Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

У провадженні суду перебувала зазначена вище цивільна справа, по якій 02.12.2025 було постановлено судове рішення, яким позовні вимоги були задоволені повністю та стягнуто із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» заборгованість за\~договором надання\~грошових коштів\~у кредит\~№7413510325\~від 13.03.2025\~в розмірі\~14505,42\~грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.? 17.06.2025 подано до суду заяву про винесення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивача 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Провадження у цій справі було відкрито без повідомлення сторін, про дату розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення сторони повідомлені шляхом відправлення SMS-повідомлення. Також, інформація щодо справи була оприлюднена на офіційному веб-порталі Судової влади України, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним. Розглянувши подану заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ст.2 ЦПК України). Прийняття додаткового рішення у справі передбачено ст.270 ЦПК України. Останнім є такий акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти, і ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання. Зокрема, згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням. Додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, його невіддільною складовою частиною, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, окрім інших, належать витрати на професійну правничу допомогу. В силу положень ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Одним з основних принципів цивільного процесуального законодавства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як передбачено ч.ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, клопотання, запиту, надання консультацій, тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. З матеріалів справи слідує, що 06.05.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» та адвокатом Андрущенком М. В. було укладено договір про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025 (далі за текстом Договір), за умовами якого сторони погодили порядок, строки та обсяг надання правової допомоги, розмір та порядок оплати наданих послуг. Предметом такої допомоги є надання послуг правничого та консультаційного характерів, перелік яких зазначено в п.1.2 Договору. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суду надано: сам договір; заявку №2756213585 про надання послу від 26.08.2025; акт приймання передачі наданих послуг від 04.12.2025 до Договору; ордер про надання правничої допомоги адвокатом Андрущенко М. В. №1685537 від 26.08.2025; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Андрущенка М. В. та копію платіжної інструкції №2 про оплату послуг згідно заявки №2756213585 від 26.08.2025 про надання послуг відповідно до Договору. Правомірне очікування стороною відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. У рішеннях ЄСПЛ зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим («Двойних проти України», «Гімайдуліна й інші проти України», «East/West Alliance Limited» проти України», «Баришевський проти України»). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України). За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч.2 ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Представником позивача виконано вимоги ч.1 ст.134 ЦПК України щодо попереднього визначення суми судових витрат у позовній заяві від 23.09.2025, докази на підтвердження розміру судових витрат подано у строк та в порядку, визначеному ч.8 ст.141 ЦПК України. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Такі висновки вказані у постанові Верховного Суду №275/150/22 від 13.03.2025. З огляду на зазначене вище, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Суд звертає увагу, що витрати на професійну правничу допомогу повинні відповідати критерію необхідності чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. Розподіляючи витрати, понесені заявником на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи та надані суду документи є підставою для повного відшкодування судом витрат на правничу допомогу з іншої сторони, адже цей розмір є доведений, необхідним та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Відтак, подана заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved