Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

У провадженні Хіджибейського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 508138,63 грн., завданої падінням дерева. (справа № 521/15947/24). Рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2025 року позовні вимоги [PERSON] до Виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково, проголошено стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 29 892 грн. 25 листопада 2025 року від представника позивача, адвоката Верховець Ксенії Сергіївни, до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява, згідно якої остання просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення на користь позивача судові витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 32 500,00 грн. Також у заяві наведено прохання розглянути дану заяву без участі позивача та його адвоката. 04 грудня 2025 року від представника Виконавчого комітету Одеської міської ради Бутрик Анастасії Олегівни через підсистему «Електронний суд» надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Суд, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява представника Нечепорука В.В. про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За положеннями ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Відповідно до ч. ч. 3-4 статті 270 ЦПК України передбачено, що Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 303/3973/17 (провадження № 61-12505св19), від 07 липня 2021 року у справі № 335/10173/19 (провадження № 61-5223св21), від 09 червня 2022 року у справі № 759/2952/20 (провадження № 61-16694св21), від 08 листопада 2023 року у справі № 539/2673/21 (провадження № 61-9750св 23). При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі №\~461/422/21 (провадження № 61-8158св22). У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18, провадження № 61-9124св20, вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Дані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 06 грудня 2023 року (справа № 370/463/21, провадження № 61-10515св23). На підтвердження\~своїх повноважень\~та понесених\~витрат позивача\~на правничу\~допомогу, представник позивача надав до суду копію договору про надання правової допомоги від 04.09.2024 року, копії додаткових угод № 1 від 04.09.2024 року та №\~2 від 04.09.2025 року до договору про надання правової допомоги та копію акту прийому-передачі наданих юридичних послуг від 21.11.2025 року, копії квитанцій до прибуткових касових ордерів №№\~бн від 04.09.2024 року, 24.10.2024 року, 20.11.2024 року, 10.12.202\~року, 12.06.2025 року, 29.07.2025 року, 16.10.2025 року, 06.11.2025 року, та детальний розрахунок витрат на правовому допомогу по справі №\~521/15947/24. Разом з цим, згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06.11.2025 року у справі № 521/15947/24 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] в частині визначення суми матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з Виконавчого комітету Одеської міської ради, а саме у розмірі 29\~892\~грн., то з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем, але при цьому суд враховує і заяву представника відповідача про зменшення розміру цих витрат. Тому суд вважає за необхідне частково задовольнити вказану заяву з врахуванням, що більша частина засідань відбувалася в режимі ВКЗ, що значно полегшувало роботу представника, справа судом розглядалася неодноразово, що не потребувало на стадії розгляду збору великої кількості доказів, оскільки обставини вже встановлювалися судом, то суд вважає за доцільне стягнути 15000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial