Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

У липні 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 05.10.2012 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . З 2023 відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їх з позивачем спільної дитини. Оскільки між позивачем та відповідачем на момент пред`явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання сина [PERSON] , [INFO] , позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 18.09.2025 дану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 15.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Розгляд (формування та зберігання) судової справи проводиться в змішаній (паперовій та електронній) формі. У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 317. Дитина перебуває на утриманні матері, що не заперечується відповідачем. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як встановлено судом, [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач не надав суду будь-яких заперечень, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим стягнути щомісячно зі [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21 липня 2025 року до повноліття дитини, оскільки саме такий спосіб утримання дитини обрано позивачем, з яким проживає дитина. Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів за минулий період, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ч.2 ст. 191 СК України). З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивачем не надано жодного належного доказу, що підтверджували б обставини, які б свідчили про можливість застосування до позовних вимог про стягнення аліментів на утримання сина сторін [PERSON] положень ч. 2 ст. 191 СК України, тому у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити через її недоведеність. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial