Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про встановлення факту самостійного виховання ним неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позов обгрунтовується тим, що після розірвання шлюбу між ним та [PERSON] , відповідач разом з їх двома спільними дітьми - дочкою [PERSON] та сином [PERSON] виїхала до Автономної республіки Крим на постійне місце проживання, однак на початку січня 2020 року привезла дітей на зимові канікули до позивача та відмовилась забирати їх назад. Після цього діти залишились проживати з позивачем, перебувають на його утриманні та вихованні. На даний час дочка є повнолітньою, а сину виповнилося 15-ть років. З початком повномасштабного вторгнення позивач був призваний на військову службу під час загальної мобілізації через введення воєнного стану в Україні 24 лютого 2022 року, під час служби отримав поранення, за станом здоровя був визнаний обмежено придатним та переведений для проходження військової служби за місцем проживання. 23 листопада 2023 року позивач звернувся до начальника [INFO] про звільнення його з військової служби як такого, що самостійно виховує дитину віком до вісімнадцяти років, однак листом від 23 грудня 2023 року №1/11219 йому було відмовлено з огляду на те, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у вихованні, а також відсутні документи, які підтверджують позбавлення [PERSON] обовязку та права на виховання дитини. В березні 2024 року позивач звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: самостійного виховання батьком дитини, однак 24 січня 2025 року вказана заява була залишена без розгляду, тому виникла необхідність подання до суду заяви про встановлення цього ж факту, але в позовному провадженні. Позивач зазначає, що відповідач фактично самоусунулась від виконання своїх обовязків з виховання та утримання сина, її місце перебування не відоме, оскільки останній раз вона перетинала державний кордон 04 січня 2021 року в пункті пропуску КПВВ Каланчак і після цього на територію України не поверталась. За вказаних обставин встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини позивачем має юридичне значення, оскільки є підставою для звільнення його з військової служби згідно зі ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», якою передбачено звільнення військовослужбовців з військової служби через сімейні обставини, зокрема, у разі самостійного виховання дитини (дітей) віком до 18 років. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Третя особа - орган опіки та піклування Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області згідно з поданими до суду письмовими поясненнями від 24 липня 2025 року за вих.№01-40/348/2 в особі уповноваженої посадової особи, зазначив про те, що орган опіки та піклування не наділений повноваженнями розгляду питання та надання до суду письмового висновку щодо підтвердження чи спростування обставини самостійного виховання дитини одним із батьків, зокрема, батьком. Між [PERSON] та [PERSON] , як батьками неповнолітнього [PERSON] , не виникало спорів щодо визначення місця його проживання чи щодо участі одного з них у його вихованні, вони ніколи не звертались до Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області, як до органу опіки та піклування, стосовно цих питань. Як третя особа у даній справі, орган опіки та піклування не заперечує проти задоволення позовних вимог у разі, якщо суд знайде правові підстави для їх задоволення (а.с.54). В судове засідання по розгляду справи по суті позивач [PERSON] не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином\~в порядку,\~передбаченому ст.ст.14,\~128\~ЦПК України (а.с.144, 155, 174), тому вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином. Згідно поданої заяви прохав суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити, оскільки за відсутності на території України матері неповнолітньої дитини, доля якої не відома, його відсутність, як батька та єдиного на даний час законного представника, не дає вирішувати юридично значимі питання дитини (а.с.176 ). В судове засідання по розгляду справи по суті відповідач [PERSON] не зявилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином\~в порядку,\~передбаченому ст.128\~ЦПК України (а.с.166,\~167-168). Про причини неявки суд не повідомила. Відзиву на позовну заяву разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог у встановлений судом строк не подала. Заяв та клопотань в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі про розгляд справи за її відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання від відповідача не надходило. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Представник третьої особи - органу опіки та піклування Долинської міської ради в судовому засіданні з метою захисту прав неповнолітнього [PERSON] прохала суд задоволити позов і встановити факт самостійного виховання позивачем [PERSON] неповнолітнього сина. Суду пояснила, що позивач вперше звернувся до служби у справах дітей Долинської міської ради 24 листопада 2023 року із заявою про проведення обстеження умов проживання. В період часу з 25 лютого 2022 року по 24 листопада 2023 року позивач не звертався до служби у справах дітей Долинської міської ради, в тому числі і щодо невиконання відповідачем її батьківських обовязків стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , а також з приводу визначення його місця проживання. Також зазначила, що неповнолітній [PERSON] не був на обліку як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Хто здійснював догляд за неповнолітнім в період проходження позивачем військової служби після 25 лютого 2022 року їй не відомо. На даний час неповнолітній син позивача тимчасово влаштований в сімю хрещеного батька [PERSON] , як дитина позбавлена батьківського піклування, і термін його перебування там продовжений до 01 березня 2026 року. Підтвердила, що у неповнолітнього [PERSON] є рідні дідусь та бабуся, які проживають на території колишнього Устинівського району, однак Ростислав не виявив бажання бути з ними з огляду на навчання в школі в м.Долинська, наявність там друзів та тренажерного залу, який він відвідує. Звязок з матірю неповнолітній Ростислав підтримує, спілкуючись з нею по телефону. Представник третьої особи - військової частини [NUMBER] в судове засідання по розгляду справи по суті не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, передбаченому ст.ст.14, 128 ЦПК України, тому вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (а.с.157, 158, 161). Заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, до суду не подав. Письмових пояснень третьої особи щодо позову до суду також не направив. На виконання вимог п.п.2, 3 ч.3 ст.265 ЦПК України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, а також процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.22-24). Ухвалою суду від 07 серпня 2025 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, військову частину [NUMBER] та зобовязано орган опіки та піклування надати до суду інформацію про особу-(іб), які з 28 липня 2025 року займалися вихованням та утриманням неповнолітнього [PERSON] у звязку з проходженням його батьком військової служби (а.с.64-65). Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року про закриття підготовчого провадження цивільну справу було призначено до судового розгляду по суті (а.с.101-102). Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України відповідачем [PERSON] (а.с.140-141). Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року визнано обовязковою явку представника виконавчого комітету Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області для надання пояснень з приводу вжиття службою у справах дітей виконавчого комітету заходів забезпечення соціального захисту неповнолітнього [PERSON] у звязку з чим в судовому засіданні оголошено перерву (а.с.142). Заслухавши пояснення представника органу опіки та піклування Долинської міської ради, безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження, де в рядку «Батько» зазначено: « [PERSON] », а в рядку «Мати» - « [PERSON] » (а.с.6).\~\~\~\~\~ Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2025 року, постановленою у справі №388/555/24, заяву [PERSON] , заінтересовані особи: [INFO] , [PERSON] , про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, залишено без розгляду з огляду на висновок суду про те, що факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись в порядку окремого провадження, а з поданої [PERSON] заяви вбачається спір про право (а.с.8-10). Зі змісту доданої до позовної заяви копії договору дарування квартири, посвідченої 18 грудня 2010 року приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Величком С.О. та зареєстрованим в реєстрі за №1104, вбачається, що дарувальник [PERSON] подарувала своєму сину [PERSON] , як обдарованому, а останній прийняв у дар від матері квартиру за [ADDRESS] (а.с.7). Згідно з витягами з реєстру Долинської територіальної громади за №2025/001372501 та №2025/001374951 від 30 січня 2025 року, адресою зареєстрованого місця проживання позивача та його сина [PERSON] є [ADDRESS] (а.с.13, 14). Згідно з актом №152 обстеження умов проживання від 27 листопада 2023 року, проведеного начальником та головним спеціалістом-юрисконсультом служби у справах дітей Долинської міської ради, за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, м.Долинська, вул.Нова, 56/55, умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам, наявні меблі, ел.-побутова техніка; приготовлена їжа, запас продуктів харчування; предмети побуту, постільна білизна, одяг, взуття в достатній кількості та належному стані. Для виховання, розвитку дитини створено такі умови: є окрема кімната з місцем для навчання, сну та відпочинку (шафа, комод, диван, ліжко). Ростислав забезпечений одягом, взуттям відповідно до віку та сезону, засобами для навчання та розвитку. В дитини є домашній улюбленець - кіт [PERSON] . Щодо стосунків, традицій в сімї зазначено про те, що: під час бесіди з [PERSON] зясовано, що на початку січня 2020 року його мама [PERSON] привезла його та сестру [PERSON] до їхнього батька [PERSON] , а сама повернулась до АР Крим, спілкуються з нею в телефонному режимі. З того часу діти, зокрема, [PERSON] , перебуває на повному утриманні свого батька, з яким у нього гарні стосунки. Висновок: за вказаною адресою підтверджено факт спільного проживання та утримання неповнолітнього [PERSON] його батьком [PERSON] (а.с.42). Згідно з актом №66 обстеження умов проживання від 16 травня 2025 року, проведеного начальником та головним спеціалістом служби у справах дітей Долинської міської ради, за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, м.Долинська, вул.