачем 18.12.2023 19:17:03. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ вважається чинним за наявності обов`язкових реквізитів, включаючи електронний підпис. Накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором підтверджується довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Качай Гроші», а також положеннями п. 7.17 Договору, де сторони домовились, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором має таку ж юридичну силу, як і власноручний підпис. Це відповідає ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», яка визначає порядок підписання електронних правочинів. Крім того, позивач надав копію Паспорту споживчого кредиту (Додаток № 5), який містить основні умови кредитування, зокрема суму кредиту - 6 615 грн, строк - 240 днів, стандартну процентну ставку - 3 % на день, знижену - 1,08 % на день. Відповідач підписала Паспорт споживчого кредиту електронним підписом, що свідчить про її ознайомлення та згоду з умовами. Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 243/6552/20 зазначив, що включення умов до електронного договору шляхом відсилання до іншого електронного документа не є підставою для визнання правочину нікчемним, якщо сторони мали змогу з ним ознайомитись. Таким чином, суд вважає факт укладення договору між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачем доведеним. Виконання зобов`язання первісним кредитором ТОВ «Качай Гроші» з перерахування 6 300 грн (6 615 грн за вирахуванням комісії 315 грн) на картку відповідача, маска-картки № [NUMBER] , 18.12.2023 підтверджується інформацією, витребуваною судом від АТ «Універсал Банк», згідно ухвали від 07.04.2025, яка містить банківську виписку про зарахування 6 300 грн 18.12.2023 19:17:08 payway1*tr5cv. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Зарахування коштів на картку відповідача свідчить про виконання ТОВ «Качай Гроші» своїх зобов`язань. Позивач стверджує, що відповідач не виконувала зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 35 343 грн 00 коп., з яких: 6 615 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 28 728 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав виписки з особового рахунку за період з 18.12.2023 по 22.01.2024, підготовлену ТОВ «Качай Гроші», розрахунки заборгованості та за період з 22.01.2024 по 16.08.2024, підготовлену ТОВ «Макс Кредит». Згідно з п. 1.3 Договору, строк дії кредитної лінії становить 240 календарних днів, а дата повернення кредиту - 14.08.2024. Відповідно до п. 1.3.1, відповідач зобов`язана була сплатити проценти до 17.01.2024 та здійснювати чергові платежі кожні 30 днів. Знижена процентна ставка 1,08% на день застосовувалась лише за умови своєчасної сплати процентів до 17.01.2024, інакше діяла стандартна ставка 3,00% на день (п. 1.4.1, 1.4.2, 1.4.4 Договору). Виписка операцій підтверджує, що відповідач не здійснювала своєчасних платежів до 17.01.2024, що призвело до нарахування процентів за стандартною ставкою 3,00% після 30-го дня користування кредитом з 17.01.2024. Суд перевірив розрахунок заборгованості на основі виписки операцій: Тіло кредиту: 6 300 грн + одноразова комісія 315 грн = 6 615 грн. Проценти за період 18.12.2023 по 16.01.2024 (30 днів ? 1,08% ? 6 300 грн = 68,04 грн/день ? 30 = 2 041,20 грн), за період 17.01.2024 по 16.08.2024 (212 днів ? 3,00% ? 6 300 грн = 189,00 грн/день ? 212 = 40 068,00 грн). Загальна сума процентів складає 42 109 грн 20 коп. Однак позивач заявив вимогу щодо стягнення процентів у розмірі 28 728 грн 00 коп., що є меншою сумою порівняно з розрахунковою 42 109 грн 20 коп. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог, тому суд приймає до уваги заявлену суму процентів - 28 728 грн 00 коп. Загальна заборгованість: 6 615 грн (тіло кредиту + комісія) + 28 728 грн (проценти) = 35 343 грн. Суд вважає розрахунок заборгованості обґрунтованим і підтвердженим виписками операцій, які деталізують нарахування. Відповідач, хоча й подала відзив, не надала доказів, що спростовують розмір заборгованості чи правильність нарахування процентів, зокрема власного розрахунку заборгованості, як того вимагає практика Верховного Суду (постанова від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15). Щодо переходу права вимоги, позивач стверджує, що право вимоги за Договором перейшло до нього через договори факторингу: договір № 22-01/2024 від 22.01.2024, укладений між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит», за яким передано право вимоги до боржника на суму 13 419 грн 00 коп. (витяг з Реєстру боржників), та договір № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024, укладений між ТОВ «Макс Кредит» та позивачем, за яким передано право вимоги на суму 35 343 грн 00 коп. (витяг з Реєстру боржників). Відповідно до ухвали від 29.05.2025, суд витребував оригінали Реєстрів боржників до зазначених договорів факторингу. ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» частково виконали ухвалу, надавши належним чином оформлені витяги з Реєстрів боржників, які містять підписи, печатки та підтверджують перехід права вимоги: від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» на суму 13 419 грн станом на 22.01.2024 та від ТОВ «Макс Кредит» до ТОВ «ФК «ЕЙС» на суму 35 343 грн станом на 16.08.2024. Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Суд вважає, що надані витяги є достатніми доказами, оскільки вони засвідчені належним чином і не викликають сумнівів. Витяги з Реєстрів боржників, надані позивачем, відповідають вимогам законодавства (ст. 77 ЦПК України) та містять необхідні реквізити: ПІБ боржника, номер кредитного договору, дату договору, залишок заборгованості за тілом кредиту, відсотками, загальну суму, кількість днів прострочення тощо. Чинне законодавство не встановлює чітких вимог до форми витягів з реєстрів, а лише вимагає підтвердження змісту зобов`язання та факту переходу права вимоги (ст. 513 ЦК України). Реєстри містять конфіденційну інформацію (ст. 10 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Закон України «Про захист персональних даних»), тому надання повних реєстрів третім особам обмежене, а витяги є достатніми. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, договір факторингу передбачає передачу права грошової вимоги від клієнта до фактора. Акти прийому-передачі Реєстрів боржників та надані витяги підтверджують перехід права вимоги спочатку до ТОВ «Макс Кредит», а потім до позивача. Суд вважає, що позивач набув право вимоги до відповідача в обсязі 35 343 грн 00 коп., що підтверджується договорами факторингу та витягами з Реєстрів. Договори факторингу не визнані недійсними (ст. 204 ЦК України), а їх умови (п. 2.1, 2.3, 2.5, 8.3.2 Договору № 22-01/2024 та аналогічні в № 16082024-МК/ЕЙС) визначають перехід права вимоги з дати підписання Акту прийому-передачі Реєстру боржників, а не з моменту оплати. Відсутність доказів оплати не впливає на чинність переходу права вимоги, оскільки ст. 1077 ЦК України не вимагає такого для визнання договору чинним, якщо це не передбачено договором. Позивач надав платіжну інструкцію про сплату суми фінансування за Реєстром боржників від 16.08.2024 до Договору № 16082024-МК/ЕЙС, що додатково підтверджує виконання зобов`язань. Щодо заперечень відповідача про відсутність повідомлення про відступлення права вимоги. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, але це не звільняє боржника від обов`язку погашення заборгованості взагалі (постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15). Факт неповідомлення не є підставою для звільнення від виконання зобов`язань (ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування»). Таким чином, вимога п. 4.2.5 Договору щодо повідомлення боржника виконана. Щодо невідповідності суми вимоги, суд встановив, що різниця між 13 419 грн (Реєстр № 22-01/2024) та 35 343 грн (Реєстр № 16082024-МК/ЕЙС) зумовлена нарахуванням процентів за період з 22.01.2024 по 16.08.2024 за стандартною ставкою 3,00% на день, що відповідає умовам Договору та підтверджується випискою операцій. Щодо відсутності доказів оплати за договорами факторингу, суд зазначає, що ст. 1077 ЦК України не вимагає надання таких доказів для визнання договору факторингу чинним, якщо це не передбачено договором. Відповідач не надала доказів, що спростовують чинність договорів факторингу. Доводи відповідача про неналежність витягів з реєстрів спростовані, оскільки вони є належними та допустимими (ст. 77 ЦПК України). З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З платіжної інструкції в національній валюті про сплату судового збору № 5689 від 16 січня 2025 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. Витрати на професійну правничу допомогу становлять 7 000 грн, які включають: вивчення матеріалів справи - 2 год (1 000 грн); складання адвокатського запиту - 1 год (500 грн); складання клопотання про витребування доказів - 1 год (500 грн); складання позовної заяви - 2 год (5 000 грн). На підтвердження витрат позивач надав договір про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024, додаткову угоду № 9 від 22.11.2024, акт прийому-передачі наданих послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати включають судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема на правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає витрати на правничу допомогу обґрунтованими, оскільки вони підтверджені договором, додатковою угодою та актом, а їх розмір є розумним з огляду на складність справи. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. з урахуванням коефіцієнта 0,8, згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», через подання позову в електронній формі. Оскільки позов задовольняється в повному обсязі, судові витрати у розмірі 9 422 грн 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат відповідача на правничу допомогу в розмірі 8 400 грн, суд вважає, що вони не підлягають стягненню з позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Outcome: approved