Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси в складі судді Плавича І.В. знаходилась цивільна справа №521/13186/17 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа на стороні позивача [PERSON] , про визнання договору частково недійсним та стягнення безпідставно сплачених коштів. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 02.03.2023 у справі №521/13186/14 у позові відмовлено. 24.11.2023 до суду надійшла заява представника відповідача ТОВ «Порше Мобіліті» адвоката Чередніченко М.М. про ухвалення додаткового рішення, в якій відповідач просить суд: стягнути з позивача на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судові витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у розмірі 20400 грн та стягнути з позивача на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судові витрати на оплату судового збору. В обґрунтування заяви покликається на те, що в даній справі відповідачем надавалась правнича допомога ТОВ «Порше Мобіліті» на підставі договору про надання правничої допомоги,сумма витрат зазначених в розмірі 12000 грн., Рішення відповідачем неотримувалось, а про існування стало відомо лише після відкриття апеляційного провадження. В судове засідання учасники справи не з`явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено п.1 ч.1, ч.3 і 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. За визначенням ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, понесених або підлягаючих сплаті стороною у зв`язку з розглядом справи, визначається судом на підставі поданих доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази мають бути подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення, якщо сторона раніше заявила про намір це зробити. Судом встановлено, що згідно з карткою руху зазначеної заяви датою відповідного документу є 24.11.2023 року. Таким чином, представником відповідача було подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь ТОВ «Порше Мобіліті» витрат на професійну правову допомогу з порушенням строків, встановлених відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Отже, Цивільний процесуальний кодекс України містить спеціальну норму з цього приводу, зі змісту якої вбачається, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21 дійшов аналогічного правового висновку. З матеріалів справи встановлено, що в поданій заяві позивач жодним чином не обґрунтував поважності причин, які перешкодили йому подати докази щодо витрат на правничу допомогу у встановлений відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України строк. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цієї заяви про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: dismissed