Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту. Позивач мотивував свої вимоги тим, що 03.09.2020 між ТОВ "Вендор-Фінанс" та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № ВН23-01258. Згідно з договором відповідач отримав кредит у сумі 3500 грн на строк до 25.02.2022, з виплатою процентів у розмірі 18,3 % за кожні 30 днів. Відповідач порушив умови договору та не у повній мірі з порушенням строків виплачував відсотки, а також не повернув у встановлений строк борг, тому загальна заборгованість станом на 01.05.2024 становить 19636,51 грн. 05.09.2022 між ТОВ "Вендор-Фінанс" та ТОВ "Кредит готівкою" було укладено договір факторингу № 1-09Ф, відповідно до умов якого право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-01258 від 03.09.2020, укладеного між ТОВ "Вендор-Фінанс" та [PERSON] , було відступлено ТОВ "Кредит готівкою". 12.12.2023 між ТОВ "Кредит готівкою" та ТОВ "Фінансова компанія "Гефест" було укладено договір № 12122023, відповідно до умов якого право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-01258 від 03.09.2020, укладеного між ТОВ "Вендор-Фінанс" та [PERSON] , було відступлено ТОВ "Фінансова компанія "Гефест". 13.12.2023 між [PERSON] та ТОВ "Фінансова компанія "Гефест" було укладено договір № 13122023/1, відповідно до умов якого право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-01258 від 03.09.2020, укладеного між ТОВ "Вендор-Фінанс" та [PERSON] , було відступлено [PERSON] . Таким чином, [PERSON] на даний час є особою, яка має право вимоги до боржника у частині повернення заборгованості за договором та всіх інших платежів за договором. Станом на момент звернення до суду, строк повернення грошових коштів за договором наступав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування не сплачує, тому позивач звернувся з позовом до суду. Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 18.06.2024 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з урахуванням клопотання позивача. Відповідачу було надано п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження. Копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та додатків відповідачу двічі було надіслано за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку. До суду двічі повернулися рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою", що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням відповідача. У строк, що визначений в ухвалі суду, та станом на 16.12.2025 відповідач відзив не подав, жодних клопотань чи заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні без повідомлення сторін до суду також не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 03.09.2020 між ТОВ "Вендор-Фінанс" та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № ВН23-01258, за умовами якого кредит в сумі 3500 грн надається на строк до 25.02.2022, за користування коштами сплачуються проценти у розмірі 18,3 % за кожні 30 днів. Кредитні кошти надаються кредитором на підставі письмової заяви позичальника, не пізніше трьох днів з моменту набуття чинності цим договором. Позичальник отримує готівкові кошти через касу кредитора, або шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок, який вказує позичальник при оформленні договору. На підставі видаткового касового ордера відповідач 03.09.2020 отримав кредит в сумі 3500 грн. Додатком до договору про надання фінансового кредиту № ВН23-01258 від 03.09.2020 є графік внесків за договором, який узгоджений сторонами та підписаний особистим підписом відповідача. Відповідно до копії анкети, 03.09.2020 відповідач надав згоду на передачу, зберігання, використання та поширення через Бюро кредитних історій інформації щодо нього та згоду TOB "Українське бюро кредитних історій" на збір, зберігання та використання інформації з інших джерел, яка впливатиме на можливість виконання його зобов`язаня згідно зі статтей 9 та 11 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій», а також на доступ та отримання його кредитної історії в ТОВ Українське "Бюро кредитних історій" в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" та відповідно до Закону України "Про захист персональних даних". З умовами надання та погашення кредиту відповідач ознайомлений та зобов`язався їх сумлінно дотримуватися. Своїм підписом відповідач підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування в ТОВ "Вендор-Фінанс". Згідно із копією заяви позичальника на отримання фінансового кредиту, відповідач надав ТОВ "Вендор-Фінанс" свої анкетні дані, інформацію про місце роботи та контактні дані родичів. Відповідно до копії паспорту споживчого кредиту, відповідач 03.09.2020 ознайомився зі всіма умовами кредитування. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 01.05.2024 за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-01258 від 03.09.2020 заборгованість [PERSON] становить 19636,51 грн, з яких: 3042,97 грн заборгованість за тілом кредиту, 16593,54 грн відсотки за користування кредитом. 05.09.2022 ТОВ "Вендор-Фінанс" та ТОВ "Кредити готівкою" уклали договір факторингу № 1-09Ф, відповідно до якого ТОВ "Вендор-Фінанс" передало за відповідну плату ТОВ "Кредити готівкою" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Згідно з пунктом 2.1.3. цього Договору факторингу перехід від ТОВ "Вендор-Фінанс" до ТОВ "Кредити готівкою" прав вимоги відбувається у день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого Фактор стає кредитором відносно боржників та набуває усіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог у паперовому вигляді є невід`ємною частиною договору факторингу № 1-09Ф від 05.09.2022 та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 09.09.2022 до договору факторингу № 1-09Ф від 05.09.2022 за порядковим номером 2111 значиться [PERSON] , договір № ВН23-01258 від 03.09.2020, розмір права вимоги становить 19636,51 грн, а ціна права грошової вимоги 5518,39 грн. Як видно з виписки за контрагентом, ТОВ "Кредити готівкою" сплатило ТОВ "Вендор-Фінанс" кошти згідно з договором факторингу № 1-09 Ф. 12.12.2023 ТОВ "Кредити готівкою" уклало договір № 12122023 про відступлення права вимоги із ТОВ "Фінансова компанія "Гефест". Відповідно до умов цього договору ТОВ "Кредити готівкою" передає ТОВ "Фінансова компанія "Гефест" права вимоги до боржників, зазначених в додатку № 1 до цього Договору. Відповідно до пункту 1.5. договору № 12122023 відступлення права вимоги за цим договором вважатиметься здійсненим з моменту зарахування грошових коштів у сумі та у строк на рахунок цедента. За умовами пункту 3.1 Договору № 12122023, 12.12.2023 ТОВ "Кредити готівкою" та ТОВ "Фінансова компанія "Гефест" мали підписати акт прийому-передачі оформлених належним чином копій усіх документів, що свідчать про право вимоги, а також всіх документів, які засвідчують права, що відступаються. Пунктом 5.4. договору № 12122023 встановлено право ТОВ "Фінансова компанія "Гефест" як цесіонарія відступити права вимоги третім особам на свій розсуд. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору № 12122023 про відступлення права вимоги від 12.12.2023, за договором № ВН23-01258 від 03.09.2020 боржником є [PERSON] , розмір права вимоги становить 19636,51 грн, а ціна права грошової вимоги 5518,39 грн. Як видно з платіжної інструкції від 12.12.2023 № 346687221, ТОВ "Фінансова компанія "Гефест" сплатило ТОВ "Кредити готівкою" кошти згідно з договором № 12122023 про відступлення права вимоги від 12.12.2023. 13.12.2023 ТОВ "Фінансова компанія "Гефест" уклало Договір № 13122023/1 про відступлення права вимоги із позивачем. Відповідно до умов договору № 13122023/1 ТОВ "Фінансова компанія "Гефест" передає [PERSON] права вимоги до боржників, зазначених в додатку № 1 до договору. Відповідно до пукту 1.5. договору № 13122023/1 відступлення права вимоги за цим договором вважатиметься здійсненим з моменту повного виконання цесіонарієм зобов`язання з оплати прав, що відступаються. За умовами пункту 3.1 договору № 13122023/1, 13.12.2023 ТОВ "Фінансова компанія "Гефест" та [PERSON] мали підписати акт прийому-передачі оформлених належним чином копій всіх документів, що свідчать про право вимоги, а також всіх документів, які засвідчують права, що відступаються. Пунктом 5.4. договору № 13122023/1 встановлено право [PERSON] , як цесіонарія, відступити права вимоги третім особам на свій розсуд. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору № 13122023/1 про відступлення права вимоги від 13.12.2023, за договором № ВН23-01258 від 03.09.2020 боржником є [PERSON] , розмір права вимоги становить 19636,51 грн, а ціна права грошової вимоги 5518,39 грн. Як видно з копії квитанції від 13.12.2023, [PERSON] сплатив ТОВ "Фінансова компанія "Гефест" кошти згідно з договором № 13122023/1 про відступлення права вимоги від 13.12.2023. Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями у кредитних правовідносинах; такими особами є банк або інша фінансова установа; цей перелік є вичерпним. Відповідно до ч. 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. У п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку; до фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі послуги надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Однак, у спірних правовідносинах відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу - позивача [PERSON] , яка не може надавати фінансові послуги відповідно до чинного законодавства, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. Такий висновок суду відповідає правовій позиції про застосування норм права щодо відступлення права вимоги за кредитним договором, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, від 31.10.2018 у справі № 465/646/11, від 10.11.2020 у справі № 638/22396/14-ц, від 08.08.2023 у справі № 910/8115/19, від 08.11.2023 у справі № 206/4841/20. У постанові від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від означеного загального висновку, сформульованого у постанові від 31.10.2018 у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), лише конкретизувавши цей висновок так, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації. Однак, у спірних правовідносинах обставини перебування кредитора у процедурі ліквідації судом не встановлені, відповідних доказів матеріали справи не містять. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові - судовий збір покладається на позивача, відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При зверненні до суду з цим позовом позивач судовий збір не сплачував, оскільки звільнений від його сплати на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed