Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Позивач Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю (далі\~ТОВ)«Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] і просить винести рішення яким стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором №09.01.2025-100002651 від 09.01.2025 в загальній сумі 26102,47 грн (яка складається із: суми заборгованості за тілом кредиту 9953,99 грн, заборгованості за відсотками 11148,48 грн, неустойки - 5000,00 грн) та понесені судові витрати: сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн і витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. 09.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №09.01.2025-100002651,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «Споживчий\~центр» надало\~відповідачу кредит\~у розмірі\~10000,00\~грн,\~на наступних\~умовах: дата повернення кредиту 28.05.2025 (без пролонгації, з правом позичальника ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування), строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання, процентна ставка фіксована незмінна 1% за один день користування, комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту, що становить 1500,00 грн, неустойка -100,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання окремого зобов`язання незалежно від суми виконаного/неналежно виконаного зобов`язання, банківський рахунок відповідача [NUMBER] . ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, перерахувавши 10000,00 грн на повідомлені відповідачем реквізити [NUMBER] . В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, станом на момент пред`явлення позову, з урахуванням часткової сплати відповідачем, у загальній сумі 26102,47 грн, яка складається із: суми заборгованості за тілом кредиту 9953,99 грн, заборгованості за відсотками 11148,48 грн, неустойки - 5000,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». За таких обставин позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до позовної заяви просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала. Будь-які клопотання чи заяви, у тому числі про відкладення, від неї не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних бо оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Із змісту\~ст. 12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявка кредитного договору №09.01.2025-100002651, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), паспорт споживчого кредиту, підтверджують, що 09.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №09.01.2025-100002651,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «Споживчий\~центр» надало\~відповідачу кредит\~у розмірі\~10000,00\~грн,\~на наступних\~умовах: дата надання\~кредиту 09.01.2025, дата повернення кредиту 28.05.2025 (без пролонгації, з правом позичальника ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування), строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання, процентна ставка фіксована незмінна 1% за один день користування, комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту, що становить 1500,00 грн, проценти відповідно до ст.625 ЦК України 365% річних від простроченої суми, неустойка - 100,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання окремого зобов`язання незалежно від суми виконаного/неналежно виконаного зобов`язання, банківський рахунок вказаний відповідачем для отримання коштів [NUMBER] . Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Е649 і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Таким чином, у підписаній відповідачем заяві чітко визначені сума кредиту, відсотки за користування кредитними коштами, неустойка, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором розмір заборгованості [PERSON] \~за вказаним кредитним договором становить 26102,47 грн (заборгованість по тілу кредиту 9953,99 грн, заборгованість по процентам 11148,48 грн, за період з 09.01.2025 по 19.02.2025, неустойка 5000,00 грн. Отримання відповідачем 09.01.2025 коштів по кредитному договору №09.01.2025-100002651 в сумі 10000,00 грн на платіжну карту, вказану позичальником в договорі 5168745127582085, підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», номер транзакції в системі iPay.ua -619910666, та договором про надання послуг у вказаній системі №ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024. Відповідно до ст.526-530, 610-612, 623, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк (термін). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч.1 та ч.2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу\~Прикінцеві та перехідні положення ЦК України\~та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4\~ст.263 ЦПК України, застосовується судом під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~розповсюджується на кредитний договір. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоча умовами кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником неустойки, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми виконаного/неналежно виконаного зобов`язання, проте п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~позичальники у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. Таким чином, позов про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №09.01.2025-100002651 від 09.01.2025 в загальній сумі 21102,47 грн, яка складається із: суми заборгованості за тілом кредиту 9953,99 грн, заборгованості за відсотками 11148,48 грн. Відповідно до\~ст.133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на\~професійну правничу допомогу. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд виходить з такого. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До позовної заяви не долучено жодних доказів (договорів, рахунків тощо) ні на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги, ні на підтвердження вартості таких наданих послуг, відтак в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 1958,27 грн.

Outcome: partial