Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 36 450 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір №4218537, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 5 000 грн. зі сплатою процентів за його користування у розмірі 2\~250,00 грн., які нараховуються за ставкою 3% від фактичного задишку кредиту за кожен день користування кредитом. 29.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №29-11-102, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір №10-03/2023/01, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло статусу кредитора за договором №4218537 від 28.08.2021, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем. В зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо повернення наданого йому кредиту в строки, визначені договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №4218537 від 28.08.2021 у розмірі 36 450 грн. 00 коп., з яких: 5\~000,00 грн. за тілом кредиту; 30\~000,00 грн. за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги та 1 450,00 грн. за комісіями, а також судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. з урахуванням понижуючого коефіцієнту у розмірі 0,8, і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13\~000,00 грн.. Ухвалою від 19.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 18.09.2025, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18.09.2025 розгляд справи відкладено на 04.11.2025 з у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповідача. 04.11.2025 розгляд справи відкладено на 11.12.2025 для повторного повідомлення відповідача. 11.12.2025 ухвалою суду призначено заочний розгляд даної цивільної справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив суд проводити розгляд справи у відсутність свого представника та погодився на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, а саме за допомогою направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, які повіернуті на адресу суду з відмітками пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» та sms-повідомленням. Відзив на позовну заяву відповідач не подав, будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім\~для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки\~отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 28.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №4218537 (індивідуальна частина), далі договір, за яким кредитодавець зобов`язується на умовах та строк визначені договором надати позичальнику грошові кошти у сумі визначений в п.1.2 договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та відсотки за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (а.с. 25-29). Згідно з п.1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5 000 грн., а відповідно до п.1.3 кредит надається на строк 15 днів з 28.08.2021 (строк кредитування). У п.1.4 договору сторони погодили, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісію та проценти в дату платежу 12.09.2021. Відповідно до п. 1.5.1 договору сторони погодили розмір комісії в сумі 1 450 грн., яка нараховується за ставкою 29% від суми кредиту одноразово. Згідно з п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом складають 2 250 грн., які нараховуються за ставкою 3 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. У п. 1.6 договору сторони дійшли згоди щодо стандартної (базової) процентної ставки за користування кредитом, яка становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.2.1 кредитні кошти надаються позичальнику на Картковий рахунок. Договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби; (п.6.1 договору). Відповідно до положень п. 7.1. договору сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати, встановленої у п. 1.4. договору. Згідно з графіком платежів (додаток № 1 до договору про споживчий кредит №4218537 від 28.08.2021) Позичальник (відповідач) до 12 вересня 2021 року мав сплатити 8\~700,00 грн., з яких: 5\~000,00 грн. сума кредиту; 2 250,00 грн. проценти за користування кредитом; 1 450,00 грн. комісія за надання кредиту (а.с.51). Згідно з паспортом споживчого кредиту (додаток № 2 до договору про споживчий кредит №4218537 від 28.08.2021) сума кредиту становить 5\~000,00 грн.; строк кредитування 15 днів; у розділі «Додаткова інформація» викладений зміст пунктів 2.3.1.1., 2.3.1.2. договору (а.с. 64-64, зворот). Відповідно до анкети-заяви на кредит №4218537 сума кредиту 5 000,00 грн.; дата повернення кредиту 12.09.2021; комісія за надання кредиту 1 450,00 грн.; проценти за користування кредитом 2\~250,00 грн.; позичальник [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с.66-66 зворот). Договір підписаний Позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором L86720, що підтверджується довідкою про ідентифікацію від 28.08.2021 (а.с.72). Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, про що свідчить квитанція АТ КБ «Приватбанк», де ТОВ «МІЛОАН» через систему платежів LiqPay здійснено платіж №1747138789 від 28.08.2021 у сумі 5\~000,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] за договором №4218537 (а.с.73). Згідно з розрахунком заборгованості за договором №4218537 (відомостями про щоденні нарахування та погашення), складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», станом на 10.03.2023 заборгованість відповідача становить 36\~450,00 грн., з яких: 5\~000,00 грн. за тілом кредиту; 30\~000,00 грн. за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги та 1 450,00 грн. за комісіями (а.с.8-10). 29 листпопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (Клієнт) і Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (Фактор) уклали договір факторингу № 29-11-102 (а.