Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] (далі позивач) через представника [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» (далі відповідач), третя особа: приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Сушанова Тетяна Вікторівна, у якому, з урахуванням позовної заяви у редакції від 05.09.2025 року (а.с. 49-56) просила суд визнати обтяження іпотеку, щодо накладення заборони на нерухоме майно, а саме, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що накладено на підставі договору іпотеки №2175 від 18.08.2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Сушановою Т.В. та зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №3624628 від 18.08.2006 року, тип обтяження заборона на нерухоме майно таким, що підлягає скасуванню. Позовні вимоги, з урахуванням позовної заяви у редакції від 05.09.2025 року (а.с. 49-56) обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 18 серпня 2006 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Сушановою Т.В. та зареєстрований у реєстрі за №2175 в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №24/П/31/2006-840 від 18.06.2006 року. На підставі договору іпотеки до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про обтяження. 03 червня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричко Ю.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1126, про стягнення на корить ТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп», право вимоги до якого перейшло на підставі договору відступлення прав вимоги GL48N718070_I_6, з [PERSON] заборгованості, яка виникла за Договором іпотеки, посвідченим 18 серпня 2006 року, приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Сушановою Т.В. за № 2175, який укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра», в забезпечення за Кредитним Договором № 24/П31/2006-840 від 18 серпня 2006 року та згідно виписки з рахунку боржника від 03 червня 2021 року становить 1439483,30 грн. Заочним рішенням від 28.09.2021 року у справі №381/4258/21 вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. На думку позивача, обтяження у вигляді іпотеки втратило свою правову підставу. Проте, відповідач не вчиняє жодних дій щодо зняття обтяження, що перешкоджає позивачу у реалізації права власності, що змушує її звернутись до суду з даним позовом. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що зобов`язання за кредитним договором на даний час не виконано. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, заборгованість складає 51 991,87 доларів США. Договором іпотеки передбачено декілька способів звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, за рішенням суду, виконавчим написом нотаріуса та позасудові, у тому числі, відповідно до статті 5 Договору іпотеки шляхом застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб, що передбачений статтею 36 Закону України «Про іпотеку», тобто шляхом позасудового врегулювання. Основне зобов`язання не припинено, позичальником не виконано зобов`язання за кредитним договором, а строк дії іпотечного договору не закінчився, оскільки згідно умов вказаного договору - іпотечний договір діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності. Тому, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитом здійснений позивачем 30.07.2015 року на суму 2007,00 грн., що встановленим судовим рішенням у справі №381/4258/21, яке набрало законної сили. З цього час відповідач не звертався до суду з вимогами про стягнення заборгованості. Тобто, основне зобов`язання вважається припиненим у зв`язку зі спливом строків позовної давності, а відтак, припинилась і іпотека, яка його забезпечувала. У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача вказувала, що доводи щодо припинення основного зобов`язання та припинення іпотеки, у зв`язку зі спливом строку позовної давності, суперечать нормам чинного законодавства та правовими висновками Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права. У судовому засідання позивач та її представник вимоги позову підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні, в режимі відеоконференції, просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила судові витрати покласти на позивача. Третя особа у судове засідання не з`явилась, але у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.\~ Ухвалою суду від 25 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 05 вересня 2025 року представником позивача на виконання вимог вказаної ухвали подано документи. Ухвалою суду від 11.09.2025 року відкрито провадження у даній справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано докази у третьої особи, які надійшли на адресу суду 15.10.2025 року. Протокольною ухвалою суду від 20.10.2025 року до матеріалів справи долучено відзив на позовну заяву. Протокольною ухвалою суду від 17.11.2025 року до матеріалів справи долучено відповідь на відзив та заперечення, а також відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. Крім того, закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення сторін, на основі повного та всебічного дослідження матеріалів справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 18 серпня 2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Сушановою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2161 (а.с. 19). У подальшому, вулицю Чапаєва було перейменовано на вулицю Житомирська. 18 серпня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 24/П/31/2006-840 (а.с. 95-97). За вказаним договором, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошових коштів у сумі 31500 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором. Цільове використання кредиту - для розрахунків по договору купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно п.2.1 договору, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів позичальник укладає з банком договір іпотеки житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 53,2 кв.м. та житловою 33,5 кв.м. та земельних ділянок 557 кв.м. та 1000 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в день укладення цього договору. Кінцевим терміном повернення кредиту є 17.08.2036 року (п. 3.3.4. договору). 18 серпня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Сушановою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2175 (а.с. 127-128). Предметом іпотеки за цим договором є житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 53,2 кв.м. та житловою 33,5 кв.м. На підставі договору іпотеки, приватним нотаріусом 18.08.2006 року було внесено до Державного реєстру речових прав запис про іпотеку за № 37739256 та заборону на нерухоме майно №3624628 (а.с. 23). 03 червня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричко Юлією Олександрівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1126 про стягнення на корить ТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп», право вимоги до якого перейшло на підставі договору відступлення прав вимоги GL48N718070_I_6, з [PERSON] заборгованості яка виникла за Договором іпотеки, посвідченим 18 серпня 2006 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Сушановою Т.В. за № 2175, який укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», в забезпечення за Кредитним Договором № 24/П31/2006-840 від 18 серпня 2006 року та згідно виписки з рахунку боржника від 03 червня 2021 року становить 1439483,30 грн. Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2022 року у справі №381/4358/21, що набрало законної сили 27 травня 2022 року, вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 26-28). Як встановлено даним рішенням, із наданих позивачем копій платіжних документів вбачається, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 24/П31/2006-840 від 18 серпня 2006 року було здійснено позивачем 30 липня 2015 року на суму 2007,00 грн. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). На даний час [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно з п. 7 ч. 2\~ст.16 ЦК України,\~припинення правовідношення є одним із способів захисту цивільних прав. Згідно з ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання\~припиняється частково\~або у\~повному обсязі\~на підставах,\~встановлених договором\~або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.ч. 1,2 ст. 598, ст. 599 ЦК України). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до\~ст.\~17\~Закону України\~«Про іпотеку»,\~іпотека припиняється\~у разі: припинення\~основного зобов`язання\~або закінчення\~строку дії\~іпотечного договору; реалізації\~предмета іпотеки\~відповідно до\~цього Закону; набуття\~іпотекодержателем права\~власності (спеціального\~майнового права)\~на предмет\~іпотеки;\~визнання іпотечного\~договору недійсним; знищення\~(втрати)\~переданої в\~іпотеку будівлі\~(споруди),\~якщо іпотекодавець\~не відновив\~її.\~Якщо предметом\~іпотечного договору\~є земельна\~ділянка і\~розташована на\~ній будівля\~(споруда),\~в разі\~знищення (втрати)\~будівлі (споруди)\~іпотека земельної\~ділянки не\~припиняється; примусове\~відчуження земельної\~ділянки,\~іншого нерухомого\~майна відповідно\~до\~статті 14-1\~Закону\~України "Про\~передачу,\~примусове відчуження\~або вилучення\~майна в\~умовах правового\~режиму воєнного\~чи надзвичайного\~стану;\~з інших\~підстав,\~передбачених цим\~Законом. Наступні\~іпотеки припиняються\~внаслідок звернення\~стягнення за\~попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Наслідки спливу\~позовної давності\~визначені у\~ст.\~267\~ЦК України,\~відповідно до\~якої особа,\~яка виконала\~зобов`язання\~після спливу\~позовної давності,\~не має\~права вимагати\~повернення виконаного,\~навіть якщо\~вона у\~момент виконання\~не знала\~про сплив\~позовної давності. Заява\~про захист\~цивільного права\~або інтересу\~має бути\~прийнята судом\~до розгляду\~незалежно від\~спливу позовної\~давності. Позовна\~давність застосовується\~судом лише\~за заявою\~сторони у\~спорі,\~зробленою до\~винесення ним\~рішення. Сплив\~позовної давності,\~про застосування\~якої заявлено\~стороною у\~спорі,\~є підставою\~для відмови\~у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому, спливу позовної давності як підстави для припинення зобов`язання норми ЦК України та Закону України «Про іпотеку» не передбачають. Аналогічна позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 17.05.2017 року у справі №6-786цс17, вказано, що за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного. Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості у судовому порядку захистити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. Однак за змістом\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає у можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного. Нормами\~ЦК України\~не передбачено, що сплив позовної давності є окремою підставою для припинення зобов`язання або закінчення договору. Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 січня 2020 року у справі № 761/44698/16-ц. Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Натомість Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням. Якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку». Оскільки сплив строку позовної давності не може бути підставою для припинення зобов`язань за договором іпотеки на підставі діючих норм ЦК України та Закону України «Про іпотеку», в задоволенні даного позову слід відмовити в повному обсязі. Згідно приписів ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed