Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

03 квітня 2025 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй, на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 26.03.1998 року № 122, видано ордер на житлове приміщення № 210 на право зайняття житлового приміщення площею 27,88 кв.м., яке складається з двох кімнат, за адресою: [ADDRESS] . На момент отримання квартири до складу її сім`ї входили [PERSON] чоловік, та [PERSON] син. Пізніше, в даній квартирі також були зареєстровані син [PERSON] та онук [PERSON] , [INFO] . Разом з тим повідомляє, що її онук [PERSON] , [INFO] , жодного дня не проживав разом із нею за цією адресою, тому що проживав разом із своїми батьками: [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . А з березня 2022 року [PERSON] разом із своїм сином [PERSON] виїхала проживати до Республіки Польща. Отже, відповідач жодного дня не проживав разом із позивачем за місцем його реєстрації: [ADDRESS] , квартирою не цікавиться, його речей в квартирі немає, не сплачує комунальні платежі на утримання житла, на неодноразові звернення позивача до нього щодо добровільного зняття з реєстрації місця проживання за цією адресою, реагування відсутнє. Оскільки позивач є пенсіонером, її чоловік помер, а розмір її пенсії є недостатнім для здійснення оплат комунальних послуг в повному розмірі, та скористатись правом на оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг вона не може з огляду на реєстрацію Відповідача за даною адресою, вимушена звертатись в суд з даним позовом. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.04.2025 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 24). 24.04.2025 року позивачем усунені недоліки позовної заяви (а.с.27-30). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.04.2025 року відкрито провадження по даній цивільній справі, визначено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження (а.с.31). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.06.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні по суті (а.с.41). 25 вересня 2025 року представник позивача подав до суду клопотання про заміну відповідача, в якому просить замінити відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] (а.с.57). В обґрунтування клопотання зазначає, що станом на [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років ( [INFO] ). А відтак, [PERSON] може самостійно бути відповідачем у даній справі. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.09.2025 року клопотання представника позивача задоволено; замінено неналежного відповідача - [PERSON] у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Орган опіки та піклування Виконавчий комітет Луцької міської ради про визнання, на належного відповідача - [PERSON] (а.с. 60). Позивач та її представник адвокат Солтисюк А.П. в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлені належним чином, представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити з підстав, викладених в позові, проти винесення заочного рішення, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, не заперечують (а.с. 75). Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання\~не з`явився, судові повістки, які були направлені останньому за зареєстрованим місцем проживання, повернулися до суду без вручення адресату із поміткою поштового відділення на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З огляду на вказані норми закону, [PERSON] вважається таким, що був сповіщений про час, дату і місце розгляду справи належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Від представника виконавчого комітету Луцької міської ради, як органу опіки та піклування Андрусик О.А. 24.09.2025 року до суду надійшла заява про проведення розгляду справи за їх відсутності з огляду н те, що [PERSON] станом на 25.09.2025 року вже є повнолітнім, та, відповідно, набув повну цивільну дієздатність (а.с. 54). Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 26.03.1998 року № 122 видано ордер на житлове приміщення № 210 на право зайняття житлового приміщення площею 27,88 кв.м., яке складається з двох кімнат, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). На момент отримання квартири до складу сім`ї входили [PERSON] чоловік, та [PERSON] син. Пізніше, в даній квартирі також були зареєстровані син [PERSON] та онук [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Довідкою про стан сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Головою ОСББ «Конякіна 37» 30 січня 2025 року за № 1, з якої вбачається, що станом на 30.01.2025 року за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї [PERSON] (зареєстровані особи), окрім неї, входять: 1. [PERSON] , [INFO] (син); зареєстрований за даною адресою але не проживає, проходить службу в ЗСУ; 2. [PERSON] , [INFO] , (син). зареєстрований за даною адресою але не проживає; 3. [PERSON] , [INFO] , (невістка); зареєстрована за даною адресою але не проживає; 4. [PERSON] , [INFO] , (онук), зареєстрований за даною адресою але не проживає, проходить навчання в Польщі; 5. [PERSON] , [INFO] , (онук), зареєстрований за даною адресою але не проживає; 6. [PERSON] , [INFO] (онук), зареєстрований за даною адресою але не проживає (а.с. 20). Відповідно до довідки №18 від 04.02.2025 року, виданої Головою правління ОСББ «Конякіна 37», підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з моменту його реєстрації за цією адресою (з 12.07.2019 року) по теперішній час по зазначеній адресі не проживає (а.с. 14). Як вбачається з інформації, наданої начальником Луцького ВП ГУНП у Волинській області за наслідками розгляду звернення [PERSON] , він за період з 2007 року по теперішній час проживає разом із дружиною та сином за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до інформації, наданої заступником начальника з превентивної діяльності Луцького РУП ГУНП у Волинській області за наслідками розгляду звернення [PERSON] , повідомлено, що за наслідками проведеної перевірки встановлено, що станом на 31.03.2021 року [PERSON] проживає зі своєю сім`єю: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживає з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що його батьками є: мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається з тексту рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2024 року, а також обґрунтування позовної заяви [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів, вбачається, що вона [PERSON] разом із своїм сином [PERSON] з початку повномасштабного вторгнення переїхала проживати до Республіки Польща (а.с. 15-19). Згідно до вимог, викладених в статтях 16, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Виходячи зі змісту статті 41 Конституції України, статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Виходячи з норм, викладених в ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом, угоди. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] , тривалий час, більше ніж один рік, не проживає у спірному будинку, не веде з позивачем [PERSON] спільного господарства, то його реєстрація в даному будинку порушує право останньої на вільне розпорядження своїм майном, а саме позбавляє позивача оформити субсидію на дану квартиру. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , а тому задовольняє позов останньої. В силу ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved