Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

у серпні 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за Кредитним договором № 336343511 від 17.11.2021 року в розмірі 19 912,20 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн і 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 17.11.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 336343511 у формі електронного документа з використанням електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора MNV49W4N. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» свої зобов`язання перед відповідачем за вказаним кредитним договором виконало та надало кредит в розмірі 5 500,00 грн, перерахувавши 17.11.2021 року вказану суму коштів на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] . Разом з тим, [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». В подальшому, 08.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, згідно з яким до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Посилаючись на те, що [PERSON] не виконав свої зобов`язання за Кредитним договором № 336343511 від 17.11.2021 року, укладеним з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», ТОВ «ФК «Ейс» просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 19 912,20 грн, з яких: 5 500,00 грн - заборгованість по кредиту, 14 412,20 грн - заборгованість по відсоткам. Ухвалою від 05.09.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 153-154). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 17.11.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 336343511 в формі електронного документа з використанням електронного підписуу виді одноразового ідентифікатора MNV49W4N, на підставі якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило перерахування грошових коштів відповідачу в сумі 5 500,00 грн, строком на 30 днів, до 17.12.2021 року (п. п. 1.3., 1.7. Договору). Пунктом 1.9. Договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 1,98 % відсотків річних за кожен день користування ним. Відповідно до пп. 1.14.1. цього ж Договору орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 1.3. Договору, за умови застосування до відносин між сторонами правил нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою, складає 5 516,00 грн та включає в себе загальні витрати за кредитом у виді процентів за користування кредитом у розмірі 16,50 грн та суму кредиту у розмірі 5 500,00 грн. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складає 3,71 % річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 100,30 % від суми першого траншу. Факт виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» своїх зобов`язань за вказаним Кредитним договором, зокрема перерахування 17.11.2021 року грошових коштів у сумі 5 500,00 грн відповідачу на емітовану на його ім`я картку № [NUMBER] підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 336343511/23052025/Є від 23.05.2025 року та витребуваною судом на підставі ухвали від 05.09.2025 року з АТ «ПУМБ» інформацією, а також випискою по вказаній картці за період із 17.11.2021 року по 22.11.2021 року, що надійшла на адресу суду 15.09.2025 року. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118/01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» неодноразово укладали додаткові угоди, якими продовжували строк дії договору факторингу та вносили до нього зміни. Відповідно до п. 1.3. цього Договору визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 169 від 18.01.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] за вказаним Кредитним договором на загальну суму 14 011, 80 грн. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, зі строком дії до 04.08.2021 року. В подальшому між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено ряд додаткових угод, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 19 912,20 грн. 08.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу №08/07/25-Евід 08.07.2025року, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 336343511 від 17.11.2021 року на загальну суму 19 912,20 грн. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідача на підставі Договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 рокуза кредитним договором № 336343511 від 17.11.2021 року на загальну суму 19 912,20 грн. Крім того, в матеріалах справи наявні докази того, що картковий рахунок № [NUMBER] належить саме відповідачу та, що на його рахунок надходили кошти від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі кредитного договору № 336343511 від 17.11.2021 року, а саме 5 500,00 грн 17.11.2021 року. Враховуючи викладене, ТОВ «ФК «Ейс» доведено надання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідачеві кредиту на підставі вказаного Кредитного договору, який своїх зобов`язань перед позивачем не виконав, в зв`язку із чим, позов підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні в розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає, що згідно з матеріалами справи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: Договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025 року, Додаткову угоду № 25770539566 до Договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 17.07.2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025 року. Клопотань про зменшення витрат на адресу суду не надходило. Верховний Суд в постанові від 22.11.2019 року у справі №902/347/18 роз`яснив, щосуд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, за власною ініціативою. Відтак, враховуючи, що позивач підтвердив, понесені витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, що відповідає принципу пропорційності розподілу витрат відповідно до вимог ст.141 ЦПК України На підставі викладеного,

Outcome: approved