Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить встановити факт непроживання відповідача, [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою : [ADDRESS] , визнавши останнього таким, що не прийняв спадщину після смерті батька. Відповідно до змісту поданої заяви - [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкування здійснюється за законом, оскільки заповіту він не залишав. Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті спадкодавця є його дружина - [PERSON] , [INFO] та двоє синів : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вазані особи вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки на час його смерті проживали та були зареєстровані разом із ним. Однак, [PERSON] з 2002 року фактично не проживає по [ADDRESS] , хоча є зареєстрованим за цією адресою. Позивач вказує, що вона має намір оформити право на спадщину, що залишилась після смерті чоловіка, однак, факт реєстрації [PERSON] по [ADDRESS] , через що він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька, перешкоджає їй в цьому. Згідно із змістом позовної заяви [PERSON] з 2002 року не з`являється за місцем реєстрації, через що вказане житло не є місцем його постійного проживання, крім цього, сторона посилається на ту обставину, що володіє інформацією про можливу загибель [PERSON] на території Російської Федерації у 2002 році, через о останнього оголошено у розшук. Враховуючи наведене - встановлення вказаного факту необхідно заявникові для оформлення в подальшому спадщини, яка залишилась після смерті чоловіка, однак, в позасудовому порядку реалізувати свої права [PERSON] можливості не має, що і стало підставою для звернення із цим позовом до суду. В судове засідання представник позивач подав письмову заяву, якою заявлені вимоги довірительки підтримав повністю, просив здійснювати розгляд даної справи у відсутності сторони. Відповідач у судове засідання не з`явився вдруге, повідомлявся про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, є повідомленим про час проведення судового засідання відповідно до закону. Представником позивача було заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність сторони та про долучення до матеріалів справи додаткових доказів письмових пояснень свідків. Вказані клопотання судом задоволені. Інших клопотань сторонами заявлено не було. Вимоги [PERSON] щодо встановлення факту підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження (оскільки в даному випадку вбачається спір про право), однак, за правилами окремого провадження - відповідно до норм ЦПК України. Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Позивач вказує, що встановлення заявленого нею факту має бути підставою для отримання нею права на спадкування за законом після смерті чоловіка. Копія свідоцтва про смерть від 28 вересня 2023 року серії [NUMBER] доводить, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у с.Чудель Сарненського району Рівненської області. Позивач [PERSON] , дійсно є дружиною [PERSON] , що доводиться наданою суду копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04 травня 1968 року. Наявність спадкового майна у [PERSON] підтверджена копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 31 січня1990 року, відповідно до якого останній на праві власності мав будинковолодіння, розташоване за адресою : [ADDRESS] . Отже, вказаними доказами доведено факт відкриття спадщини внаслідок чоловіка позивача, яка виявила бажання прийняти спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] , однак, позбавлена такої можливості. Наведені обставини доводяться наданою суду копією постанови приватного нотаріуса Сарненського РНО від 01 квітня 2025 року, якою [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки, оскільки є інший спадкоємець за законом, окрім сина [PERSON] [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, не заявивши про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] , відповідно до змісту ст.1261 ЦК України дійсно є спадкоємцем за законом першої черги спадкування повітом після смерті чоловіка [PERSON] . Однак, згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім цього, згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із наданої суду позивачем копії довідки №1678 від 07 грудня 2923 року, виданої Вирівською сільською радою, встановлено, що [PERSON] , 1948 року народження, який помер [INFO] , на день смерті постійно проживав у [ADDRESS] ; з ним були зареєстровані та постійно проживали за цією ж адресою, окрім інших, дружина [PERSON] , сини [PERSON] , [PERSON] . Отже, дійсно, вказані особи є такими, що прийняли спадщину після смерті спадкодавця. Позивач зазначає, що її син [PERSON] , хоча і був зареєстрований разом із батьком на момент смерті останнього, однак, фактично тривалий час не проживав за цією адресою. Свою позицію позивач довела наданою суду копією акту №84 від 01 лютого 2024 року обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , здійсненого комісією в складі працівників сільської ради, за участю свідків [PERSON] , [PERSON] , якими встановлено, що [PERSON] , [INFO] ,фактично не проживає в [ADDRESS] , з 2002 року. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду жодних заперечень з приводу заявлених до нього вимог та доказів на їх доведення. В свою чергу позивач надала докази непроживання відповідача за місцем реєстрації з 2002 року. В той же час, вимоги позивача спрямовані на позбавлення відповідача права на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті батька. Дійсно, формально встановлено, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації протягом тривалого часу. Однак, вказані обставини виникли внаслідок його зникнення через невстановлені на даний час обставини. Отже, суд не може констатувати, що така відсутність відповідача за місцем проживання є законною та безумовною підставою для позбавлення його право на спадкування. Із дослідженого судом витягу з офіційної бази МВС вбачається що [PERSON] з 04 квітня 2006 року перебуває в розшуку, як особа, зникла безвісти. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх спадкових прав, визначений стороною як встановлення відповідного юридичного факту, оскільки в даному випадку, за наявності інформації про загибель відповідача (на що сторона посилалась в обгрунтування заявлених вимог), є доцільним визнання відповідача померлим. З огляду на наведене, враховуючи надані заявником доказисуд вважає, що вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають. На підставі ст.ст. 293, 315, 319 ЦПК України,

Outcome: dismissed