Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме, що свідоцтво про право власності на житло від 17.10.1997 р., виданого Конотопською КЕЧ району на підставі розпорядження № 77 за р.№ 162, на квартиру , яка розташована за адресою: [ADDRESS] ( нині [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] належить саме йому [PERSON] . Вимоги обгрунтовує тим, що на підставі вказаного свідоцтва він є співвласником квартири [ADDRESS] . 17.10.2025 р. він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління адміністративних послуг Конотопської міської ради Цапа Ю.О. з метою державної реєстрації права власності на вказану квартиру. Однак, йому було відмовлено в реєстрації у зв`язку з невідповідністю його прізвища у свідоцтві про право власності та паспорті громадянина України. Так, у свідоцтві, його прізвище вказано « [PERSON] », в той час як у паспорті його прізвище записано « [PERSON] ». Іншим шляхом ніж судовий усунути розбіжності не виявляється за можливе, що і змусило заявника звернутися до суду. Ухвалою суду від 17.11.2025 р. заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління адміністративних послуг Конотопської міської ради в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, що ґрунтуються на повному і об`єктивному розгляді справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з таких підстав. За приписами п. 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду даної заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності йому свідоцтва про право власності. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною йому квартирою з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Так, згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , прізвище заявника вказано [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 17.10.1997 р., співвласником квартири [ADDRESS] є « [PERSON] » (а.с.5). Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Цапа Ю.О. від 24.10.2025 р., [PERSON] відмовлено в проведенні реєстрації квартири через розбіжності у написанні його прізвища у правовстановлюючому документі та паспорті громадянина України. ( а.с.6) . За таких підстав, суд вважає, що свідоцтво про право власності на житло від 17.10.1997 р., виданого на ім`я співвласника « [PERSON] » , належить [PERSON] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформленого правовстановлюючого документа на будинок дає можливість заявнику повною мірою реалізувати своє право володіння та розпорядження належною йому власністю.

Outcome: approved