Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] через свого представника - адвоката Маслякову Т.О. звернулась до Святошинського районного суду міста Києва із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Як на підставу свого звернення до суду позивач вказала, що 03 квітня 2019 року рішенням Подільського районного суду міста Києва було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , від якого вони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року визначено місцем проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] вказала, що на даний час спільна дитина сторін проживає із нею та перебуває на її повному утриманні. Між сторонами не досягнуто згоди щодо матеріального утримання та виховання малолітньої дитини. Відповідач фінансову участь у вихованні малолітнього сина не приймає. Основний тягар забезпечення потреб - харчування, одяг, лікування, навчання та інші необхідні витрати - покладається на позивачку. Зазначила, що їй невідоме місце роботи та розмір доходів відповідача. Також вказала, що [PERSON] не надає належної та стабільної фінансової допомоги на утримання дитини. У зв`язку із цим, а також з метою забезпечення постійного, достатнього та передбачуваного матеріального забезпечення дитини, просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 гривень щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Наголосила, що дитина має стабільні потреби, які не залежать від доходу відповідача: харчування, одяг, навчання, медицина, гуртки, секції тощо. Саме тверда сума дозволяє забезпечити ці витрати на постійній основі. На підставі викладеного позовну заяву просить задовольнити у повному обсязі, стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 15 000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 25 листопада 2025 року від представника відповідача - адвоката Сулиги С.О. надійшов відзив на позовну заяву в якому наведені заперечення щодо доводів позивача, викладених у позовній заяві. Так, представник відповідача зазначив, що у дійсності відповідач після розірвання шлюбу з позивачем приймав і продовжує приймати участь у фінансовому забезпеченні потреб їх спільного малолітнього сина [PERSON] шляхом регулярного та стабільного перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача. Вказав, що таке перерахування здійснювалося згідно з досягнутої домовленості між ним та позивачкою, відповідно до якої, відповідач добровільно кожного місяця сплачував на утримання свого сина аліменти у твердій грошовій сумі, розмір якої через певні проміжки часу має переглядатися, і згідно з останньої домовленості, становив суму у розмірі 5 000,00 грн. щомісяця. Крім того, [PERSON] приймав участь і в несення додаткових фінансових витрат на малолітнього сина, у тому числі на купівлю подарунків. Наголосив, що відповідач ніколи не відмовлявся від участі у фінансовому забезпеченні потреб свого сина і планує це робити і надалі, але не в тих розмірах, які заявила позивач, оскільки вони наразі є об`єктивно непосильними для нього та абсолютно безпідставними та необґрунтованими. Також представник відповідача зауважив, що відповідач наразі ніде не працевлаштований і не має стабільного прогнозованого доходу. Просив врахувати, що в обох батьків рівні обов`язки з утримання їх спільної дитини, а тому вони не можуть цілком і повністю бути перекладені виключно на батька дитини, як те намагається зробити позивачка. Вказав, що позивачкою не доведено належними доказами фактичних витрат, які вона несе на утримання дитини, а саме суми у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно. Крім того, не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, заявленому позивачем до стягнення, - 15 000,00 грн. щомісячно. Таким чином, представник відповідача зазначив, що відповідач не заперечує щодо стягнення на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 03 грудня 2025 року від представника позивача - адвоката Маслякової Т.О. надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача не погодилася із доводами, викладеними у відзиві відповідача. Вказала, що підставою для звернення до суду є припинення з вересня 2024 року будь-яких форм утримання та піклування про дитину з боку відповідача. До цього часу надання коштів здійснювалося нерегулярно, хаотично, без визначеного графіку, що саме по собі підтверджує необхідність судового врегулювання питання аліментів. Також звернула увагу на те, що посилання на відсутність офіційної роботи та стабільного доходу не може бути підставою для зменшення або уникнення обов`язку утримувати власну дитину. Рівень доходу або працевлаштованість не звільняє батька від сплати аліментів. Крім того, вказала, що розмір аліментів в сумі 15 000,00 грн. обґрунтований фактичним проживанням дитини з позивачем, реальними витратами на харчування, одяг, навчання, гуртки, медичні послуги та інші необхідні потреби, а також відсутністю участі відповідача у цих витратах протягом тривалого періоду. Наголосила, що відповідач не надав жодних доказів, що зазначений розмір аліментів для нього є непосильним, окрім заяви про відсутність офіційної роботи. На підставі викладеного просила відхилити доводи відповідача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явилась, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача. Представником відповідача до початку судового засідання подано заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Вказав також, що сторона відповідача підтримує свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, та не заперечує щодо часткового задоволення позову із встановленням розумної та обґрунтованої суми щомісячних аліментів у розмірі 5 000,00 грн. За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на те, що учасники справи належним чином повідомлені про судове засідання, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про стягнення аліментів у даному судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 27.08.2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, та який розірвано рішенням Подільського районного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року у справі №759/8278/18. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (частина 3 статті 181 СК України). Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року у справі №759/12682/19 (провадження №2/759/929/20) позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказала, що на даний час [PERSON] , [INFO] , продовжує проживати із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач своїх заперечень щодо зазначеного суду не надав, фактично визнав, що дитина сторін проживає із позивачкою. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання. У поданому позові [PERSON] просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000,00 гривень. На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] надала: свідоцтво про народження [PERSON] ; рішення Подільського районного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року у справі №759/8278/18 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року у справі №759/12682/19 про визначення місця проживання [PERSON] із [PERSON] . Суд зауважує, що вказані докази не вказують на розмір фактичних витрат, які [PERSON] несе на утримання дитини сторін - [PERSON] . Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України). Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Суд зауважує, що заявляючи вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 гривень, позивач не надала суду достатніх доказів, які б підтвердили, що вона несе витрати на утримання дитини у розмірі 30 000,00 грн. на місяць (враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину). Однак, суд враховує, що дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає із позивачкою, що презюмує наявність витрат на його утримання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи те, що [PERSON] не надала суду достатніх доказів, з яких би суд міг встановити, що вона дійсно несе витрати на утримання сина у розмірі 30 000,00 гривень на місяць (враховуючи, що обов`язок по утриманню дітей покладено на обох батьків і позивачка також зобов`язана приймати участь в утриманні), суду не надано достатніх доказів, які б обґрунтували суму аліментів, які [PERSON] бажає стягнути із відповідача. Суду також не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, заявленому позивачем до стягнення - 15 000,00 гривень щомісячно. Суд вважає, що для забезпечення належного розвитку дитини, з урахуванням обов`язку кожного із батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, те, що відповідач перебуває у працездатному віці, [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що сума аліментів у розмірі 15 000,00 грн. щомісячно є завищеною, оскільки позивачкою не надано належних та достатніх доказів на підтвердження щомісячних витрат на утримання дитини у вказаному розмірі, що позбавляє суд можливості перевірити чи дійсно вона несе зазначені витрати. Сума аліментів у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, на думку суду, є достатньою для забезпечення дитині належних умов для життя, що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів. Крім того, враховується обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Окрім того, у суду відсутні дані про те, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Додатково суд зазначає, що частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Щодо дня присудження аліментів. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. На підставі вищезазначеного, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 28 жовтня 2025 року (дата направлення позовної заяви до суду за допомогою підсистеми «Електронний суд») до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на викладене, проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1 211 гривень 20 копійок, оскільки позивач від сплати судового збору за подання даної позовної заяви звільнена.

Outcome: partial