Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

ТзОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~звернулось в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~Договором позики\~№ 2174183\~в розмірі\~15750,0\~грн.,\~яка складається\~з:\~5000,0\~грн.\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу;\~14,50\~грн.\~заборгованості за\~відсотками;\~10000,0\~грн.\~пеня;\~735,50\~грн.\~ заборгованості\~за комісією,\~а також\~ за\~Договором позики\~№ 73555192\~в розмірі\~11986,92\~грн.,\~яка складається\~з:\~4000,0\~грн.\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу;\~318,92\~грн.\~заборгованості за\~відсотками;\~7668,0\~грн.\~-\~пеня. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] були укладені Договори позики № 2174183 від 27.08.2024 року та № 73555192 від 02.08.2024 року. 14.06.2021 року, на підставі укладеного договору факторингу, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконував, у зв`язку з чим станом на\~дату укладення\~договорів факторингу\~допустив заборгованість\~по вищевказаних\~кредитних договорах\~в загальній\~сумі 27736,92\~грн., яку представник позивача просить стягнути на користь фінансової компанії. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 30.07.2025\~року ухвалою\~Тлумацького районного\~суду Івано-Фрнаківської\~області було\~відкрито провадження\~у справі\~та справу\~призначено до\~розгляду в\~порядку спрощеного\~позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання нею відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. \~ \~ \~ \~ У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. 08.10.2025 року відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив надати йому моджливість ознайомитись з матеріалами справи та розгляд справи відкласти. 21.10.2025 року відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає частково, а саме в частині заборгованості за тілом кредиту. Просив врахувати те, що він є військовослужбовцем. З метою перевірки вищевказаної інформації, суд 22.10.2025 року та 25.11.2025 року звернувся до [INFO] з запитами про надання інформації стосовно перебування [PERSON] на військовій службі за мобілізацією. 01.12.2025 року [INFO] , у відповідь на запит суду, повідомило про те, що [PERSON] з 27.12.2023 року перебуває на військовій службі за мобілізацією у [INFO] . Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечив щодо винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, однак у своїй заяві про часткове визнання позову просив розгляд справи провести у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення\~ЦК України\~щодо зобов`язання та параграфом 2\~Глави 71 ЦК України\~«Кредит». Згідно до вимог\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 02.08.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] (відповідач) був укладений Договір позики № 73555192 (а.с. 22-27). Також 27.08.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] (відповідач) був укладений Договір позики № 2174183 (а.с. 7-11). Відповідно до п. 21 Договорів позики ці договори укладено у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 1 Договорів позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики. Пунктом 2 Договору позики № 73555192 передбачено, що кредит в сумі 4000,0 грн. надається строком на 30 днів, тобто до 31.08.2024 року. За користування кредитом позичальник сплачує позикодавцю 0,83% на день. Тип процентної ставки фіксований. Розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складає 2,70% у день. Пеня 2,7 % в день. Пунктом 2 Договору позики № 2174183 передбачено, що кредит в сумі 5000,0 грн. надається строком на 30 днів, тобто до 25.09.2024 року. За користування кредитом позичальник сплачує позикодавцю 0,50% на день. Тип процентної ставки фіксований. Розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складає 5,0% у день. Пеня 5,0 % в день. Комісія за надання позики становить 14,71% від суми наданої позики, що у грошовому виразі складає 735,50 грн. Позикодавець надав позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розмірі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за нявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, про що свідчать Додатки №1 до Договорів позики, які є невідємною частиною договорів (п. 3 Договорів позики) та з якими ознайомився відповідач, про що свідчить його електронний підпис накладений одноразовм ідентифікатором (а.с. 10 зворот 11, 25-25 зворот). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти за вищевказаними Договорами позики, про що свідчить його письмова заява про визнання позову в частині наявної заборгованості за тілом кредиту (наданою позикою), а отже вказані обставини відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Так відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 626 ЦК України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.\~628,\~629 ЦК України). Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~Цивільним\~та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст. 12 цього Закону,\~є оригіналом такого документа. Електронний договір\~укладається шляхом\~пропозиції його\~укласти (оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,\~і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація\~цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи\~(вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Статтями 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Частиною 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, ГК України, а також іншими актами законодавства. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Оскільки у наявних в матеріалах справи: копії Договору позики № 2174183 від 27.08.2024 року та Додатку № 1 до нього, а також копії Договору № 73555192 від 02.08.2024 року та Додатку № 1 до нього зазначені всі істотні умови кредитування, зокрема: сума кредиту, строк користування кредитом, процентна ставка за користування кредитом, розмір пені та комісії; вказані договори з додлатками, підписані власноручним електронним підписом відповідача (одноразовими ідентифікаторами 617118 та 20453), суд вважає, що відсутні підстави вважати, що відповідач не підписував кредитні договори та не був проінформований про всі істотні умови кредитних договорів. Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про споживчий кредит»). Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому за змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні положення містить норма ст. 1 Закону України «Споживче кредитування». За змістом положень ст.ст. 512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно\~статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Нормами ст.ст. 1077-1079, 1082 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Положеннями ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. 14.06.2021 року між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (новий кредитор/позивач) було укладено Договір факторингу № 14/06/21 та Додаткові угоди до нього (а.с. 12-17, 28). З копії\~Реєстру боржників\~№ 40\~від 23.12.2024\~року до\~вищевказаного Договору\~факторингу вбачається,\~що ТзОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» (позивач)\~передано,\~зокрема,\~право вимоги\~до боржника\~ [PERSON] \~за договором\~позики №\~73555192\~від 02.08.2024\~року на\~сумарну заборгованість\~в сумі\~11986,92\~грн.,\~яка складається\~з: 4000,0 грн. заборгованості за тілом кредиту, 318,92 грн. заборгованості за відсотками, 7668,0 грн. пені (а.с. 31). Також з\~копії Реєстру\~боржників №\~41\~від 24.01.2025\~року до\~вищевказаного Договору\~факторингу вбачається,\~що ТзОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» (позивач)\~передано,\~зокрема,\~право вимоги\~до боржника\~ [PERSON] \~за договором\~позики №\~2174183\~від 27.08.2024\~року на\~сумарну заборгованість\~в сумі\~15750\~грн.,\~яка складається\~з: 5000,0 грн. заборгованості за тілом кредиту, 14,50 грн. заборгованості за відсотками, 10000,0 грн. пені, 735,50 грн. заборгованості за комісією (а.с. 20). Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідно до реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Додаткової угоди № 45 від 23.12.2024 року в якості ціни продажу згідно реєстру боржників № 40 від 23.12.2024 року фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить 14,5% від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить 3022397,42 грн. Згідно з копії платіжної інструкції № 587 від 27.12.2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач) на виконання умов вищевказаної Додаткової угоди № 45 від 23.12.2024 року сплатило на рахунок ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) плату за відступлення права вимоги в сумі 3022397,42 грн. (а.с. 30). 23.12.2024 року ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (новий кредитор/позивач) було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників № 40 від 23.12.2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с. 29). Також відповідно до Додаткової угоди № 47 від 24.01.2025 року в якості ціни продажу згідно реєстру боржників № 41 від 24.01.2025 року фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить 15% від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить 3064628,94 грн. Згідно з копії платіжної інструкції № 634 від 28.01.2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач) на виконання умов вищевказаної Додаткової угоди № 47 від 24.01.2025 року сплатило на рахунок ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) плату за відступлення права вимоги в сумі 3064628,94 грн. (а.с. 19). 24.01.2025 року ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (новий кредитор/позивач) було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників № 41 від 24.01.2025 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с. 18). Таким чином судом встановлено, що ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) відступило право вимоги за Договором позики № 73555192 від 02.08.2024 року та Договором позики № 2174183 від 27.08.2024 року щодо боржника [PERSON] новому кредитору - ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач). Як зазначає\~позивач у\~позовній заяві,\~відповідач належним\~чином не\~виконав своїх\~договірних зобов`язань\~за кредитними\~договорами та\~станом на\~30.06.2025\~року допустив\~перед позивачем\~заборгованість,\~яка згідно\~розрахунків становить\~в загальному\~розмірі 27736,92 грн.,\~в т.ч.\~за Договором\~позики №\~2174183\~в розмірі\~15750,0\~грн.,\~яка складається\~з:\~5000,0\~грн.\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу;\~14,50\~грн.\~заборгованості за\~відсотками;\~10000,0\~грн.\~-\~пеня;\~735,50\~грн.\~ заборгованість\~за комісією,\~а також\~ за\~Договором позики\~№ 73555192\~в розмірі\~11986,92\~грн.,\~яка складається\~з:\~4000,0\~грн.\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу;\~318,92\~грн.\~заборгованості за\~відсотками;\~7668,0\~грн.\~-\~пеня (а.с. 21, 32). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Водночас стосовно посилань відповідача [PERSON] на те, що він являється військовослужбовцем, слід зазначити наступне. Відповідно до долучених відповідачем копій довідки [INFO] № 232 від 08.10.2025 року та військового квитка серії [NUMBER] , [PERSON] (відповідач) з 28.12.2023 року перебуває на військовій службі за мобілізацією у [INFO] на посаді інструктора (а.с. 148-150). Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»\~визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Так в статтях 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в\~Конституції України\~та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Відповідно до п. 15\~ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Особливий період відповідно до абз. 5\~ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~- це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з\~Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~та\~Закону України «Про введення воєнного стану в Україні»\~в Україні 24.02.2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та на момент винесення рішення продовжує діяти. Статтю 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було доповнено підп. 3 п. 4 ч. 15 відповідно до\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року № 1275-VІІ. Пунктом 3 Прикінцевих положень зазначеного\~Закону\~передбачено поширення дії, зокрема, підп. 3 п. 4\~розділу І цього Закону\~на військовослужбовців із початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Верховний Суд у постанові від 15.07.2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02.09.2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. 01.12.2025 року, у відповідь на запит суду, [INFO] повідомив про те, що [PERSON] з 27.12.2023 року проходить військову службу за мобілізацією у [INFO] , про що також свідчить долучена довідка [INFO] № 272 від 26.11.2025 року (а.с. 175-176) та копія військового квитка серії [NUMBER] (а.с. 149-150). Оцінюючи надані відповідачем докази на підтвердження того, що він є військовослужбовцем, а саме військовий квиток та довідку про призов військовозобов`язаного на військову службу, а також відповідь [INFO] , суд вважає, що вказані документи підтверджують той факт, що відповідач\~\~ [PERSON] з 27.12.2023 року по теперішній час перебуває на військовій службі. Таким чином, оскільки відповідач являється військовослужбовцем, який призваний на військову службу під час мобілізації та проходить військову службу з 27.12.2023 року по теперішній час, що підтверджено належними та допустимими доказами, суд вважає, що з відповідача не підлягають стягненню проценти нараховані за користування кредитом та неустойка, починаючи з 02.08.2024 року за Договором позиви № 73555192 та з 27.08.2024 року за Договором позики № 2174183. Таким чином з відповідача у користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договорами позики в загальному розмірі 9735,50 грн., в т.ч. за Договором позики № 2174183 в розмірі 5735,50 грн., яка складається з: 5000,0 грн. заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту); 735,50 грн. заборгованості за комісією, а також за Договором позики № 73555192 в розмірі 4000,0 грн., яка є заборгованістю за основною сумою боргу (тіло кредиту). Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності\~до ч.\~3\~ст.\~12,\~ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договорами позики в загальному розмірі 9735,50 грн., в т.ч. за Договором позики № 2174183 в розмірі 5735,50 грн., яка складається з: 5000,0 грн. заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту); 735,50 грн. заборгованості за комісією, а також за Договором позики № 73555192 в розмірі 4000,0 грн., яка є заборгованістю за основною сумою боргу (тіло кредиту). В решті вимог позову слід відмовити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При такому\~вирішенні позову\~з відповідача\~слід стягнути\~на користь\~позивача понесені\~судові витрати\~по сплаті\~судового збору пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог в сумі 1062,79 грн. (платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 124280 від 18.07.2025 року, а.с. 47).

Outcome: partial