Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Т-Стиль» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної під час виконання трудових обов`язків, та просить стягнути з відповідача 1 на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну під час виконання трудових обов`язків, утворену внаслідок нестачі, в розмірі 51 180,90 грн.; стягнути з відповідача 2 на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну під час виконання трудових обов`язків, утворену внаслідок нестачі, в розмірі 25 251,09 грн.; стягнути з відповідача 3 на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну під час виконання трудових обов`язків, утворену внаслідок нестачі, в розмірі 30 153,29 грн.; стягнути з відповідача 4 на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну під час виконання трудових обов`язків, утворену внаслідок нестачі, в розмірі 24 166,30 грн.; стягнути з відповідача 5 на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну під час виконання трудових обов`язків, утворену внаслідок нестачі, в розмірі 14 807,42 грн. В обгрунтування позову зазначає про те, що позивачем було прийнято на роботу відповідачів. Вони були працівниками магазину позивача, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 1. Відповідача 1 прийнято на роботу відповідно до наказу №668-Ос від 26.05.2022 «Про прийняття на роботу» продавцем-консультантом магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат «Goldi» з 27 травня 2022 року з посадовим окладом згідно штатного розпису. 27.09.2023р. відповідача 1 на підставі її заяви від 26.09.2023р. було переведено на посаду адміністратора магазину ТМ «Льонокомбінат «Goldi» за наказом №1 281/1-Ос «Про переведення». Між позивачем та відповідачем 1 було укладено та підписано трудовий договір №2444/1 від 27.09.2023р., договір № 2446/1 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 27.09.2023р. Відповідач 1 під підпис була ознайомлена 27.09.2023р. з посадовою інструкцією адміністратора. Відповідача 2 згідно наказу від 18.10.2023 № 1 425-Ос «Про прийняття на роботу» прийнято на роботу до позивача продавцем-консультантом магазину ТМ «Льонокомбінат «Goldi» ТОВ «Т-Стиль» з 19 жовтня 2023 року. 06.11.2023р. відповідача 2 на підставі наказу від 06.11.2023 №1 509-Ос «Про переведення» переведено на касира торговельного залу магазину ТМ «Льонокомбінат «Goldi». Також 06.11.2023 між позивачем та відповідачем 2 укладено і підписано трудовий договір №2874 від 06.11.2023р., договір №2875 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 06.11.2023р. Відповідач 2 під підпис була ознайомлена 06.11.2023р. з посадовою інструкцією касира торговельного залу. Відповідача 3 згідно наказу «Про прийняття на роботу» від 25.09.2023р. №1 258-Ос прийнято продавцем-консультантом магазину ТМ «Льонокомбінат «Goldi» ТОВ «Т-Стиль» з 26.09.2023р.. 26.09.2023р. між позивачем та відповідачем 3 укладено і підписано трудовий договір №2427 від 26.09.2023р.. Відповідач 3 під підпис була ознайомлена 26.09.2023р. з посадовою інструкцією продавця-консультанта. Відповідача 4 прийнято продавцем консультантом магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат «Goldi» з 18.10.2023р. відповідно до наказу №1 416-Ос «Про прийняття на роботу» від 17.10.2023р. 18.10.2023р. між позивачем та відповідачем 4 укладено і підписано трудовий договір №2695 від 18.10.2023р. Відповідач 4 під підпис була ознайомлена 19.09.2023р. з посадовою інструкцією продавця-консультанта. Відповідача 5 згідно наказу №1 650-Ос від 05.12.2023р. «Про прийняття на роботу» прийнято продавцем-консультантом магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат «Goldi» з 06.12.2023р. 06.12.2023, між позивачем та відповідачем 5 укладено трудовий договір №3087 від 06.12.2023р., договір №3089 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 06.12.2023р. Відповідач 5 під підпис був ознайомлений 06.12.2023р. з посадовою інструкцією касира торговельного залу. 08.11.2023р. між позивачем та членами колективу (бригади) магазину ТОВ «Т Стиль» «Льонокомбінат «Goldi», що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Велика Кільцева дорога 1, в особі керівника колективу (бригадира) адміністратора [PERSON] укладено Договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 08.11.2023 року. За період роботи працівників магазину ТОВ «Т-Стиль» «Льонокомбінат «Goldi» було проведено дві інвентаризації матеріальних цінностей у відповідності до Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879, а саме: з 25.09.2023р. по 26.09.2023р., де було виявлено нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 35 432,00 грн.; упродовж 09.02.2024р., де було виявлено нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 145 559,00 грн. Причинами недостач, на думку позивача, є неналежне виконання колективом трудових обов`язків. Також позивач зазначає, що наказом №286-Ос від 19.02.2024р. звільнено з роботи адміністратора магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi» відповідача 1 з 19 лютого 2024 року за угодою сторін згідно ст. 36 КЗпП України; наказом №282-Ос від 19.02.2024р. звільнено з роботи касира торговельного залу ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi» відповідача 2 з 19 лютого 2024 року за угодою сторін згідно ст. 36 КЗпП України; наказом №284-Ос від 19.02.2024р. звільнено з роботи продавця-консультанта магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi» відповідача 3 з 19 лютого 2024 року за угодою сторін згідно ст. 36 КЗпП України; наказом №283-Ос від 19.02.2024р. звільнено з роботи продавця-консультанта магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi» відповідача 4 з 19 лютого 2024 року за угодою сторін згідно ст. 36 КЗпП України; наказом №287-Ос від 19.02.2024р. звільнено з роботи касира торговельного залу магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi» відповідача 5 з 19 лютого 2024 року за угодою сторін згідно ст. 36 КЗпП України. Позивач зазначає, що йому було завдано матеріальної шкоди відповідачами внаслідок порушення ними, як матеріально відповідальними особами, що підписали договори про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, покладених на них трудових обов`язків, що призвело до нестачі, яка підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до їх окладу. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24.05.2024р. відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Т-Стиль», постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Представником відповідача 1 подано письмовий відзив на позовну заяву, за яким він просить у задоволенні позовних вимог ТОВ «Т-Стиль» відмовити. Адвокат зазначає, що, виходячи з положень ч. 2 ст. 135-2 КЗпП України, для встановлення колективної матеріальної відповідальності та укладення з колективом відповідного договору про це, обов`язковою є наявність двох умов: колективна матеріальна відповідальність установлюється власником або уповноваженим ним органом, установлення колективної матеріальної відповідальності проводиться за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Відсутність хоча б однієї з цих умов слід вважати порушенням порядку встановлення колективної відповідальності. Крім того, як зазначено у відзиві, обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина. У трудовому праві діє презумпція відсутності вини працівника, а тому обов`язок доведення вини працівника у спричиненні підприємству шкоди покладається саме на роботодавця, тобто в даному випадку на позивача. Також сторона відповідача 1 вважає, що слід звернути особливу увагу на те, чи були забезпечені позивачем належні умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними. При цьому адвокат відповідача 1 вказує, що керівництвом підприємства позивача не було створено належних умов, необхідних для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого працівникам майна, що, у свою чергу, сприяло втраті та зникнення товарно-матеріальних цінностей. Крім того, в матеріалах справи відсутні розпорядження на встановлення колективної матеріальної відповідальності на працівників та не було отримано погодження з виборчого органу первинної профспілкової організації (профспілковим представником) позивача, а тому договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 08.11.2023р. без номера укладений з порушенням ч. 2 ст. 135-2 КЗпП України і підстав для покладення матеріальної відповідальності на відповідачів немає. Свій позов, як зазначає представник відповідача 1, позивач обгрунтовує, посилаючись на Договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність без номера від 08.11.2023р., який укладений начебто на підставі наказу від 06.11.2018р. №642/1-ос «Про встановлення колективної (бригадної) матеріальної відповідальності», погодженого з профспілковим комітетом або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, разом з тим, відповідно ж до цієї позовної заяви позивач звертає увагу суду на те, що в нього відсутня профспілкова організація та профспілковий комітет, тому відсутність погодження договорів про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 08.11.2023р. з профспілковим комітетом не може свідчити про недотримання необхідних умов для встановлення колективної матеріальної відповідальності та укладення з колективом відповідного договору. Адвокат відповідача 1 вказує, що з кожним з відповідачів позивач, окрім того, уклав договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, а тому мова не може йти про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, оскільки це є порушенням норм, визначених ч. 1 ст. 135-2 КЗпП України. Також представник відповідача 1 вважає, що на відповідачів не може бути покладена матеріальна відповідальність, оскільки роботодавцем порушено порядок прийому-передачі матеріальних цінностей, документи про передачу товарно-матеріальних цінностей підписували неуповноважені особи. Роботодавцем не було організовано охорону торгового залу і підсобних приміщень. Звертає на себе увагу, як зазначає адвокат, копії документів, а саме: протокол інвентаризації від 15.02.2024р., звіряльна відомість результатів інвентаризації запасів від 13.02.2024р., інвентаризаційний опис №ТС-00001086 товарно-матеріальних цінностей 09.02.2024р., які не можуть бути доказами по справі з нанесення матеріальної шкоди під час виконання трудових обов`язків, оскільки в жодному з цих документів не відображено щоденну грошову виручку магазину за зазначений період. Не маючи у своєму розпорядженні даних про щоденну грошову виручку магазину за зазначений період, не можливо встановити, скільки одиниць товару було реалізовано через касу магазину. Також до позовної заяви позивачем не додано жодної довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей за зазначений період. Притягнути працівника до матеріальної відповідальності не можна, якщо хоча б одна з умов не виконується, а саме: працівник порушив свої трудові обов`язки; підприємству заподіяно пряму дійсну шкоду протиправними діями (бездіяльністю) працівника; є причинний зв`язок між допущеним порушенням і завданою шкодою; установлено вину працівника; ведення обліку відповідає нормами чинного законодавства. Таких доказів, на переконання сторони відповідача 1, до позовної заяви не додано, що, у свою чергу, виключає притягнення працівників до матеріальної відповідальності. За ухвалою суду від 17.10.2024р. задоволено клопотання представника відповідача 1 про розгляд справи в судовому засіданні з викликом учасників справи, перейдено від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Письмовий відзив наданий також представником відповідачів 2, 3, 4. За цим відзивом відповідачі не погоджуються з позовними вимогами та просять відмовити в його задоволенні, як безпідставному та необґрунтованому. Представником позивача подані додаткові письмові пояснення. У вказаних письмових поясненнях сторона позивача наголошує, що в позивача відсутня профспілкова організація та профспілковий комітет, тому відсутність погодження договорів про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 14.09.2023р. та від 08.11.2023р. з профспілковим комітетом не може свідчити про недотримання необхідних умов для встановлення колективної матеріальної відповідальності та укладення з колективом відповідного договору. Також зазначає, що на період проведення інвентаризації перед початком усі працівника, які є матеріально відповідальними, підписують розписку, згідно якої вказується, що до початку проведення інвентаризації всі видаткові та прибуткові документи на матеріальні цінності здані в бухгалтерію та всі товарно-матеріальні цінності, отримані під відповідальність членів комісії з проведення інвентаризації, оприбутковані, а товари, що вибули, списані у видаток. Звертає увагу про те, що свідчення представника відповідача, що підпис не відповідача 1, чи торгівля в магазині відбувалась без застосування касових апаратів, можуть бути підтверджені виключно належними та допустимими доказами, а не голослівними повідомленнями про такі факти. Твердження відповідачів про так звані «лишки товару», яких не може бути, є необгрунтованим та безпідставним, оскільки такі лишки чітко передбачені законодавством і навіть, якщо вони відсутні, це не означає, що вони не існують. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, заслухавши думку учасників справи, судом встановлено наступне. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. За наказом позивача від 26.05.2022р. №668-Ос відповідач 1 [PERSON] прийняла на роботу продавцем-консультантом з 27.05.2022р. 27.05.2022р. між позивачем та відповідачем укладено Трудовий договір №3501 та Договір про нерозголошення конфіденційної інформації. 27.05.2022р. між позивачем та відповідачем 1, як працівником, укладено Договір №3503 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за яким відповідач 1 зобов`язалась забезпечувати раціональне використання та збереження матеріальних цінностей позивача, які були передані для обробки, використання у процесі виробництва, продажу (відпуску), перевезення чи збереження; дбайливо ставитися до переданих йому на збереження та/або обробки, використання у процесі виробництва, продажу (відпуску), перевезення або з іншою метою матеріальних цінностей позивача і вживати заходів для попередження збитків; своєчасно повідомляти керівництво позивача про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. За посадовою інструкцією продавця-консультанта, з якою 27.05.2022р. була ознайомлена відповідач 1, продавець-консультант одержує товари зі складу; перевіряє і відбирає товари, які не підлягають прийманню за наявними дефектними ознаками; забезпечує зберігання товарів відповідно до умов зберігання; під час тривалого зберігання періодично перекладає, просушує, очищає від пилу; розміщує в торговельному залі за розміром, зростом, повнотою, видом, статево-віковим ознакам і ознаками сезонності; вирішує спірні питання із покупцями; консультує покупців з питань розміщення товарів у магазині, наявності товарів у продажу, їх якості та цін; контролює своєчасне поповнення робочого запасу товарів, правильне використання торговельно-технологічного обладнання; вилучає з продажу неякісні товари; дотримується правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог даної посадової інструкції, правила та норми охорони праці, правил техніки безпеки та протипожежного захисту; при виконанні функціональних обов`язків дотримуватися вимог професійної етики, деонтології, а також не розголошувати персональні дані інших осіб, що стали відомі у зв`язку з виконанням своїх посадових обов`язків, згідно Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010р. №2297-17. За наказом позивача від 27.09.2023р. №1 281/1-Ос відповідача 1 переведено на адміністратора магазину. 27.09.2023р. з відповідачем, як адміністратором, укладено Договір №2446/1 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, трудовий договір №2444/1. Також позивач ознайомилась із посадовою інструкцією адміністратора, серед обов`язків якого визначено, зокрема, здійснення контролю за зберіганням товарно-матеріальних цінностей, продажем/відпуском, а також вжиття заходів щодо їх збереження; здійснення приймання/відпуск товарно-матеріальних цінностей; складання та підписання, в тому числі, але не виключно, наступних документів: товарні звіти, накладні-вимоги на відпуск/внутрішнє переміщення/матеріалів, акти на брак, акти приймання-передачі при передаванні матеріальних цінностей; дбайливе ставлення до матеріальних цінностей, товарно-матеріальних цінностей та зобов`язання вживати заходів до запобігання шкоди; проведення внутрішнього обліку, участь в інвентаризації активів, у тому числі, товарно-матеріальних цінностей; своєчасне інформування керівника підприємства про всі обставини, які загрожують зберіганню матеріальних цінностей та товарно-матеріальних цінностей. Відповідача 1 було звільнено з роботи адміністратора магазину згідно наказу позивача від 19.02.2024р. №286-Ос з 19.02.2024р. за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. За наказом позивача від 18.10.2023р. №1 425-Ос «Про прийняття на роботу» відповідач 2 прийнята продавцем-консультантом магазину з 19.10.2023р. 18.10.2023р. відповідач ознайомлена з посадовою інструкцією продавця-консультанта, в якій визначено, в тому числі, наступні обов`язки продавця-консультанта: здійснювати приймання товарно-матеріальних цінностей, а саме товару; дбайливо ставитись до товарно-матеріальних цінностей і вживати заходів щодо їх збереження, а також запобігає завданню шкоди; в установленому порядку веде облік, складає і своєчасно подає звіти про рух та залишки товарно-матеріальних цінностей; своєчасно інформує адміністратора та керівника підприємства про всі обставини, які загрожують зберіганню товарно-матеріальних цінностей; бере участь в інвентаризації активів, у тому числі товарно-матеріальних цінностей. 19.10.2023р. між позивачем та відповідачем укладено трудовий договір №2713 та договір про нерозголошення конфіденційної інформації. 19.10.2023р. між позивачем та відповідачем 2 укладено Договір №2715 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за яким відповідач 2 зобов`язалась забезпечувати раціональне використання та збереження матеріальних цінностей позивача, які були передані для обробки, використання у процесі виробництва, продажу (відпуску), перевезення чи збереження; дбайливо ставитися до переданих йому на збереження та/або обробки, використання у процесі виробництва, продажу (відпуску), перевезення або з іншою метою матеріальних цінностей позивача і вживати заходів для попередження збитків; своєчасно повідомляти керівництво позивача про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. За наказом позивача відповідач 2 переведена на касира торговельного залу магазину з 06.11.2023р. 06.11.2023р. між позивачем та відповідачем 2 укладено трудовий договір №2874. 06.11.2023р. відповідач 2 уклала з позивачем Договір №2875 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за яким зобов`язалась забезпечувати раціональне використання та збереження матеріальних цінностей позивача, які були передані для обробки, використання у процесі виробництва, продажу (відпуску), перевезення чи збереження; дбайливо ставитися до переданих йому на збереження та/або обробки, використання у процесі виробництва, продажу (відпуску), перевезення або з іншою метою матеріальних цінностей позивача і вживати заходів для попередження збитків; своєчасно повідомляти керівництво позивача про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. 06.11.2023р. відповідач 2 ознайомлена з посадовою інструкцією касира торговельного залу, в якій визначені завдання та обов`язки касира торговельного залу, серед яких: веде розрахунки із споживачами за товар, підраховує вартість покупки, отримує гроші, пробиває чек, видає решту; підраховує гроші та здає їх в установленому порядку, звіряє суми реалізації з показаннями касових лічильників; у разі виявлення недостачі в касі магазину, помилок в адмініструванні або інших аналогічних проблем, негайно повідомляє про те, що трапилося адміністратора; виконує обов`язки із збереження в касі грошових коштів, цінних паперів; здійснює приймання товарно-матеріальних цінностей, у тому числі товару; дбайливо ставиться до товарно-матеріальних цінностей і вживає заходів щодо їх збереження, а також запобігає завданню шкоди; в установленому порядку веде облік, складає і своєчасно подає звіти про рух та залишки товарно-матеріальних цінностей; бере участь в інвентаризації активів, у тому числі товарно-матеріальних цінностей. 19.01.2024р. відповідача 2 звільнено з роботи касира торговельного залу магазина за наказом від 19.ю02.2024р. №282-Ос з 19.01.2024р. за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно наказу позивача від 25.09.2023р. №1 258-Ос «Про прийняття на роботу» відповідача 3 було прийнято продавцем-консультантом з 26.09.2023р. 26.09.2023р. з відповідачем 3 укладено Трудовий договір. 