Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Харківобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 12 619, 21 грн. та стягнути судові витрати у розмірі 2 422, 40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з [PERSON] укладений договір на постачання електричної енергії №2-3022С від 29 травня 2006 року, відповідно до умов якого надавались послуги з постачання електричної енергії. Однак, у зв`язку із невиконанням умов договору, а саме з неоплатою наданих послуг у [PERSON] виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка станом складає 12 619, 21 грн. та складається з наступного: заборгованість за послуги з розподілу електричної енергії за 07,10, 11/2022 у сумі 12 561, 05 грн.; 3% річних, нараховані за послуги з розподілу електричної енергії за 11-12/2022, 01-12/2023, 01-12/2024, 01-03/2025 у розмірі 8, 75 грн.; інфляційні втрати, нараховані за послуги з розподілу електричної енергії за 01-12/2023, 01-12/2024, 01-03/2025 у розмірі 49, 59 грн. На підставі ухвали Холодногірського районного суду м. Харкова від 18 липня 2025 року позовну заяву направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2025 року справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не прибув. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач у судове засідання не прибула. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзив на позовну заяву не подавала. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Харківобленерго» та [PERSON] укладений договір на постачання електричної енергії №2-3022С від 29 травня 2006 року про постачання електричної енергії. З 04 грудня 2018 року відповідач приєдналась до умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №2-3022С на умовах договору про постачання електричної енергії №2-3022С від 29 травня 2006 року. У липні 2022 року Відповідачу було надано послуги з розподілу електричної енергії у обсязі 11167 кВт*год на суму 12 328,10 грн, що підтверджується актом про обсяги розподіленої електричної енергії та актом приймання передачі послуг з розподілу електричної енергії за липень 2022 року. В подальшому Позивачем було надіслано споживачу - 18.04.2025 р. за допомогою засобів поштового зв?язку рахунок на оплату послуги з розподілу електричної енергії за липень 2022 на суму 12328,10 грн, строком оплати до 25.04.2025 року. У жовтні 2022 року Відповідачу було надано послуги з розподілу електричної ене обсязі 162 кВт*год на суму 178,85 грн, що підтверджується актом про с розподіленої електричної енергії та актом приймання передачі послуг з роз електричної енергії за жовтень 2022 року. В подальшому Позивачем було надіслано споживачу - 18.11.2022 р. за допомогою засобів поштового зв?язку рахунок на оплату послуги з розподілу електричної енергії за жовтень 2022 на суму 178,85 грн, строком оплати до 25.11.2022. У листопаді 2022 Відповідачу було надано послуги з розподілу електричної ене обсязі 49 кВт*год на суму 54,10 грн, що підтверджується актом про о розподіленої електричної енергії та актом приймання передачі послуг з розп електричної енергії за листопад 2022 року. В подальшому Позивачем було надіслано споживачу - 16.12.2022 р. за допол засобів поштового зв?язку рахунок на оплату послуги з розподілу електричної енергії за листопад 2022 року на суму 54,10 грн, строком оплати до 23.12.2022 року. Таким чином, АТ "Харківобленерго" належним чином виконав покладе нього зобов?язання відповідно до умов договору про надання послуг розподілу електричної енергії № 2-3022С. Однак, у зв`язку із невиконанням умов договору, а саме з неоплатою наданих послуг у [PERSON] виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка станом складає 12 619, 21 грн. та складається з наступного: заборгованість за послуги з розподілу електричної енергії за 07,10, 11/2022 у сумі 12 561, 05 грн.; 3% річних, нараховані за послуги з розподілу електричної енергії за 11-12/2022, 01-12/2023, 01-12/2024, 01-03/2025 у розмірі 8, 75 грн.; інфляційні втрати, нараховані за послуги з розподілу електричної енергії за 01-12/2023, 01-12/2024, 01-03/2025 у розмірі 49, 59 грн. Згідно з п. 5 ч. 1ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно дост. 6 цього Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку. Згідно з п.5 ч. 2ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідност. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідност. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно дост. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем, яка складає 12 619, 21 грн. та складається з наступного: заборгованість за послуги з розподілу електричної енергії за 07,10, 11/2022 у сумі 12 561, 05 грн.; 3% річних, нараховані за послуги з розподілу електричної енергії за 11-12/2022, 01-12/2023, 01-12/2024, 01-03/2025 у розмірі 8, 75 грн.; інфляційні втрати, нараховані за послуги з розподілу електричної енергії за 01-12/2023, 01-12/2024, 01-03/2025 у розмірі 49, 59 грн. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Харківобленерго» підлягають задоволенню. Крім того, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів відповідно до правилст. 141 ЦПК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved