Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» звернувся з позовом до [PERSON] в\~якому просив\~стягнути заборгованість\~за кредитним\~договором у\~розмірі 41\~973\~гривень,\~витрати на\~правничу допомогу\~5000\~гривень та\~судовий збір\~2422,\~40\~гривень.\~Позовні вимоги\~мотивовано тим,\~що 19.12.2024\~між [PERSON] \~та ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~був укладений\~договір кредитної\~лінії №\~641993752\~у формі\~електронного документа\~з використанням\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором.\~Відповідач отримав\~кредитні кошти\~в сумі\~15\~000\~грн,\~які позивачем\~були перераховані\~на банківську\~карту відповідача\~4149-49хх-хххх-5779.\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» свої\~зобов`язання\~перед відповідачем\~виконало.\~Відповідач свої\~зобов`язання\~перед ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~не виконував,\~внаслідок чого\~у [PERSON] \~виникла заборгованість,\~яка станом\~на день\~звернення до\~суду з\~позовом становить\~41\~973.00\~гривень з\~яких 15.000\~гривень -\~заборгованість по\~кредиту,\~26\~973.00\~гривень по\~процентам за\~користування кредитом,\~750\~гривень заборгованість\~за комісією\~по наданню\~кредиту.11.02.2025\~між ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та ТОВ\~«Таліон Плюс»\~укладено договір\~факторингу №\~МВ-ТП/21,\~відповідно до\~умов якого\~позивач набув\~права грошової\~вимоги до\~відповідача.Враховуючи невиконання відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в судовому порядку. Ухвалою суду від 23.10.2025 року вказаний позов було прийнято в провадження судді Чайкіна І.Б. для розгляду за підсудністю, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме 19.12.2024 року [PERSON] подав до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заявку на отримання грошових коштів в кредит у розмірі 15\~000 гривень, строком на 30 днів, шляхом перерахування вказаних коштів на його банківську картку [NUMBER] хх-хххх-5779 (а.с. 19 зворотній) [PERSON] ознайомлено із паспортом споживчого кредиту продукту «СМАРТ» щодо більш детальної інформації по кредитуванню, відсоткових ставок, графіків сплати платежів (а.с. 20--21) 19.12.2024\~між [PERSON] \~та ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~був укладений\~договір кредитної\~лінії №\~641993752\~у відповідності\~до якого\~останній отримав\~кошти у\~кредит в\~розмірі 15\~000\~гривень,\~строком на\~30\~днів ,\~комісія за\~надання кредиту\~750\~гривень,\~кредит надається\~шляхом перерахування\~коштів на\~банківську картку\~позичальника 4149-49хх-хххх-5779. Кінцева дата повернення кредиту 08.01.2030 року. Базова процентна ставка 0, 38% в день від суми залишку кредиту. За період від 09.12.2024 року по 08.01.2025 року діє дисконтна ставка 0, 20% від суми кредиту на залишок заборгованості, на період після 08.01.2025 року діє індивідуальна відсоткова ставка 0, 98% в день (а.с. 22-33 зворотній). Вказаний договір підписано одноразовим ідентифікатором. Позивачем надано до матеріалів справи підтвердження надання суми кредиту 15 000 гривень на номер картки відповідача, призначення платежу видача коштів за договором № 641993752 від 09.12.2024 року, дата операції 19.12.2024 року (а.с. 38- з8 зворотній). За правилами\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не виконував, внаслідок чого у [PERSON] виникла заборгованість, яка станом на день звернення до суду з позовом становить 41\~973.00 гривень з яких 15.000 гривень - заборгованість по кредииту, 26\~973.00 гривень по процентам за користування кредитом, 750 гривень заборгованість за комісією по наданню кредиту, що підтвердено розрахунком заборгованості (16 зворотній-18) Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ст.\~611\~ЦК України визначено: у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. ст. 1046, 1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. 11.02.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/21 (а.с. 11 зворотній -13). У відповідності до реєстру боржників до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за договором № 641993752 від 19.12.2024 року, боржник [PERSON] (а.с. 14 зворотній - 15). На адресу [PERSON] було направлено повідомлення про відступлення права вимоги та зазначено, що у зв`язку з невиконанням ним умов кредитного договору № 641993752 від 09.12.2024 року, право погашення заборгованості за згаданим договором з 11.02.2025 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» (а.с.39). Вказана вимога відповідачем проігнорована, заборгованість за кредитом не погашена. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів Позичальник не виконує умови кредитних договорів ні первісним кредиторам, ні новому кредитору, а отже посилання сторони відповідача в цій частині є безпідставними. При дослідженні правочинів наданих стороною позивача, судом з`ясовано, що всі вони підписані, є належними та допустимими. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням\~є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші),\~а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідачем підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки з урахуванням чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 2422.40 гривень. Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 31 жовтня 2022 року у справі № 236/3503/20-ц (провадження № 61-19531св21). Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц (провадження № 61-9163св22) зазначив, що відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. За правилами статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Ураховуючи документальне підтвердження витрат та відсутність обґрунтування відповідача щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу з доведенням їх не співмірності\~в цій частині заявлена вимога про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень підлягає задоволенню.

Outcome: approved