Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач в\~обґрунтування заявлених\~вимог посилається\~на те,\~ що з\~ відповідачем перебувають\~у зареєстрованому\~шлюбі з 15 лютого 2014 року. Є батьками двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . У процесі спільного проживання, вони зрозуміли, що кожен із них мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, вони не мають один до одного жодних почуттів любові. Вони втратили повагу один до одного як чоловік та дружина, тому між ними постійно виникали непорозуміння. Станом на сьогодні пройшло вже близько двох років як з вони спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Шлюбні відносини між ними мають виключно формальний характер. З урахуванням наведеного просить шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з відповідача судові витрати. Крім того, у запереченнях щодо надання строку для примирення позивач вказує, що [INFO] у нього народилась донька [PERSON] , і він має намір будувати сімейні відносини з матір"ю дитини [PERSON] . Позивач [PERSON] подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, примирення не бажає, просить позов задовольнити. Представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги. ІІ. Стислий виклад позиції відповідача. Представник відповідача [PERSON] адвокат Хімін І.С. подала до суду письмову заяву, у якій просить розглядати справу без її участі та участі позивача. Позовні вимоги позивача відповідач не визнає. ІІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 18 серпня 2025 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. 03 листопада 2025 року згідно ухвали Березнівського районного суду Рівненської області відповідачу було відмовлено у наданні строку для примирення. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Із свідоцтва про шлюб, повторно виданого 16 липня 2025 року, серія [NUMBER] , вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2014 року (актовий запис №9). Відповідно до копії свідоцтва про народження, повторно виданого 16 липня 2025 року, серія [NUMBER] , сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно до копії свідоцтва про народження, повторно виданого 16 липня 2025 року, серія [NUMBER] , сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу є триваючою умовою, тобто має вирішальне значення не тільки під час укладення шлюбу, але і протягом усього періоду його дії. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Європейський суд з прав людини у справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява № 56030/07) від 12 червня 2014 року зазначив: що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до ст. 8 надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку..., так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом. При цьому, поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, на даний час він створив іншу фактичну сім"ю, у якій виховується малолітня дитина, а тому суд, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу. Доводи відповідача про бажання збереження шлюбу не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки подальше існування шлюбу як добровільного союзу у разі відсутності вільної згоди чоловіка чи жінки на такий шлюб не може продовжуватись. Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved