Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 24.03.2021 року між ним та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири. Сторонами узгоджено, що орієнтована загальна вартість квартири становитиме 677\~710,68 грн. Покупець зобов`язаний був сплатити продавцю грошові кошти в якості забезпечувального платежу, розмір якого дорівнює загальній вартості квартири. Згідно попереднього договору сторони беруть на себе обов`язок укласти основний договір протягом трьох місяців з моменту введення житлового будинку в експлуатацію. 25.06.2021 грошова сума в розмірі вартості квартири була сплачена позивачем. Зобов`язання за попереднім договором з боку позивача виконане в повному обсязі. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав: будівельно- монтажні роботи 6 секції не завершені, основний договір сторонами не укладено, квартира покупцю не передана. Відповідачем безпідставно використовуються сплачені позивачем грошові кошти, які є власністю позивача. Посилаючись на положення\~ст. 352 ЦК України\~зазначає, що наявні підстави для стягнення з відповідача за період з 29.03.2021 по 04.07.2025 трьох відсотків річних в сумі 86\~784,03 грн. та інфляційних збитків у розмірі 449\~781,38 грн. Посилаючись на положення ч.ч. 4-6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначає про наявність підстав для стягнення пені в розмірі 31\~696\~500,44 грн. за період з 29.03.2021 по 04.07.2025. Протиправними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях та занепокоєнні позивача, відчутті втрати дуже значних коштів. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 50000 грн. Просить суд стягнути з AT «ЗНВКІФ «ОРЕГОН» грошові кошти в сумі 32\~960\~775,93 грн., у тому числі 677\~710,08 грн. борг за попереднім договором, інфляційні збитки в сумі 449\~781,38 грн., 3% річних в сумі 86\~784,03 грн.,31 696\~500,44 грн. пені, 50\~000 грн. моральна шкода, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. 14.07.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 17.10.2025 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи без участі, вважає можливим здійснювати заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про місце, дату та час судових засідань по вказаній справі. Правом подання відзиву, надання доказів відповідач не скористався. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наданих сторонами доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2021 між АТ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ОРЕГОН», як «Продавцем», від імені та в інтересах якого на підставі Договору доручення №2 від 05.10.2016 року діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «Сібіес Сейлз», в особі Іваненко М.А., яка діяла на підставі Довіреності №3603 від 15.09.2020, як «Повіреного Продавця», та позивачем , як «Покупцем», укладено попередній договір № СЗ.06.1.072 купівлі-продажу квартири (а.с. 16-20). Відповідно до п.1.1 попереднього Договору сторони зобов`язалися в майбутньому, в чіткій відповідності до умов та положень попереднього договору укласти договір купівлі-продажу квартири, з наступними характеристиками: адреса: [ADDRESS] , 1-кімнатна квартира з проектним номером 36, 5 поверх, проектна площа 52,88 кв.м. Відповідно до п.2.1 попереднього Договору сторонами узгоджено, що орієнтована загальна вартість квартири, за яку вона буде продана покупцю згідно Основного договору становитиме 677\~710,08 грн. Вказана сума розраховується як добуток загальної проектної площі квартири та вартості 1 кв.м. площі квартири становить 12816,00 грн. Вартість 1 кв.м. площі квартири є сталою та не може бути змінена продавцем в односторонньому порядку. Відповідно до п.2.2. попереднього договору покупець на підтвердження власної платоспроможності та наміру щодо укладення Основного договору та виконання інших обов`язків, що покладені на нього згідно попереднього договору, зобов`язаний сплатити продавцю, шляхом перерахунку на рахунок повіреного продавця, грошові кошти в якості забезпечувального платежу, розмір якого дорівнює загальній вартості квартири, що вказано в п.2.1 попереднього Договору, та має бути сплачений у строки, визначені попереднім договором. Відповідно до п.2.4. попереднього договору, покупець зобов`язується сплатити частину забезпечувального платежу в розмірі 13855грн., що еквівалентно 500 дол. США, станом на дату укладення цього договору, в день підписання попереднього договору сторонами. Іншу частину забезпечувального платежу покупець зобов`язується сплатити протягом трьох банківських днів з моменту підписання попереднього договору сторонами, а саме до 26.03.2021 року включно. Обидві частини забезпечувального платежу мають бути сплачені в безготівковій формі, в національній валюті\~гривні, шляхом перерахування грошових коштів на ступні банківські реквізити: Отримувач коштів: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сібіес Сейлз» та реквізити рахунку вказані в договорі. Відповідно до п. 2.12 попереднього договору, при укладенні основного договору, усі грошові кошти, сплачені покупцем продавцю, шляхом перерахунку на рахунок повіреного продавця, в процесі виконання попереднього договору, будуть зараховані у належний з покупця платіж за основним договором. Відповідно до п. 2.13 попереднього договору, на підставі поговору доручення №2 від 05.10.2016 року, укладеного між продавцем та повіреним продавця, усі розрахунки між сторонами будуть здійснюватися за посередництва повіреного продавця. Сплата покупцем будь-яких грошових коштів на рахунок повіреного продавця в якості виконання будь-якого фінансового зобов`язання покупця згідно умов попереднього договору, вважається належним виконанням даного зобов`язання перед покупцем. В свою чергу, сплата повіреним продавця будь-яких грошових коштів на рахунок покупця в якості виконання будь-якого фінансового зобов`язання продавця згідно умов попереднього договору, вважається належним виконання даного зобов`язання перед покупцем. Відповідно до п. 3.1 попереднього договору, попередній договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, визначених у попередньому договорі. Строк дії попереднього договору, може бути припинено або змінено тільки за взаємною згодою Сторін або у випадках, визначених попереднім договором. Відповідно до п. 3.2 попереднього договору, орієнтовний термін завершення будівельно-монтажних робіт по шості секції житлового будинку\~І (перший) квартал 2023 року. Відповідно до п.3.3 попереднього поговору, згідно попереднього договору сторони беруть на себе обов`язок укласти основний договір протягом трьох місяців з моменту введення житлового будинку в експлуатацію. Згідно п. 4.1.9 попереднього договору, продавець зобов`язується дотримуватися строків закінчення монтажно-будівельних робіт у Житловому будинку, визначених у попередньому договорі. Згідно п.6.1 попереднього договору, за невиконання або неналежне виконання умов попереднього договору, Сторони несуть відповідальність, визначену попереднім договором та чинним законодавством України. Згідно п. 6.2 попереднього договору, сторони погодили, що під невиконанням або неналежним виконанням Стороною умов попереднього договору, вони мають на увазі: п. (в) - невиконання або неналежне виконання будь-якого зобов`язання, вказаного у попередньому договорі. Згідно копії платіжного доручення від 25.03.2021 №41134221 позивач сплатив суму грошових коштів в розмірі 677710,68 грн. на рахунок ТОВ «Сібіес Сейлз» із зазначенням платежу:\~забезпечувальний платіж згідно попереднього договору №СЗ.06.1.072 від 24.03.2021 року. (а.с. 17). Всупереч умовам п. 4.1.9 продавець в строки визначені п. 3.2 попереднього договору, не завершив монтажно-будівельні роботи у житловому будинку та не передав покупцю квартиру, а також не уклав основний договір. Позивач направляв відповідачу листи з приводу виконання умов договору. Листом від 24.03.2023 йому була надана відповідь про те, що введення військового стану є форс мажорною обставиною. Відновлення активного будівництва відбудеться після закінчення воєнного стану. Відповідно до відповіді Торгово промислової палати України від 11.05.2023 на адвокатський запит відповідач не звертався до ТПП України з метою отримання сертифіката про виникнення у них форс мажорних обставин за договором купівлі продажу, укладеним з позивачем (а.с. 12) Станом на день розгляду справи судом зобов`язання відповідачем не виконані, кошти не повернуті, відповідач на спростування позиції позивача не надав доказів щодо введення будинку в експлуатацію та здачі квартири позивачу, а також доказів укладення та підписання основного договору, тобто прострочення виконання зобов`язання відбулося з вини відповідача. Відповідно до ч. 1, 3ст. 635\~ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідност. 570\~ЦК Українизавдатком\~є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Таким чином, внесення завдатку, як способу виконання зобов`язання, може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке випливає із договору купівлі-продажу квартири, укладеного між сторонами, який за своєю формою та змістом має відповідати вимогам чинного законодавства для укладення угод щодо нерухомого майна. Оскільки попередній договір його учасниками укладався з метою забезпечення укладання у майбутньому договору купівлі-продажу квартири, то за правиламистатті 635\~ЦК Україницей\~договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. У разі недотримання сторонами вимог законодавства про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним відповідно до частини 1статті 220\~ЦК України. Враховуючи те, що нотаріально посвідчена угода про сплату завдатку між позивачем та відповідачем не укладалася, до правовідносин, що виникли між сторонами підлягає застосуванню норма ч. 2ст. 570\~ЦК України, яка встановлює презумпцію авансу. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, перерахована грошова сума за придбання квартири є авансом. Враховуючи викладене та з огляду на неможливість оформлення договору купівлі-продажу квартири, в силу того, що об`єкт в строки, визначені п. 3.2 договору побудований та зданий в експлуатацію не був, виходячи з того, що ТОВ «Сібіес Сейлз», яке на момент укладення договору було «повіреним продавця» - АТ «ЗНВКІФ «ОРЕГОН», яке отримало грошові суми по даний час не повернуло безпідставно отримане, такі кошти повинні бути повернуті власнику в тому розмірі, в якому вони надавались. Позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні збитки та 3% річних відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Згідно із частиною першоюстатті 612 ЦК Україниборжник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ч. 2ст. 536\~ЦК України). Згідно\~статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14- 241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). Крім того, у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що\~стаття 625 ЦК\~поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Даний висновок підтриманий Великою Палатою Верховного Суду, яка у постанові від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22 зазначила, що у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2статті 625\~ЦК. Отже, правомірність стягнення з відповідача на користь позивача, крім основної суми боргу, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період безпідставного користування такими коштами відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є усталеною в судовій практиці. Тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача за період з за період з 29.03.2021 по 04.07.2025 трьох відсотків річних в сумі 86\~784,03 грн. та інфляційних збитків у розмірі 449\~781,38 грн. Відповідачем не спростовано такий розрахунок, докази щодо неправильності нарахування інфляційних збитків та трьох відсотків річних у суду відсутні. Позивач також просить стягнути з відповідача суму моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. Суд вважає, що вказані вимоги підлягають частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. За змістом\~ст.611 ЦК України\~моральна шкода підлягає відшкодуванню уразі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Пунктом 9 ч. 2ст. 16 ЦК Українивстановлено, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів кожної особи. Відшкодування моральної шкоди також передбаченеКонституцієюта низкою нормативно-правових актів. Відповідно дост. 23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до вимог ч. 1ст. 1167 Цивільного кодексу Україниморальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Правовим наслідком ухилення відповідача від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, є відшкодування збитків, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства(ч.2\~ст. 635 ЦК України). Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, зокрема у справі про порушення банком зобов`язання з повернення вкладу, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей16\~та 23 ЦК України\~і ст.\~4\~та\~22 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено (пункт 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Так, моральна шкода в кожному конкретному випадку є оціночним поняттям та судом повинні враховуватися в сукупності обставини її завдання, обсяг, підстави та наслідки її заподіяння. Судом враховуються доводи позивача про занепокоєння, тривогу та тривалий час неотримання у власність свого житла через порушення зобов`язання зі сторони відповідача, також порушення його прав через неповернення в добровільному порядку відповідачем коштів після прострочення виконання зобов`язання. На переконання суду, достатньою сумою щодо відшкодування моральної шкоди є стягнення з відповідача 25000,00 грн. на користь позивача. Серед позовних вимог позивачем також заявлено про стягнення з відповідача пені в розмірі грн. 31\~696\~500,44 грн. Згідно із частиною першою статті 612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частин 4-6\~статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~за наявності в роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред`явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено в годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Судом встановлена наявність обставин невиконання зобов`язання зі сторони відповідача, тому вимоги позивача до про стягнення пені підлягають частковому задоволенню. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду в справі № 318/2249/16 від 25.09.2019 року. За вимогами ч. 3ст.\~551\~ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Розмір пені перевищує розмір збитків. Встановлені обставини справи дають підстави зробити висновок суду про існування ряду об`єктивних факторів, які перешкоджали нормальній діяльності суб`єкта господарської АТ ЗНВКІФ «ОРЕГОН», як введення 24.02.2022 року в Україні військового стану, в певний період часу вторгнення військових країни агресора Російської Федерації на територію Сумської області та часткову окупацію території, призов та мобілізація працівників підприємств та могли вплинути на виконання зобов`язання відповідачем. Суд також враховує доводи позивача про те, що внесена їм в 2021 році грошова сума коштів в національній валюті станом на 2025 рік не є тотожною в вартісному еквіваленті, що впливає на можливість позивача придбання аналогічного житла у разі повернення коштів та свідчить порушення його прав та наявності збитків. Оцінюючи в сукупності обставини справи, суд приходить до висновку про доцільність застосування статті 551\~ЦК і зменшення суми пені до 200 000,00 грн. оскільки розмір пені, який просить стягнути позивач, є явно непропорційним розміру заборгованості відповідача. При вирішенні питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступних міркувань: Статтею 137\~ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Понесені позивачем витрати на правову допомогу підтверджуються наданими копією договору яким визначено розмір гонорару у 15000 грн., платіжною інструкцією про перерахунок адвокату вказаних коштів . Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, відтак, такі витрати підлягають розподілу. Відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Враховуючи часткове задоволення позову, складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений ним на надання послуг, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог (4,36% від заявлених), тобто в розмірі 655,00 грн. Задовольнивши частково позов, що містить вимогу майнового характеру, суд зобов`язаний також вирішити питання стягнення судових витрат з відповідача у відповідності до\~ст.141 ЦПК України. При поданні позовної заяви позивач був звільнений від сплати судового збору, тому його компенсація повинна відбуватися за рахунок відповідача на рахунок держави. Враховуючи часткове задоволення позову та звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 14\~392,76 грн.

Outcome: partial