26.09.2023р. з відповідачем 3 укладено Договір №2429 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за умовами якого відповідач 3 зобов`язалась забезпечувати раціональне використання та збереження матеріальних цінностей позивача, які були передані для обробки, використання у процесі виробництва, продажу (відпуску), перевезення чи збереження; дбайливо ставитися до переданих йому на збереження та/або обробки, використання у процесі виробництва, продажу (відпуску), перевезення або з іншою метою матеріальних цінностей позивача і вживати заходів для попередження збитків; своєчасно повідомляти керівництво позивача про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. 26.09.2023р. з відповідачем 3 укладено договір про нерозголошення конфіденційної інформації №2428. 26.09.2023р. відповідач 3 ознайомлена з робочою інструкцією продавця-консультанта, за якою, зокрема, визначено обов`язки продавця-консультанта, в тому числі, здійснювати приймання товарно-матеріальних цінностей, а саме товару; дбайливо ставитись до товарно-матеріальних цінностей і вживати заходів щодо їх збереження, а також запобігає завданню шкоди; в установленому порядку веде облік, складає і своєчасно подає звіти про рух та залишки товарно-матеріальних цінностей; своєчасно інформує адміністратора та керівника підприємства про всі обставини, які загрожують зберіганню товарно-матеріальних цінностей; бере участь в інвентаризації активів, у тому числі товарно-матеріальних цінностей. Відповідач 3 звільнена з роботи продавця-консультанта магазину з 19.02.2024р. за наказом позивача від 19.02.2024р. №284-Ос «Про звільнення» за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідач 4 згідно наказу позивача від 17.10.2023р. №1 416-Ос «Про прийняття на роботу» прийнята на посаду продавця-консультанта магазину з 18.10.2023р. 18.10.2023р. між відповідачем 4 та позивачем укладено трудовий договір №2695, договір про нерозголошення конфіденційної інформації №2696, договір №2697 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. За договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідач 4 зобов`язалась забезпечувати раціональне використання та збереження матеріальних цінностей позивача, які були передані для обробки, використання у процесі виробництва, продажу (відпуску), перевезення чи збереження; дбайливо ставитися до переданих йому на збереження та/або обробки, використання у процесі виробництва, продажу (відпуску), перевезення або з іншою метою матеріальних цінностей позивача і вживати заходів для попередження збитків; своєчасно повідомляти керівництво позивача про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. Відповідач 4 19.09.2023р. була ознайомлена з робочою інструкцією продавця-консультанта, за якою, зокрема, визначено обов`язки продавця-консультанта, в тому числі, здійснювати приймання товарно-матеріальних цінностей, а саме товару; дбайливо ставитись до товарно-матеріальних цінностей і вживати заходів щодо їх збереження, а також запобігає завданню шкоди; в установленому порядку веде облік, складає і своєчасно подає звіти про рух та залишки товарно-матеріальних цінностей; своєчасно інформує адміністратора та керівника підприємства про всі обставини, які загрожують зберіганню товарно-матеріальних цінностей; бере участь в інвентаризації активів, у тому числі товарно-матеріальних цінностей. Відповідач 4 згідно наказу позивача від 19.02.2024р. №283-Ос «Про звільнення» звільнена з роботи з посади продавця-консультанта магазину з 19.02.2024р. за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. За наказом позивача від 05.12.2023р. №1 650-Ос «Про прийняття на роботу» відповідача 5 прийнято касиром торговельного залу магазину з 06.12.2023р. 06.12.2023р. відповідач 5 та позивач підписали трудовий договір №3087, договір про нерозголошення конфіденційної інформації. 06.12.2023р. відповідач 5 ознайомився з посадовою інструкцією касира торговельного залу, в якій визначені завдання та обов`язки касира торговельного залу, серед яких: веде розрахунки із споживачами за товар, підраховує вартість покупки, отримує гроші, пробиває чек, видає решту; підраховує гроші та здає їх в установленому порядку, звіряє суми реалізації з показаннями касових лічильників; у разі виявлення недостачі в касі магазину, помилок в адмініструванні або інших аналогічних проблем, негайно повідомляє про те, що трапилося адміністратора; виконує обов`язки із збереження в касі грошових коштів, цінних паперів; здійснює приймання товарно-матеріальних цінностей, у тому числі товару; дбайливо ставиться до товарно-матеріальних цінностей і вживає заходів щодо їх збереження, а також запобігає завданню шкоди; в установленому порядку веде облік, складає і своєчасно подає звіти про рух та залишки товарно-матеріальних цінностей; бере участь в інвентаризації активів, у тому числі товарно-матеріальних цінностей. 06.12.2023р. відповідач 5 уклав з позивачем договір №3089 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за яким зобов`язався забезпечувати раціональне використання та збереження матеріальних цінностей позивача, які були передані для обробки, використання у процесі виробництва, продажу (відпуску), перевезення чи збереження; дбайливо ставитися до переданих йому на збереження та/або обробки, використання у процесі виробництва, продажу (відпуску), перевезення або з іншою метою матеріальних цінностей позивача і вживати заходів для попередження збитків; своєчасно повідомляти керівництво позивача про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. 19.02.2024р. відповідач 5 звільнений з роботи касира торговельного залу магазину за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України згідно наказу позивача від 19.02.2024р. №287-Ос «Про звільнення». Отже, відповідачі перебували у трудових відносинах з позивачем та обіймали посади адміністратора, продавців-консультантів, касирів торговельного залу. З ними були укладені договори про індивідуальну матеріальну відповідальність. Окрім того, 14.09.2023р. між позивачем та членами колективу (бригади) магазину ТОВ «Т-Стиль» укладено Договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. Як зазначено в цьому Договорі, він укладений відповідно до статті 13502 Кодексу законів про працю України та на підставі наказу від 06.11.2018р. №642/1-ос про встановлення колективної (бригадної) матеріальної відповідальності, погодженого з профспілковим комітетом або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом з метою забезпечення зберігання матеріальних цінностей. Згідно з п. 2 цього Договору рішення власника про встановлення колективної (бригадної) матеріальної відповідальності оформляється наказом за погодженням з профспілковим комітетом підприємства, установи, організації або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Пунктом 7 та 8 Договору визначені права та обов`язки членів колективу (бригади) та власника. Пунктом 10 та 11 Договору встановлено порядок ведення обліку і звітності, а пункти 12-16 визначають відшкодування шкоди. Так, згідно з п. 12 Договору підставою для притягнення членів колективу (бригади до матеріальної відповідальності є матеріальна шкода, заподіяна розкраданням, нестачею, умисним знищенням або зіпсуттям матеріальних цінностей, а також знищенням або зіпсуттям через недбалість, що підтверджується інвентаризаційними документами. Згідно з п. 13 Договору притягнення колективу (бригади) до матеріальної відповідальності проводиться власником після ретельної перевірки причин утворення шкоди, з урахуванням письмових пояснень, поданих членами колективу (бригади), а, в разі необхідності, також висновків спеціалістів. За п. 14 Договору члени колективу (бригади) звільняються від відшкодування шкоди, якщо буде встановлено, що шкода заподіяна не з їх вини; якщо будуть встановлені конкретні винуватці заподіяної шкоди серед членів його колективу (бригади). Відповідно до п. 16 Договору заподіяна колективом (бригадою) шкоди підприємству, установі, організації, яка підлягає відшкодуванню, розподіляється між членами цього колективу (бригади) пропорційно місячні тарифній ставці (посадовому окладу) і фактично відпрацьованому часу за період від останньої інвентаризації до дня виявленні шкоди. Також 08.11.2023р. між та членами колективу (бригади) магазину ТОВ «Т-Стиль» укладено Договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. Згідно з п. 2 цього Договору рішення власника про встановлення колективної (бригадної) матеріальної відповідальності оформляється наказом за погодженням з профспілковим комітетом підприємства, установи, організації або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Пунктом 7 та 8 Договору визначені права та обов`язки членів колективу (бригади) та власника. Пунктом 10 та 11 Договору встановлено порядок ведення обліку і звітності, а пункти 12-16 визначають відшкодування шкоди. Так, згідно з п. 12 Договору підставою для притягнення членів колективу (бригади до матеріальної відповідальності є матеріальна шкода, заподіяна розкраданням, нестачею, умисним знищенням або зіпсуттям матеріальних цінностей, а також знищенням або зіпсуттям через недбалість, що підтверджується інвентаризаційними документами. Згідно з п. 13 Договору притягнення колективу (бригади) до матеріальної відповідальності проводиться власником після ретельної перевірки причин утворення шкоди, з урахуванням письмових пояснень, поданих членами колективу (бригади), а, в разі необхідності, також висновків спеціалістів. За п. 14 Договору члени колективу (бригади) звільняються від відшкодування шкоди, якщо буде встановлено, що шкода заподіяна не з їх вини; якщо будуть встановлені конкретні винуватці заподіяної шкоди серед членів його колективу (бригади). Відповідно до п. 16 Договору заподіяна колективом (бригадою) шкоди підприємству, установі, організації, яка підлягає відшкодуванню, розподіляється між членами цього колективу (бригади) пропорційно місячні тарифній ставці (посадовому окладу) і фактично відпрацьованому часу за період від останньої інвентаризації до дня виявленні шкоди. За наказом керівника позивача від 23.09.2023р. №99-Од наказано провести інвентаризацію матеріальних цінностей, які знаходяться в приміщеннях складі магазин ТОВ «Т-Стиль» за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 1. З метою оперативного проведення інвентаризації створено робочу інвентаризаційну комісію. За наказом керівника від 08.02.2024р. №07/2-Од наказано провести інвентаризацію активів, які знаходяться у приміщеннях складі магазину ТОВ «Т-Стиль» за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 1, з метою оперативного проведення інвентаризації створено робочу інвентаризаційну комісію. 15.02.2024р. керівником позивача затверджено протокол інвентаризаційної комісії від 15.02.2024р., за яким остаточна недостача матеріальних цінностей становить 145 559,00 грн. Позивач стверджує, що вказана недостача пов`язана з неналежним виконанням відповідачами своїх обов`язків, у зв`язку з чим та на підставі, в тому числі, договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність вважає, що відповідачі мають сплатити позивачу матеріальну шкоду пропорційно їх окладам, виходячи із суми недостачі в розмірі 145 599,00 грн. Відповідачі не погоджуються з думкою позивача та вважають, що в позові має бути відмовлено, як недоведеному та безпідставному. При цьому суд зазначає, що між сторонами виник спір у сфері трудових відносин з приводу відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на працівників трудових обов`язків. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. Відповідно до ст. 135-2 КЗпП України при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв`язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Колективна (бригадна) матеріальна відповідальність установлюється власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Письмовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність укладається між підприємством, установою, організацією і всіма членами колективу (бригади). Перелік робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, умови її застосування, а також типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність розробляються за участю профспілкових об`єднань України та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері праці, трудових відносин та зайнятості населення. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. При цьому, згідно зі ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Статтею 138 КЗпП України визначено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду роботодавець повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» (далі постанова) суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності. Згідно з п. 16 вказаної постанови розмір шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і меж матеріальної відповідальності. Солідарна матеріальна відповідальність застосовується лише за умови, якщо судом встановлено, що шкода підприємству, установі, організації заподіяна спільними умисними діями кількох працівників або працівника та інших осіб. До аналогічних правових висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 27 липня 2023 року за результатами розгляду справи №334/10099/21. Зокрема, суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Під прямою дійсною шкодою необхідно розуміти, зокрема втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Таким чином, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду в повному обсязі. Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України). Отже, аналізуючи сталу практику Верховного Суду з питань застосування відповідальності за спричинену шкоду, суд бере до уваги, що у вказаному спорі слід встановити наявність прямої дійсної шкоди підприємству, порушення працівником посадових обов`язків, що може розцінюватися як протиправна поведінка на робочому місці, причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою, вину особи, в силу поведінки (активної чи пасивної) котрої спричинено шкоду. При цьому у трудових спорах саме роботодавець повинен довести наявність вини та винних дій працівника. Як встановлено вище, позивачем було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, за результатами якої визначено недостачу товару, яка, на думку позивача, є наслідком неналежного виконання відповідачами своїх обов`язків. Також встановлено, що трудові обов`язки відповідачів були визначені трудовими договорами, посадовими, робочими інструкціями, з відповідачами укладені договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. Разом з тим суд відмічає, що позивачем не наведено жодних доказів, які б свідчили про неналежне виконання відповідачами посадових обов`язків, не зазначеного жодного конкретного трудового обов`язку, закріпленого у відповідній посадовій (робочій) інструкції, порушеного відповідачами, перебуваючи на посадах, які вони займали, не вказано та не підтверджено будь-якими доказами дані про час, місце, обставини порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями кожним відповідачем чи недбайливого ставлення до товару, що призвело до наслідків у вигляді втрати товару. Кожен із відповідачів був наділений індивідуальними трудовими обов`язками в силу посади, котру займав, однак позивачем не розмежовано конкретних діянь (дії чи бездіяльності) кожного, які мають ознаки неналежного їх виконання в певний період часу за певних обставин, і про це було відомо усім членам колективу, що призвело до наслідків у виді нестачі товару. Верховний Суд у постанові від 07.02.2019р. у справі №363/1400/16-ц прийшов до переконання, що не відібрання пояснень у працівників з питань нестачі, не встановлення причин, що її зумовили, є підставою для відмови у позові. Зокрема, позивачем не підтверджено жодними доказами того, що керівництвом підприємства після отримання акту інвентаризації вживалися заходи щодо встановлення причин виявленої нестачі. До матеріалів позову позивач надав три пояснювальні від [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак пояснювальна від [PERSON] не містить підпису, а тому не береться до уваги судом. Щодо пояснювальної [PERSON] , то вона містить тільки прохання видати їй на руки наказ про прийняття на роботу, звільнення з роботи, посадову інструкцію продавця-консультанта, інвентаризаційні акти від 06.02.2024р. та 09.02.2024р., а також повідомити, чи полагоджені сканери. У пояснювальній записці [PERSON] вона зазначає, що коли вона прийшла на роботу, то при ній інвентаризації здійснено не було і вона не могла знати, який мінус чи плюс на магазині, тому результат суми інвентаризації 09.02.2024р. в 145 559,00 грн., на її думку, є недоречним, так як сканери працювали не відповідно (інвентаризація проводилася два рази 06.02.2024р. та 09.02.2024р.). Таким чином, фактично пояснення щодо результатів інвентаризації було відібрано тільки у відповідача [PERSON] . Виходячи з наведеного, суд вважає недоведеними обставини спричинення матеріальної шкоди підприємству неправомірними діями відповідачів, оскільки не здобуто доказів, що свідчать про їх неналежне виконання трудових обов`язків, закріплених у посадових інструкціях згідно з займаними посадами, у зв`язку із чим не представляється можливим розмежувати вину кожного відповідача, що діяв або бездіяв у конкретній обстановці, що призвело до спірних наслідків. Окрім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за ч. 1 ст. 135-2 КЗпП України при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв`язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Тобто, вказане положення закону допускає можливість застосування колективної (бригадної) матеріальної відповідальності при виконанні окремих видів робіт. Першим критерієм допустимості застосування колективної (бригадної) матеріальної відповідальності не передбачає можливості значного поширення такого різновиду повної матеріальної відповідальності. Вона може запроваджуватися тільки на окремих видах робіт. Другий критерій, з яким пов`язується можливість застосування колективної матеріальної відповідальності, - спільне виконання працівниками робіт. Це означає, що працівники, які беруть на себе повну колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, повинні бути організаційно відокремлені як працівники відповідного структурного підрозділу підприємства, який очолює керівник колективу матеріально відповідальних осіб. Третій критерій, наявність якого є обов`язковою для запровадження повної колективної матеріальної відповідальності, - неможливість розмежування матеріальної відповідальності працівників і укладення з кожним з них договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Якщо така можливість є, колективна матеріальна відповідальність не може бути запроваджена. Разом з тим, як встановлено вище, позивачем з відповідачами були укладені договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, і, разом з тим, був укладений договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. Ці договори, як зазначено вище, не можуть бути укладені одночасно і на осіб не може бути одночасно покладена і повна індивідуальна матеріальна відповідальність і колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, оскільки це суперечить нормам ч. 1 ст. 135-2 КЗпП України. Також, суд критично оцінює твердження позивача про те, що останнім добросовісно виконано вимоги ч. 2 ст. 135-2 КЗпП України при запровадженні колективної відповідальності працівників за відсутності профспілкового комітету. Так, зокрема, Верховий Суд у постанові від 19 вересня 2019 року у справі №204/5569/16-ц вказав, що договори про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність вважаються укладеними з порушенням частини другої статті 135-2 КЗпП України за відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що колективна (бригадна) матеріальна відповідальність встановлювалася за отримання погодження виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства. Крім того, прийшов до переконання, що наявність таких даних, а також недоведення роботодавцем обставин створення належних умов для збереження схоронності переданих товарно-матеріальних цінностей, вказують на відсутність підстав для покладення матеріальної відповідальності на працівників. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ствердив, що на підприємстві відсутній профспілковий комітет. Разом з тим, як вбачається із договорів про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність такі укладено на підставі наказу про встановлення колективної (бригадної) матеріальної відповідальності, погодженого з профспілковим комітетом або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Крім того у п. 2 договорів вказано, що рішення власника про встановлення колективної (бригадної) матеріальної відповідальності оформляється наказом за погодженням з профспілковим комітетом підприємства, установи, організації або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. З огляду на вищевикладене, вбачається, що вказані позивачем твердження про відсутність профспілкового комітету на підприємстві свідчать про внесення до договорів неправдивих даних про погодження рішення щодо встановлення колективної матеріальної відповідальності з профспілковим комітетом або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом з метою створення видимості дотримання вимог ч. 2 ст. 135-2 КЗпП України. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Судові витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed