Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал» звернувся до Золочівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача в яких просив суд стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал»» заборгованість за договором споживчого кредиту № 2671330 від 09 грудня 2021 року в розмірі 6\~427,98 грн. Позивач зазначає, що 09 грудня 2021 року між [PERSON] , як позичальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура України», як позикодавцем, було укладено договір споживчого кредиту № 2671330, відповідно до якого боржник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умовами про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог\~Закону України «Про електронну комерцію. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором споживчого кредиту кредитор виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надала своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням. Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором відповідач належним чином не виконувала, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 6\~427,98, з яких: 1\~999,98 грн. заборгованості за тілом кредиту,4 428,00 грн. заборгованості за відсотками. Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики № 2671330 від 09 грудня 2021 року за договором факторингу № ККЛУ 10082023 від 10 серпня 2023 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал»». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором. Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором споживчого кредиту № 2671330 від 09 грудня 2021 року. 11 листопада 2025 року\~відкрито провадження у справі. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву. Позивач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від представника позивача: Усенко Михайло Ігорович подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Водночас, не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Хоча належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та не подавався відзив. Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу України. За правилами норми частини 2\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Доказами у справі встановлено, що 09 грудня 2021 року [PERSON] , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура України»» як позикодавцем було укладено договір споживчого кредиту за номером: 2671330, відповідно до якого боржник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що засвідчив електронним цифровим підписом, із урахуванням вимог\~Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується наданою суду на дослідження копією договору позики від 09 грудня 2021 року. 10 серпня 2023 року між ТзОВ Лінеура України» та ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № ККЛУ 10082023, згідно якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал»» було передано право вимоги за кредитним договором № 2671330 від 09 грудня 2021 року. Окрім цього, позивачем надано суду на дослідження розрахунок заборгованості та виписка з особового рахунку за договором споживчого кредиту за номером: 2671330 від 09 грудня 2021 року. За нормативними правилами\~статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається. Виходячи зі змісту статей\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Разом із цим, нормою\~статті 599 Цивільного кодексу України\~передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). За змістом\~статті 611 Цивільного кодексу України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Нормою частини 1\~статті 612 Цивільного кодексу України\~акцентовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). При цьому, відповідно до частини 1\~статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Імперативними приписами частини 2\~статті 1048 Цивільного кодексу України\~визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1\~статті 1049 Цивільного кодексу України). Нормативними положеннями\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із частиною 2 статті\~1054\~та частиною 2 статті\~1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2\~статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Із доказів у справі вбачається, що між 09 грудня 2021 року між [PERSON] , як позичальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура України», як позикодавцем, було укладено договір споживчого кредиту № 2671330. Відповідно до п. 1.2 договору сума позики становить 2000 гривень 00 копійок. п. 1.3 договору передбачає строк кредитування\~360 днів. п, 1.4 договору передбачено процентну ставку в розмірі\~1,99 % за день користування, п. 1.4.1 договору передбачено знижену процентну ставку в розмірі\~1 % за день користування на умовах, визначених договором, зокрема строковості, зворотності та оплатності. [PERSON] належним чином своє зобов`язання не виконала та допустила заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 6\~427,98 грн., з яких: 1\~999,98 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4\~428,00 грн. заборгованості за відсотками. Судом встановлено, що право грошової вимоги за договором позики № 2671330 від 09 грудня 2021 року за договором факторингу № ККЛУ 10082023 від 10 серпня 2023 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал»». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором. Судом встановлено, що позивач: ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок. Нормою частини 1\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову становила 6\~427,98 грн.. Судом позовні вимоги задоволено в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача: ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. Доказами у справі встановлено, що 01 липня 2025 року між ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» та АО «Апологет» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги за номером: № 0107. Відповідно до п 1.1. договору клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші Послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів Клієнта. Відповідно до п. 2.1. Договору порядок розрахунків та інші аспекти виконання Договору визначаються Додатком № 1 до Договору. Відповідно до акту наданих послуг (правової(правничої) допомоги) № 740 від 05 вересня 2025 року, який є додатком до договору № 0107 про надання правової(правничої) допомоги від 01 липня 2025, а саме пункту 3 - сума наданих послуг відповідно до договору складає 8000 (вісім тисяч) гривень, що підтверджується наданою суду копією такого договору та акту наданих послуг. Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 3 ст.133\~та ч. 1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрата (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). Так, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, вважає, що розмір гонорару в 8 000,00 грн. є не обґрунтованим та завищеним. Так, справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні. Крім іншого розмір правової допомоги в сумі 8 000,00 грн. є неспівмірними. Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу до 4 000,00 грн., що буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності. На підставі викладеного та

Outcome: approved