Нова, 56/55, умови проживання відповідають санітарним нормам, в квартирі затишно, прибрано; родина в достатній кількості забезпечена необхідними меблями та предметами побутової ел.техніки; є запас продуктів харчування та приготовлена їжа. Для виховання, розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната неповнолітній [PERSON] в достатній кількості має одяг та взуття відповідно до свого віку й сезону, засоби гігієни шкільні приладдя. Зі слів дитини він здоровий та має все необхідне, систематично відвідує тренажерний зал, навчається в Академічному ліцеї Долинської міської ради. Щодо стосунків, традицій в сімї зазначено про те, що: зі слів [PERSON] його батько [PERSON] повністю забезпечує утримання хлопця, турбується про його фізичний розвиток. Мама перебуває в АР Крим з січня 2020 року, спілкується з нею в телефонному режимі. Висновок: за вказаною адресою підтверджено факт спільного проживання та утримання неповнолітнього [PERSON] його батьком [PERSON] (а.с.15). Згідно із характеристикою з місця проживання, наданою посадовою особою виконавчого комітету Долинської міської ради від 22 травня 2025 року за вих.№236, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Донька [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] , син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком. Сімейний стан - неодружений. З усього періоду проживання за вказаною адресою [PERSON] зарекомендував себе з позитивного боку: ввічливий, дисциплінований, порядний. Доброзичливий у відносинах з членами родини та сусідами. Не порушував громадський порядок і не конфліктував. Сам утримує квартиру в чистоті та порядку. Мати дітей [PERSON] після розлучення з 2017 року за вказаною адресою не проживає, до дітей не навідується (а.с.16). Згідно з довідкою про участь батьків учня 9-В класу у шкільному житті дитини, виданої 15 травня 2025 року за вих.№266 Комунальним закладом «Академічний ліцей Долинської міської ради», [PERSON] регулярно відвідує заняття у закладі освіти, до ліцею ходить охайний та доглянутий, регулярно виконує домашні завдання, не пропускає навчальні заняття без поважних причин. Батько [PERSON] спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини, бере активну участь у роботі батьківського комітету. Мати [PERSON] контакту із закладом освіти не підтримує, із учителями не спілкується (а.с.17). Зі змісту військового квитка [PERSON] судом встановлено, що позивач 25 лютого 2022 року призваний на військову службу [INFO] . В період часу з 28 жовтня 2023 року по 27 липня 2025 року записи про проходження позивачем військової служби у військовому квитку відсутні. Згідно з наказом №212 від 28 липня 2025 року зарахований до списків військової частини [NUMBER] на посаду сержанта з матеріального забезпечення (а.с.61). На виконання вимог ухвали суду від 07 серпня 2025 року представником служби у справах дітей Долинської міської ради до суду надано письмове пояснення про тимчасове влаштування неповнолітнього [PERSON] на підставі заяви його сестри [PERSON] в сімю хрещеного [PERSON] з огляду на її відїзд на навчання до м.Київ та проходження батьком військової служби за межами Кіровоградської області (а.с.92, 93). \~ \~ \~ \~Згідно з наказом начальника служби у справах дітей Долинської міської ради №41 від 29 серпня 2025 року неповнолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано в сімю хрещеного [PERSON] терміном на три місяці (до 29 листопада 2025 року) (а.с.96). Згідно з актом №125 обстеження умов проживання від 29 серпня 2025 року, проведеного начальником та головним спеціалістом-юрисконсультом служби у справах дітей Долинської міської ради, за адресою: Кіровоградська область, м.Долинська, вул.Сонячна, 6г/20, де [PERSON] тимчасово проживає в хрещеного батька [PERSON] , умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам; в достатній кількості запас продуктів харчування, меблів, побутової техніки, постільної білизни, засобів гігієни. Для виховання, розвитку дитини створено такі умови: окреме спальне місце, місце для навчання та все необхідне для забезпечення [PERSON] (а.с.95). Наказом начальника служби у справах дітей Долинської міської ради №56 від 01 грудня 2025 року продовжено тимчасове влаштування неповнолітнього [PERSON] в сімї хрещеного [PERSON] терміном на три місяці (до 01 березня 2026 року) до повернення в рідну сімю (а.с.185). Під час безпосереднього дослідження доказів у справі суд був позбавлений процесуальної можливості виконати вимоги ст.12 Конвенції про права дитини, ч.1 ст.171 Сімейного кодексу України (далі - СК України) та ч.1 ст.232 ЦПК України щодо заслуховування показань неповнолітнього [PERSON] з приводу позову про встановлення факту самостійного його виховання батьком [PERSON] з огляду на подану неповнолітнім [PERSON] до суду письмову заяву від 21 жовтня 2025 року про його відмову від надання показань згідно зі ст.63 Конституції України (а.с.133). Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4\~ст.265 ЦПК України\~та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним учасникам справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, а також доказам, якими вони підтверджуються, з урахуванням засад змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. За змістом ч.1\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється\~СК України (ст.1 СК України). Ч.1 ст.121 СК України\~передбачено, що права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122 та 125\~цього\~Кодексу. Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обовязків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини,\~крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Права та обовязки батьків щодо виховання дитини визначені ст.ст.150, 151 СК України. За приписами ч.2 ст.150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною пятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Зазначена норма свідчить про те, що навіть якщо один із батьків проживає окремо від дитини, він має здійснювати батьківські права та виконувати обовязки,\~що очевидно полягає у вчиненні певних дій,\~необхідних для виховання дитини, а не у повній відмові від них. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. Сімейні відносини, як вид суспільних відносин, складаються з субєктів, обєктів і змісту (прав та обовязків). Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Так, у силу положень\~Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) в момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обовязки), яка припиняється у момент її смерті (ст.25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.30 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.15 СК України\~сімейні обовязки є такими, що тісно повязані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обовязки особистого або майнового характеру є обовязками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Тому смерть, до прикладу, матері дитини є підставою для припинення її обовязку по вихованню та утриманню дитини. Згідно з ч.2 ст.15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. У ч.4 ст.15 СК України\~визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін . Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (ст.164 СК України). За таких обставин, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері цієї дитини обмежується або припиняється. Оскільки в\~СК України\~чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання особи недієздатною, померлою, безвісно відсутньою) та які позбавляють особу можливості користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права і обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно їх виконує. Нормами СК України\~не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Так само визначена в ч.1 ст.15 СК України\~«невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Крім того, ч.1 ст.152 СК України\~встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.155 СК України\~відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що у даній справі позивач прохає встановити факт самостійного виховання та утримання ним неповнолітнього сина, однак встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дитини - відповідача по справі [PERSON] .. Доведення факту одноосібного виховання та утримання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Враховуючи, що сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, а визначена ч.1 ст.15 СК України\~«невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема, від обов`язків щодо виховання та утримання дитини, сам факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з її виховання та утримання. Судом також враховується, що під час судового розгляду справи позивач, будучи військовослужбовцем, перебував за місцем свого проживання в м.Долинська, про що свідчать направлений ним на адресу суду 21 жовтня 2025 року поштовий конверт із поясненнями [PERSON] та із зазначенням адреси відправника, а також отримання ним 24 листопада 2025 року за адресою місця проживання: [ADDRESS] судової повістки про виклик до суду. Отже, позивачем [PERSON] не було доведено, що проходження ним військової служби пов`язане з постійним перебуванням за межами Кіровоградської області та унеможливлює його участь у житті дитини, оскільки військова служба жодним чином не позбавляє позивача належних йому прав стосовно неповнолітнього сина та може передбачати різні форми її проходження, в тому числі і за межами військової частини (ст.159 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України»). З досліджених судом матеріалів цивільної справи та наданих представником органу опіки та піклування пояснень вбачається, що неповнолітній [PERSON] підтримує спілкування зі своєю матір`ю - відповідачем [PERSON] в телефонному режимі, що свідчить про участь останньої в житті дитини та його вихованні. З огляду на викладене, беручи до уваги, що у матеріалах цивільної справи відсутні докази існування або настання обставин, в силу яких батьківська правосуб`єктність відповідача [PERSON] , як матері дитини, обмежена або припинилася (зокрема, внаслідок її смерті, визнання недієздатною), суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про встановлення факту самостійного виховання позивачем [PERSON] , як батьком, неповнолітнього сина [PERSON] .. При цьому суд зауважує, що факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватися на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, оскільки у такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Оскільки нормами\~СК України\~закріплений обов`язок батьків виховувати та утримувати свою дитину, то правові підстави для додаткового встановлення у судовому порядку факту самостійного виховання позивачем неповнолітнього сина відсутні.

Outcome: dismissed