Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 973361 від 27 вересня 2021 року та № 3660703567-126126 від 26 вересня 2021 року в розмірі 38407.32 грн, судові витрати в сумі 3028 грн та 13000.00 грн понесених витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що відповідач не виконує своїх договірних зобов`язань, в результаті чого утворилася заборгованість за вказаними договором. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 27 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір № 973361. Згідно п. 1. договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк (строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 договору про надання позики: - сума позики становить 5000.00 грн - базова процентна ставка (фіксована) - 2, яка нараховується з другого дня користування позикою до дати повернення позики. Договором визначено, що позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://clickeredit.com.ua/documents-license.htm (Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) йому зрозумілі. Відповідно до положень Договору цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Відповідно до п. 6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики кінці строку позики) у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування. Крім цього, 26 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] уклали договір № 3660703567-126126. [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») було перераховано грошові кошти у розмірі 2000.00 гривень, що підтверджено квитанцією та Довідкою. Згідно п.п. 2.3. Договору позики, дата видачі кредиту 26 вересня 2021 року, дата повернення кредиту 16 жовтня 2021 року (включно), термін користування кредитом 20 діб. Відповідно до п.п. 2.5. Договору позики, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору). Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2.7. Договору позики встановлено, що плата за користування Кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства. Відповідно до п.п. 9.2 Договору позики, цей Договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей Договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Пунктом 9.3. Договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2. цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. ст. 641, 644 Цивільного кодексу України. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомого електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Станом на день звернення до суду строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 25.01.2022 укладено договір №25/01/2022/1, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №973361. 10.03.2023 укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №973361. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №973361. 15.02.2022 укладено договір №15-02/22 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3660703567-126126. 10.03.2023 укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» відступило на користь Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3660703567-126126. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №3660703567-126126. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Однак, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, не надала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, в зв`язку з викладеним позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного вирішення справи. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, в якому вона заявлені позовні вимоги відповідача не визнає та заперечує. Звертає увагу суду, що виписка, яка долучена позивачем до позову не містить обов`язкових відомостей щодо первинних документів встановлених чинним законодавством, тому не може слугувати належним доказом по справі (зміст та обсяг операції, особистий підпис (електронний цифровий підпис) та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції, назва одержувача коштів, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», реквізити електронного платіжного засобу, які дозволені правилами безпеки платіжної системи; вид операції; код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі). Крім цього, зміст виписки не дозволяє, по-перше, ідентифікувати рух по рахунку саме кредитних коштів, а не власних коштів Відповідача, по-друге, встановити вхідний і вихідний залишок коштів на рахунку, по-третє, підтвердити факт наявності кредитного ліміту або його перерахування банком на рахунок відповідача. Зазначає, що жодних кредитних правовідносин у позивача з відповідачем немає, будь-яких договорів відповідач не укладала, жодних договорів не підписувала. В матеріалах доданих до позовної заяви відсутній меморіальний ордер, який підтверджує факт передачі позивачем відповідачу кредитних коштів за Договором про надання споживчого кредиту. Додатково зазначає, що всі долучені позивачем копії документів до позовної заяви завірені неналежним чином. Щодо змісту договору, то відповідач зазначає, що пунктом 3.4 Постанови Правління Національного Банку України №168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (далі-Правила) Банками зобов`язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв`язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках. З п. 3.2. Правил вбачається, що кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Однак, у Договорі відсутній графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань Відповідача. Також, відповідачу перед укладенням Договору не було повідомлено інформацію зазначену у ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Тому відповідач вказує, що з кредитного договору вбачається, що у ньому не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, не має умов, які п.