с.21-25). Згідно з Актом приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу №29-11-102 від 29.11.2021 Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників в електронному вигляді, наданий на флеш-носії у розмірі 1 046 Кбайт. Загальна кількість боржників 4 700. Після чого від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до божників стосовно заборгованостей (а.с.21). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021 (додаток № 3 до договору факторингу) Клієнт передав, а Фактор прийняв право вимоги до [PERSON] на суму 14 700,00 грн.. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», станом на 29.11.2021 заборгованість відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» становить 14\~700,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5\~000,00 грн., 8\~250,00 грн. за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги та 1 450,00 грн. за комісіями (а.с. 31). 10 березня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (Первісний кредитор) і Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (Новий кредитор) уклали договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 (а.с. 32-37 на звороті). Згідно з Актом прийому-передачі реєстру боржників від 10 березня 2023 року за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю боржників 29 141 (а.с. 39). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 (додаток № 3 до договору про відступлення прав вимоги) Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв право вимоги до відповідача за договором 4218537 на суму 36 450,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5\~000,00 грн., заборгованість за відсотками 30\~000,00 грн., заборгованість за комісією 1 450,00 грн. (а.с. 50). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, складеним ТОВ «Коллект Центр», станом на 01.07.2025 заборгованість відповідача за договором №4218537 від 28.08.2021 становить 36 450 грн. 00 коп., з яких: 5\~000,00 грн. за тілом кредиту; 30\~000,00 грн. за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги та 1 450,00 грн. за комісіями (а.с. 10). З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір\~був підписаний відповідачем з використанням аналогу електронного підпису, сума кредиту була перерахована відповідачу за вказаними у договорі реквізитами, що стороною відповідача не спростовано, однак взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, отриманої суми кредиту не повернув, комісію та відсотки не сплатив. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у\~\~письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за\~\~допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у\~\~випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Будь-яких обмежень щодо можливості встановлення комісії за надання кредиту (на відміну від комісії за обслуговування кредиту, яка регулюється спеціальними правилами встановлення та відповідними обмеженнями) вказаний Закон не містить. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в\~\~інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення електронного кредитного договору з відповідачем, ознайомлення і згода відповідача з умовами кредитного договору та порушення ним взятих на себе зобов`язань. Підписавши кредитний договір, відповідач засвідчив, що згоден з його умовами, вони йому зрозумілі, а тому погодився на отримання коштів у кредит саме на умовах, що визначені договором. Умови договору відповідачем не оспорювалися. Відповідач порушив умови кредитного договору, кошти на повернення кредиту не сплачував, що призвело до виникнення заборгованості. Отже, матеріалами справи підтверджується факт виконання позикодавцем у повному обсязі зобов`язань, згідно з умовами укладеного договору. Разом з тим, відповідач, користуючись отриманими коштами належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного договору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка становить 36 450,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5\~000,00 грн., заборгованість за відсотками 30\~000,00 грн., заборгованість за комісією 1 450,00 грн.. Відповідач своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, доказів на спростування тверджень позивача, викладених у позовній заяві також не надав, розрахунок заборгованості не спростував. З огляду на зазначені правовідносини, судом встановлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов`язання. Враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання ні перед первісним кредитором, ні перед новим кредитором, позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн. суд зазначає наступне. Частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України\~визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачем ТОВ «Коллект Центр» заявлено про понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13\~000,00 гривень. Однак, як вбачається з матеріалів справи, правнича допомога позивачу надавалась ФОП Корнійчук Я.П., яка не є адвокатом, що підтверджується відсутністю відповідних доказів щодо наявності у нього статусу адвоката. Відповідно до положень чинного Цивільного процесуального кодексу України, до складу судових витрат включаються лише витрати на правничу допомогу, надану саме адвокатом, за умови їх документального підтвердження. \~ \~ \~У зв`язку\~з цим\~суд дійшов\~висновку,\~що витрати\~позивача на\~правничу допомогу,\~надану ФОП\~ [PERSON] \~у розмірі\~13\~000,00\~гривень,\~не підлягають\~компенсації за\~рахунок відповідача. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved