Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

До Святошинського районного суду м. Києва 27.10.2025 р. від [PERSON] надійшов позов про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. Позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи це тим, що їй 77 років, вона є пенсіонеркою та отримує пенсію у розмір 8 110,87 грн. на місяць, яка є недостатньою для забезпечення прожиткового мінімуму, особливо звертає увагу на стан її здоров`я. При цьому зазначила, що всі кошти йдуть їй на ліки та діагностичні процедури. Також зазначає, що в неї є троє дітей, одним з яких є відповідач по справі та з яким було укладено договір довічного утримання 12.06.2013 р,. за умовами якого вона передала у власність відповідача 1/4 частину кв. [ADDRESS] . Після укладання договору, відповідач умови договору не виконує, матеріальної допомоги не надає, комунальні послуги не сплачує, догляду та утримання також не надає. Як зазначила позивач відповідач отримує заробітну плату в розмірі 35-40 тисяч гривень в зв`язку з чим може надавати їй допомогу на лікування та життя. Проте на її звернення останній відмовляється їй надавати матеріальну допомогу, в той час як вона її потребує. На підставі наведеного просила стягнути аліменти з відповідача на її користь у твердій грошовій сумі в розмі 15 000, 00 грн. Ухвалою суду від 29.10.2025 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив (а.с.30). 19.11.2025 відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідач вимоги позову не визнав, зазначивши, що у позивача є троє дітей, в той час як позов пред`явлено лише до нього, він добросовісно виконує умови укладеного договору довічного утримання, сплачує комунальні платежі, здійснює необхідні витрати за доглядом та побутовими потребами, а саме здійснює ремонт в квартирі, купує побутову техніку, крім того, зазначив що рішенням Святошинського районног суду м. Києва від 10.02.2022 р., у справі 759/219/21 встановлено, що в ході судового розгляду не знайшли підтвердження обставини щодо невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків за договором довічного утримання, а тому позовні вимоги в цій частині є недоведеними. Також вказав, що він періодично здійснює грошові перекази на користь позивача. Надав суду довідку ОК-5, з якої вбачається, що він отримав дохід у 2025 році - місячний дохід 8 000 грн.; у 2024 році - з січня по березень [PERSON] отримував по 7 100 грн. щомісячно, а з квітня по грудень 2024 року - по 8 000 грн. щомісячно. Тобто, твердження Позивача про нібито отримання відповідачем щомісячного доходу в розмірі 35 000-40 000 грн або 65 000-70 000 грн є абсурдними, необґрунтованими, не підтверджуються жодними допустимими доказами та не відповідають дійсності. На підставі наведеного просив в позові відмовити. Відповіді на відзив до суду не надходило. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив, заперечень закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення у відповідності до вимог п. 5 ст. 279 ЦПК України та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, судом, що позивач по справі [PERSON] , [INFO] та є пенсіонером (а.с. 8, 10). Між позивачем та відповідачем по справі було укладено договір довічного утримання 12.06.2013р. (а.с. 14-15), виконання умов якого не є предметом даного спору. Відповідач по справі [PERSON] є сином позивача [PERSON] (а.с. 16,17). Чоловік позивача [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 18). Згідно довідки про доходи № 8704 0777 3571 2099, пенсія [PERSON] щомісячно з квітня 2025 р по вересень 2025 р. становить по 8 110,87 грн (а.с.20). В матеріалах справи також наявна виписка з медичної картки [PERSON] , згідно якої остання 09.01.2025 р., 28.02.2025 р. та 25.09.2025 р зверталась до сімейного лікаря (а.с.23-24). Заперечуючи проти позову відповідач надав до суду докази на спростування вимог позивача, зокрема, згідно згідно довідки ОК-5 він отримав дохід 2025 році - 8 000 грн. щомісячно, в 2024 році - з січня по березень [PERSON] отримував по 7 100 грн. щомісячно, а з квітня по грудень 2024 року - по 8 000 грн. щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Зазначена норма є зобов`язальною , але позивач повинен довести потребу у матеріальній допомозі. Однак, позивачем не надано до суду доказів (належних, переконливих, достовірних) про стан здоров`я позивача, звернення до сімейного лікаря не свідчить про важкий стан здоров`я та щомісячний розмір понесених ним витрат на лікування. В той же час розмір щомісячної пенсії позивача з квітня 2025 року становить 8 110,87 грн., прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць осіб, які втратили працездатність, на 2025 рік встановлено у сумі 2361 у відповідності до Закону України "Про державний бюджет на 2025 рік". Отриманий розмір пенсії перевищує у 3.43 рази прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць осіб, які втратили працездатність, на 2025 рік. Посилання позивача на те, що розмір отримуваної ним пенсії не дозволяє йому забезпечити собі гідне існування, а визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму не забезпечує всіх потреб позивача, без надання доказів такої потреби, не може бути підставою для задоволення позову та визначення аліментів у будь-якому розмірі. Рішення суду не може бути прийнято на припущеннях. Також не було надано до суду жодних доказів, що позивач має скрутне матеріальне становище, а інших переконливих доказів, які підтверджували б викладені позивачем обставини позивачем, до суду не надано. Навпаки, відповідачем надано до суду докази, що його майновий стан є нижчий ніж майновий стан позивача. Таким чином факт потреби матеріальної допомоги позивачем не доведено, що виключає можливість застосування ч.1 ст. 202 СК України та обов`язок відповідача утримувати свою непрацездатну матір, у зв`язку з чим у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері необхідно відмовити.

Outcome: dismissed