п. 3.2, 3.4 розділу 3 Правил, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», визначені обов`язковими. Також Кредитною спілкою не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. Отже, в порушення п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ФК не надала відповідачу, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредит] яка надається перед укладенням кредитного договору, як це зазначено у п. 9.10 Договору, чим було порушено вимоги чинного закону, тому даний Договір відповідач вважає неукладеним. Також, невідомо чи договір підписано відповідачем, оскільки договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Із системного аналізу положень ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» випливає, що неможливо встановити факт підписання (не підписання) Відповідачем Договору одноразовим цифровим ідентифікатором. Також, не можливо встановити на який саме номер мобільного телефону було направлено одноразовий цифровий ідентифікатор, кому належить даний номер мобільного телефону, яка особа (юридична особа) відправляла одноразовий цифровий ідентифікатор, який саме Договір було підписано даним одноразовим цифровим ідентифікатором. Відповідач вважає, що позивач не дотримався порядку укладення електронного договору, встановленого статтею 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, порядок акцептування пропозиції не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно з яким відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього закон Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку визначеному частиною шостою цієї статті, як зазначалося вище і що не було зроблено сторонами. Таким чином, матеріали справи не містять жодних підтверджень, що Договір був акцептований сторонами, в порядку, передбаченому законом, цей договір підписав Відповідач, саме цей договір розумів Відповідач та ознайомився і погодився з отриманням грошових коштів на умовах, визначених у договорі, договір взагалі містив умови щодо кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки у зазначеному в цьому договорі розмірах і порядках нарахування. У кредитному договорі зазначено особу Відповідача, номер телефону, електронну адресу, однак зазначена інформація не відповідає дійсності і не свідчить про проходжень позичальником повної ідентифікації. Крім того, картку, на яку нібито були зараховані кредитні кошти, відповідач ніколи і відкривала та карткою даного банку ніколи не користувалась, картка не прив`язана до фінансового номеру, що унеможливлює підтвердження проведення операції по замовленню кредитного договору. Отже, беручи до уваги вищенаведені факти та те, що для укладення електронного кредитного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс - повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, що виключає підписання відповідачем кредитного договору через будь-який із зазначених способів та взагалі подання заявки на отримання кредитних коштів. Враховуючи, що грошові кошти за вказаним кредитним договором нібито перераховані на банківську картку, однак електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачем у вищевказаний спосіб зроблено не було. Матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосувала ідентифікатор електронного підпису, так і факт отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, відсутні докази отримання саме відповідачем коштів згідно з кредитним договором. Також звертає увагу, що договір, укладений між відповідачем та позивачем, порушує публічний порядок, оскільки окремі умови Договору про річну відсоткову ставку, яка становить посягає на право власності особи в умовах воєнного стану з метою наживи, та про автоматичну пролонгацію строку дії договору у випадку невиконання зобов`язань, що очевидно спрямовано на втягнення боржників у боргову кабалу, є нікчемними. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують перерахування відповідачу грошових коштів у кредит (або перерахування з рахунку відповідача на рахунок конкретного контрагента коштів кредитного ліміту). Відповідач факт використання кредитних грошових коштів заперечує. Приєднаний до матеріалів справи розрахунок заборгованості базується на власних припущеннях позивача та не підтверджений первинними документами (платіжне доручення, меморіальний ордер, видатковий касовий ордер) у відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Повідомляє суд, що на нібито момент укладення договору вона не користувалась зазначеним у позовній заяві номером мобільного телефону та жодним електронним цифровим підписом ніколи не користувалась, в тому числі і електронним одноразовим ідентифікатором, тому вона не могла підписати зазначений у позовній заяві кредитний договір, оскільки не отримувала і не могла отримати зазначений у позовній заяві електронний одноразовий ідентифікатор за допомогою смс - повідомлення. Окрім того, відповідач зазначає, що не вміє користуватись комп`ютером та смартфоном. Просить суд дослідити питання правомірності нарахування за кредитним договором несправедливих відсотків поза межами кредитного періоду, неправомірного збільшення процентної ставки, провести огляд зазначеного позивачем веб-сайту, за допомогою якого вона нібито уклала з останнім кредитний договір. Відповідач обґрунтовуючи обставини зазначені у відзиві нормами права, висновками щодо застосування норм права Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц; від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18; від 8 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц; від 23 червня 2020 року у справі №536/1841/15-й,; від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц, практикою ЄСПЛ, просила у задоволенні позовних вимог позивача - відмовити. У випадку задоволення позовної заяви розстрочити виконання рішення по справі рівними частинами строком на 5 (п`ять) років. Зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу зазначених стороною позивача в розрахунках до 500 (п`ятсот) гривень. Представник позивача подала відповідь на відзив, в якому виклала свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення. Вважає відзив необґрунтованим, таким який не спростовує підстави, які зазначені в позовній заяві, та таким, який не підлягає взяттю до увагу, з огляду на наступне. Позиція відповідача є сумнівною та суперечливою. Відповідач заперечує факт укладання договорів, при цьому просить суд у разі задоволення позову розстрочити виконання рішення суду частинами. Відповідач вказує на те, що нібито не отримувала кредитні кошти, при цьому просить суд призначити економічну експертизу для визначення правильності здійснених нарахувань заборгованості для прийняття обґрунтованого рішення. Відтак, відповідач протирічить сама собі у своїх доводах. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, внаслідок чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Договір позики №973361 від 27.09.2021 року та Договір позики №3660703567- 126126 від 26.09.2021 року було укладено згідно з п.3.ч.1. ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до вищезазначеного порядку, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Договір з боку позивача підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст. 12 Закону. Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно- комунікаційній системі. З боку відповідача договір підписувався електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що унеможливлює змінити договір. Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Договору і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора СМС - відправлень. Після введення Клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними Договір позики № 973361 від 27.09.2021 року підписано Позичальником 27.09.2021 електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС - повідомлення на телефонний номер, зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця (який є актуальним номером телефону відповідача). Зокрема, 27.09.2021 року відповідачу на зазначений номер був надісланий одноразовий ідентифікатор eNYHIgM4ii. Вказаним одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-числової послідовності, наданий відповідачу, було підписано вищезазначений договір, Додаток №1 до договору. Вищезазначене підтверджується наданими до матеріалів справи доказами. Таким чином, відповідач здійснив усі дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом підписання договору про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та із зазначенням поміж іншого інформації щодо реквізитів банківської картки [NUMBER] , на рахунок якої, подальшому, були перераховані грошові кошти в сумі 5000 грн. Договір позики № 3660703567-126126 від 26.09.2021 року підписано позичальником 26.09.2021 електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС повідомлення на телефонний номер, зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця (який є актуальним номером телефону відповідача). Зокрема, 26.09.2021 року відповідачу на зазначений номер був надісланий одноразовий ідентифікатор С68КАВЕА. Вказаним одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-числової послідовності, наданий відповідачу, було підписано вищезазначений договір, Додаток №1 до договору. Вищезазначене підтверджується наданими до матеріалів справи доказами. Таким чином, відповідач здійснив усі дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом підписання договору про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та із зазначенням поміж іншого інформації щодо реквізитів банківської картки [NUMBER] , на рахунок якої, в подальшому, були перераховані грошові кошти в сумі 4 000, 00 грн. ( що підтверджується довідкою, наданою до матеріалів справи). Таким чином, до підписання договору позичальнику було надано всі можливості для ознайомлення з умовами договору, в тому числі правила та розміщена інформація на сайті товариства. Крім того, зважаючи на дистанційний порядок укладення договору, позичальник мав необмежений час для вибору строку та суми позики, а також для ознайомлення з умовами які він сам обрав та прийняття зваженого рішення. При цьому зазначає, що ІКС Товариства не дозволяє перейти до наступного кроку у випадку невиконання умов попереднього. Тому позичальник мав ознайомитися послідовно з паспортом кредиту та правилами, які містять всі істотні умови, передбачені законодавством та погоджені сторонами договору. Звертає увагу суду, що жодного документу, який би засвідчував про шахрайські дії, скоєння злочину стосовно [PERSON] в частині підроблення документів, підпису, отримання коштів, тощо, надано до суду не було. Сторонами були вчинені всі необхідні дії, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього правочину, а саме укладення та підписання кредитного договору. Відтак посилання відповідача на те, що нею такі договори не укладалися, є безпідставними та таким, що не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, не надано доказів вчинення шахрайських дій, того, що телефон та електронна адреса не належать безпосередньо відповідачеві, не надано жодної банківської виписки, яка свідчила б про ненадходження грошових коштів на рахунок відповідача за кредитними договорами тощо. З огляду на вказане, представник позивача вважає, що викладені у відзиві пояснення відповідача є такими, які будуються лише на словах, непідтверджені відповідними доказами в розумінні норм цивільного процесуального законодавства. Натомість позивачем надані належні та достатні докази, які беззаперечно підтверджують, що відповідач ідентифікував себе в інформаційно телекомунікаційній системі кредитодавця; надав відповідні дані для заповнення формуляра заяви-анкети (ПІП, РНОКПП, місце проживання, телефон, номер платіжної картки та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором погодився з запропонованими умовами договору та підписала їх. Позичальник, будучи повнолітньою, дієздатною особою в повній мірі розуміла взяття на себе зобов`язань та настання наслідків за їх не виконання, свідомо обрала саме ті умови, які їй були зручними та виконала умови договору, тим самим підтвердила виникнення відносин між сторонами. Зазначає, що, кредитодавець та позивач не є банком в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність", а є фінансовими установами і діють відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії", отже об`єктивно позбавлені можливості надати виписки з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку. Крім того, такі відомості становлять банківську таємницю, що унеможливлює їх отримання безпосередньо позивачем. Таку виписку по рахунку позичальника ймовірно може сформувати та надати банк, що обслуговує картковий рахунок відповідача за запитом самого відповідача, як клієнта банку або на вимогу суду. Однак, відповідач не надав жодної виписки по своїх карткових рахунках на підтвердження обставин ненадходження грошових коштів на рахунок відповідача за укладеними Договорами або сплати заборгованості за Договором в іншому розмірі, враховуючи, що ТОВ «Коллект Центр» не є первісним кредитором та не є банківською установою. Оскільки кошти було перераховано на рахунок банку, в якому у відповідача відкритий такий рахунок, позивач, на відміну від відповідача, не має доступу до такої інформації. Відповідач лише заперечує всі обставини справи, на які посилається позивач, проте, нехтує доказуванням обох сторін та прагне ввести суд в оману. Позиція відповідача в даній частині ніщо інше як спроба уникнути від виконання свого зобов`язання. Щодо перерахування коштів На виконання умов договору позики №973361 позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5 000,00 грн. Враховуючи, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ ФК «Фінекспрес» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства, а його дослідження судом в рамках даної справи є недоречним. Дана обставина підтверджується листом ТОВ ФК «Фінекспрес», згідно якого 27.09.2021 року здійснено успішний переказ грошових коштів на карту, яка зазначена позичальником в договорі, у сумі 5000,00 грн. На виконання умов договору позики №3660703567-126126 позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4 000,00 грн. Враховуючи, що ТОВ ФК «Інкасо фінанс» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства, а його дослідження судом є недоречним. Дана обставина підтверджується листом та квитанцією ТОВ «Універсальні платіжні рішення», згідно якого 26.09.2021 року здійснено успішний переказ грошових коштів на карту, яка зазначена позичальником в договорі, у сумі 4000,00 грн. Твердження відповідача про те, що вона не отримувала кредитних коштів, не заслуговують на увагу. Вбачається, що Відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Тобто, компанія є особою, яка замовила послуги з переказу грошових коштів, тобто платником. Переказ коштів здійснено на картковий рахунок, зазначений Позичальником у заявці на отримання кредиту. Отже, отримувачем коштів є Відповідач. Відповідач помилково вважає, що одержувач, вказаний в квитанції, довідці - це отримувач коштів. Проте, одержувачем зазначений отримувач квитанції, тобто особа, яка замовила відповідну послугу з переказу грошових коштів за допомогою платіжної системи. Також, відповідач посилається на застосування норм ЗУ «Про споживче кредитування», з цього приводу слід зазначити: Верховний Суд України на засіданні Судової палати 2 грудня 2015 року при розгляді справи №6-1341цс15 сформулював наступну правову позицію. Закон "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, що виникли з кредитних правовідносин, лише у тому випадку, якщо основою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типових процентних ставках, валютних скидках і так далі, передуючих укладенню договору. Відповідач зазначив, що відповідно до ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Проте, вказані норми застосовується щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), а не відсотків за користування кредитом. Оскільки нараховані відсотки не є пенею, діючим законодавством не передбачено обов`язку щодо їх зменшення. До підписання договору позичальнику було надано всі можливості для ознайомлення з умовами договору, в тому числі розміщена інформація на сайті товариства, Крім того, зважаючи на вільний порядок укладення договору, позичальник мав необмежений час для вибору строку та суми позики, а також для ознайомлення з умовами які він сам обрав та прийняття зваженого рішення. Позичальник засвідчив факт належного ознайомлення з умовами Договору, в тому числі підписавши Договір, в якому визначені розмір та порядок нарахування відсотків. Таким чином, посилання відповідача на несправедливі умови договору є безпідставними та суперечливими. Відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, заборон щодо стягнення тіла кредиту, відсотків, 3% річних та інфляційних втрат не зазначено. Посилання відповідача на неправомірне нарахування 3% річних та інфляційних втрат є безпідставними, оскільки відповідне нарахування було здійснено станом на 23.02.2022 року, тобто до введення воєнного стану, а відтак і прийняття відповідної норми щодо обмеження в стягненні заявлених сплат. Враховуючи, що відсотки не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Щодо розрахунку заборгованості за договором позики №973361 від 27.09.2021 року, то відповідно до п. 6 Договору позики підписанням цього Договору, Позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті в мережі інтернет http://clickcredit.ua/ru/documenttslicense/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, яка передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також з Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Як вбачається з доданого до позовної заяви та наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в якому детально (поденно) відображені усі проведені за Договором надання позики операції та нарахування процентів і формування заборгованості відповідача за період з 30.09.2021 р. по 31.01.2022 р., до 30.10.2021 року мало місце користування позикою в зазначений строк. Після 30.10.2021 року нарахування процентів здійснювалось на підставі п. 6.5. Правил виключно в межах передбаченого строку 90 календарних днів - до 31.01.2022 року. Таким чином, нарахування відсотків, заявлених до стягнення з відповідача, проведене з дотриманням умов Договору позики та Правил, відтак є правомірним та законним, а наведена в розрахунках сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Щодо суми заборгованості за договором позики %3660703567- 126126 від 26.09.2021 року Згідно з частиною 2 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. У розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована, а саме з 26.09.2021 року по 23.02.2022 року. Відповідно до Паспорту кредиту Інформація яка надається до укладання Договору позики «Проста позика» та містить істотні умови договору позики, що є невід`ємною частиною Договору визначено строк кредитування 24 місяці. Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору. Звертаю особливу увагу суду, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контррозрахунок заборгованості, здійснений Відповідачем. Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених Кредитором розрахунків. Представник позивача вважає, що вимоги відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню, оскільки, сам відзив на позовну заяву є необґрунтованим та суперечливим. Щодо заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 60000 грн, для визначення суми відшкодування, необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру. Витрати позивача на правничу допомогу були неминучими та є обґрунтованими, в свою чергу витрати відповідача не можна визначити як «неминучі та співмірні», так як належним чином не були обґрунтовані, а саме щодо витраченого часу та деталізованого обсягу робіт. Просила позовні вимоги ТОВ "Коллект Центр" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості задовольнити в повному обсязі. 12 грудня 2024 року відповідачем - позивачем [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо фінанс» про визнання недійсними кредитних договорів. Обставини, які зазначає відповідач - позивач, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» начебто укладено кредитний договір №973361 від 27.09.21. Також між Стельмах Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо фінанс» начебто укладено кредитний договір №3660703567-126126 від 26.09.21. В подальшому начебто до ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги за зазначеними договорами, тому ТОВ «Коллект центр» є співвідповідачем. Відповідно до договору відповідачу - позивачу нібито надано кредит та даний договір було підписано останнім за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора. Проте, відповідач - позивач із позивачем - відповідачем жодного договору не укладав, відповідач - позивач Договір не підписувала, жодних коштів, не отримувала, про існування даного договору відповідачу - позивачу не було відомо. Відповідач - позивач дійсно заходила на веб-сайт позивача-відповідача та хотіла укласти кредитний договір, однак сайт позивача-відповідача для відповідача - позивача був незрозумілим, тому відповідач - позивач не нажимаючи на жодні кнопки на сайті одразу покинула сайт, тому в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач - позивач не є споживачем послуг позивача - відповідача. У кредитному договорі зазначено особу відповідача - позивача, номер телефон електронну адресу, однак зазначена інформація не відповідає дійсності і не свідчить про проходження позичальником повної ідентифікації. Крім того, картку, на яку нібито були зараховані кредитні кошти, відповідач-позивач ніколи не відкривала та карткою даного банку ніколи не користувалась, картка не прив`язана і фінансового номеру, що унеможливлює підтвердження проведення операції по замовленню кредитного договору. Отже, беручи до уваги вищенаведені факти та те, що для укладення електронного кредитного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс - повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, що виключає підписання відповідачем - позивачем кредитного договору через будь-як» із зазначених способів та взагалі подання заявки на отримання кредитних коштів. Враховуючи, що грошові кошти за вказаним кредитним договором нібито перераховані на банківську картку, однак електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачем - позивачем у вищевказаний спосіб зроблено не було. Матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач - позивач будь-яку способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме відповідачем -позивачем цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме відповідача - позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі позивача відповідача, відсутні докази отримання саме відповідачем - позивачем коштів згідно кредитним договором. Крім цього, зазначає позивач - відповідач не дотримався порядку укладення електронного договору, встановленого статтею 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію» зокрема, порядок акцептування пропозиції не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно з яким відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті, як зазначалося вище і що не було зроблено сторонами. Враховуючи те, що позивач - відповідач за кредитним договором жодних коштів відповідачу-позивачу не передавав, однак неправомірно вимагає від відповідача - позивача повернення коштів за кредитним договором, то даний правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, оскільки він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, а саме право власності відповідача - позивача. Окрім того, Договір є несправедливим в розумінні п. 11 ч. З ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до даного пункту несправедливими є, зокрема, умови договору про надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі. Як вбачається із матеріалів справи, умови договору про надання споживчого кредиту містять окремі умови, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого сторонами строку кредитування та нарахувати непропорційно велику суму відсотків за користування кредитом. При вирішенні спірних правовідносин вважаємо за необхідне застосувати положення "contra proferentem". При стягнення заявленої позивачем заборгованості за договором про надання фінансового кредиту необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами кредитного договору умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування, а не умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації. Умови, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нараховувати непропорційно велику суму компенсації, не відповідають засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального Конституційного принципу верховенства права. Положення договору про умови надання та повернення кредиту та про обов`язки кредитодавця вводять споживачів в оману, зокрема кредитодавець зобов`язується фіксувати кожну безпосередню взаємодію з питань врегулювання простроченої заборгованості (у разі її виникнення) із Позичальником, його близькими особами, представником, спадкоємцем поручителем, майновим поручителем або взаємодіючими особами за допомогою відео - та/або звукозаписувального технічного засобу, а також попередити осіб про використання таких засобів, однак Позивачем-Відповідачем не здійснювалась фіксація кожної безпосередньої взаємодії з питань врегулювання простроченої заборгованості (у разі її виникнення) із Позичальником. Відповідно до ст. 234 ЦК фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Жодних грошових коштів позивач - відповідач відповідачу - позивачу не передавав Договору відповідач - позивач не підписував, примірник Договору у відповідача - позивача відсутній, всупереч вимогам ч. 2 ст. 1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов не було надано розписку позичальника. Більше того, враховуючи той Факт, що позивачем - відповідачем не було передано грошові кошти, то Договір не був укладеним. Отже, враховуючи те, що позивач - відповідач не передав гроші відповідачу - позивачу договору позики відповідач - позивач не підписував, примірник договору у відповідача - позивача відсутній, більше того договір укладено не було, оскільки порушені вимоги ст. 1046, 1047 ЦК. то у відповідача - позивача відсутній обов`язок повертати кошти, то Кредитний договір є недійсним, оскільки порушує вимоги чинного законодавства, а саме ст. 203. 215, 228, 229, 230. 234 ЦК України, ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів». Просить визнати суд недійсним кредитний договір № 973361 від 27.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , а обов`язок щодо повернення коштів відсутнім та визнати недійсним кредитний договір № 3660703567-126126 від 26.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] , а обов`язок щодо повернення коштів відсутнім. У розі неявки в судове засідання справу розглядати без її участі. Відповідач за зустрічним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить відмовити в прийнятті зустрічного позову, провести розгляд справи за відсутності представника. У відзиві на зустрічну позовну заяву представник відповідача - позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» зазначає, що [PERSON] у своєму зустрічному позові заперечує факт укладення між нею та TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а також, ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС»» Договорів позики, оскільки, зі слів позивача, із Заявами-Анкетами для отримання кредитів остання не зверталася, одноразові ідентифікатори для підписання Договорів не використовувала та кредитні кошти не отримувала. Однак, звертає увагу суду на те, що [PERSON] не надає жодних доказів на підтвердження зазначеного, що свідчить про ніщо інше як спробу уникнути від виконання взятих на себе зобов`язань. TOB «Kоллект центр» не погоджується із твердженнями [PERSON] , так як 27 вересня 2021 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Позивачем було укладено Договір позики № 973361 в електронній формі, який [PERSON] підписано одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1 Договору N° 973361 від 27.09.2021 р., за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 13 Договору № 973361 від 27.09.2021 р., цей Договір укладено дистанційно, в електронній Формі. з використанням інформаційно- телекомунікаційної системи, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій Формі. Крім цього, 26 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо фінанси» та позивачем було укладено Договір позики № 3660703567-126126 в електронній формі, який [PERSON] було підписано одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.п. 2.1. Договору N° 3660703567-126126 від 26.09.2021 р., за цим Договором Товариство приймає на себе зобов`язання надати, а Позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим Договором. Відповідно до п.п. 3.2. Договору N° 3660703567-126126 від 26.09.2021 р., кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок Позичальника, зазначений Позичальником при подачі Заяви про надання кредиту та зазначений у розділі 10 (Реквізити сторін) цього Договору. Відповідно до п.п. 9.2. Договору № 3660703567-126126 від 26.09.2021 р., цей Договір укладається в електронній Формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей Договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Відповідно до п. п. 9.3. Договору N° 3660703567-126126 від 26.09.2021 р., електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п. п. 9.2. цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису. Отже, між Товариствами (TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а також, ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС»») та Позивачем були укладені Договори в електронній формі із використанням одноразового ідентифікатора в порядку, передбаченому чинним законодавством, а саме, Законом України «Про електронну комерцію». Беручи до уваги той факт, що [PERSON] не було надано жодних доказів на підтвердження власних твердження, TOB «Kоллект центр» дійшло висновку про їх безпідставність та маніпулятивний характер. Згідно умов Договорів очевидно, що перед їх укладенням, в обох випадках позивач пройшла електронну ідентифікацію та верифікацію через Веб-сайт за допомогою ITC Товариств, шляхом перевірки відповідності наданих Кредитору особистих даних, номеру карткового рахунку, фінансового номеру телефону. TOB «Kоллект центр» разом із позовною заявою про стягнення заборгованості надані як договори позики, так і Правила надання грошових коштів у позику. Із наданих доказів вбачається, що ідентифікацію та верифікацію [PERSON] було проведено за допомогою системи BankID НБУ. Електронна дистанційна ідентифікація фізичних осіб з використанням Системи BankID НБУ відбувається шляхом передачі персональних даних такої особи від абонента ідентифікатора (банку, в якому відкрито рахунок користувача), до абонента надавача послуг, який надає послугу користувачу та є безпечною для користувачів. Тільки користувач (власник персональних даних) може ініціювати передачу цих даних від абонента ідентифікатора до абонента надавача послуг. Інформація передається в зашифрованому вигляді відповідно до вимог законодавства України. Отже, ніхто, окрім Позивача, не міг ініціювати зазначений вище процес. Після електронної ідентифікації та верифікації за допомогою системи BankID НБУ, [PERSON] звернулася до Товариств із Заявками на отримання кредиту, які містили особисті дані Позивача, номер карткового рахунку, фінансовий номер телефону та електронну адресу. Із умов Договорів та Правил, які є їх невід`ємною частиною, вбачається, що доступ до заповнення Заявок на отримання кредиту на сайті від імені [PERSON] належить виключно їй, ніякі інші особи не мають можливості скористатися від імені позивача можливістю оформлення електронних Кредитних договорів з Товариствами. Таким чином, всі Заявки, що надходили від імені [PERSON] на сайт є дійсними та наданими нею особисто. Отже, особисті дані, номери карткових рахунків. Фінансовий номер телефону та електронну адресу в заявках на отримання кредиту позивачем вказано особисто, що [PERSON] заперечує, не надаючи жодних доказів на підтвердження цьому. Товариства - кредитодавці, розглянувши Заявки позивача на отримання кредиту, у відповідь направили [PERSON] пропозиції укласти електронний договір (оферту). Після чого, Товариства надіслали позивачу засобами зв`язку, на вказаний при заповненні Заявки на отримання кредиту номер мобільного телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, який [PERSON] було введено та підписано Договори. Номери мобільних телефонів зазначені позивачем в обох Заявках на отримання кредиту співпадають. Більше того, зустрічна позовна заява не містить жодної інформації як і доказів про те. що [PERSON] було втрачено її мобільний телефон станом на дати укладення Договорів. Товариства після одержання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) відправили Позивачу примірники Кредитних договорів у формі електронного документу, розмістивши їх в Особистому кабінеті [PERSON] . Товариства направили примірники Кредитних договорів на попередньо зазначену позивачем електронну адресу, ніяк не виключає того, що кредитодавцями дані примірники були також розміщені і в Особистому кабінеті Позичальника. Таким чином. [PERSON] в будь-якому випадку отримала примірники Кредитних договорів. З боку Позивача відсутні будь-які твердження та докази того, що вона немала доступу до свого Особистого кабінету чи про те, що вона його не реєструвала. Беручи до уваги зазначене, укладені Договори позики разом із усіма їх додатками були підписані одноразовим ідентифікатором, що відповідало домовленостям Сторін. Кредитні договори містять всі необхідні умови кредитування, із якими Позивач мала змогу ознайомитися, а також, реквізити як кредитодавця, так і позичальника. Отже, очевидно, що 26.09.2021 р. та 27.09.2021 р. [PERSON] було свідомо вчинено сукупність дій, спрямованих на укладення Договорів позики. ТОВ «Коллект Центр» разом із позовною заявою про стягнення заборгованості надав копії листів підтверджень, які встановлюють факт перерахування Товариствами через платіжну систему на картковий рахунок Позивача кредитних коштів у розмірі 4000,00 грн (ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») та 5000,00 грн (TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»). Як вбачається із наданих доказів та умов Договорів, кредитні кошти позивачу були надані у безготівковій Формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої були надані [PERSON] кредитодавцю з метою отримання кредиту. В задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Коллект Центр», TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс»» про визнання недійсними кредитних договорів представник відповідача - позивача просив відмовити. Представник позивача - відповідача просить розглянути справу без участі представника, позов підтримує повністю, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач подала клопотання про розгляд справи без її участі. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 27 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір № 973361. Згідно п. 1. договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк (строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 договору про надання позики: - сума позики становить 5000.00 грн - базова процентна ставка (фіксована) - 2, яка нараховується з другого дня користування позикою до дати повернення позики. Договором визначено, що позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://clickeredit.com.ua/documents-license.htm (Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) йому зрозумілі. Відповідно до положень Договору цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Відповідно до п. 6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики кінці строку позики) у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування. Крім цього, 26 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] уклали договір № 3660703567-126126. [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») було перераховано грошові кошти у розмірі 2000.00 гривень, що підтверджено квитанцією та Довідкою. Згідно п.п. 2.3. Договору позики, дата видачі кредиту 26 вересня 2021 року, дата повернення кредиту 16 жовтня 2021 року (включно), термін користування кредитом 20 діб. Відповідно до п.п. 2.5. Договору позики, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору). Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2.7. Договору позики встановлено, що плата за користування Кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства. Відповідно до п.п. 9.2 Договору позики, цей Договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей Договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Пунктом 9.3. Договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2. цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. ст. 641, 644 Цивільного кодексу України. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомого електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Станом на день звернення до суду строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бу замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочин (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 25.01.2022 укладено договір №25/01/2022/1, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №973361. 10.03.2023 укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №973361. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №973361. 15.02.2022 укладено договір №15-02/22 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3660703567-126126. 10.03.2023 укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» відступило на користь Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3660703567-126126. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №3660703567-126126. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 973361 від 27.09.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 17092.32 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням -5000.00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги-12000.00грн, інфляційні збитки-80.00 грн, нараховані 3% річних -12.32грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 3660703567-126126 від 26.09.2021р. що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 21315.00грн, з яких:заборгованість за основним зобов`язанням -4000.00грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги-17315,00грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 38407,32 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - 9000.00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 29315,00 грн, інфляційні збитки - 80.00 грн, нараховані 3% річних - 12.32 грн. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Вимогами статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України). Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Вимогами ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови договору. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором. Закон України «Про електронні довірчі послуги» (надалі - Закон) визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації. Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Закон України «Про електронну комерцію» - визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 133 ДПК України передбачено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді. Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання цієї позовної заяви, становить 3028 грн. Відповідно до п. 7 ст. 135 ЦПК України, у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення сплаченої суми судового збору на користь позивача. За ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, надано договір про надання юридичної допомоги від 05 липня 2024 року та акт про надання юридичної допомоги від 05 вересня 2024 року, яким згідно умов договору підтверджується факт надання послуг у розмірі 13000.00 грн, а саме сторони по договору підтверджують, що жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу наданих послуг в цілому один до одного не мають. Оскільки доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останньої підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий суду та ніким не спростований, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованості. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач не представила суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім цього з відповідача - позивача в користь позивача відповідача слід стягнути 3028 грн судових витрат (судового збору), що були сплачені при поданні позову та понесені витрати на правову допомогу 13000 грн. Щодо зустрічних позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Положенням ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Відповідно до положення ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Положення ст. 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України і відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16 звертала увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Таким чином, враховуючи що [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою про визнання договорів позики недійсними з підстав їх неукладення, суд приходить до висновку, що в такому позові слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved