Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду через свого представника адвоката Барановського І.І. з позовною заявою про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що 22.01.2001 на підставі нотаріально посвідченого Свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] набула у власність 3/10 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, співвласниками інших часток зазначеного будинку є відповідачі, а саме: [PERSON] 1/4 частка; [PERSON] 1/4 частка; [PERSON] 1/10 частка. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду позивач фактично володіє та користується приміщеннями, що відповідають належним їй 3/10 часткам, а саме: приміщення 4-4/10,6 площею 10,62 кв. м; приміщення 4-3/18,6 площею 19,077 кв. м; приміщення 4-3/6,9 площею 6,85 кв. м; приміщення 4-6/3,3 площею 3,29 кв. м; приміщення 4-8/3,9 площею 3,93 кв. м. Відповідно до довідки оцінювача ФОП [PERSON] , ринкова вартість спірного житлового будинку становить 160 000 грн, у зв`язку з чим вартість 3/10 частки позивача складає 48 000 грн, що є ціною позову. Позивач неодноразово зверталася до відповідачів із пропозицією добровільного поділу будинку в натурі, однак відповідачі відмовляються від такого поділу. Просить суд поділити в натурі житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 157,5 кв. м, між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Виділити [PERSON] у приватну власність, відповідно до належних їй 3/10 часток, такі приміщення згідно з технічним паспортом від 15.01.2001 року: 4-4/10,6 площею 10,62 кв. м; 4-3/18,6 площею 19,077 кв. м; 4-3/6,9 площею 6,85 кв. м; 4-6/3,3 площею 3,29 кв. м; 4-8/3,9 площею 3,93 кв. м. Припинити право спільної часткової власності позивача та відповідачів на житловий будинок [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належні чином, згідно поданих заяв вимоги позовної заяви визнають, просять проводити розгляд справи без їх участі. Відповідно до статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач має право відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це у заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, а також перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання позову та продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачами не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Встановлено, що 22.01.2001 на підставі нотаріально посвідченого Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 11-455, [PERSON] набула у власність 3/10 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] / Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2025 № 437111413 співвласниками інших часток зазначеного будинку є: [PERSON] 1/4 частка; [PERSON] 1/4 частка; [PERSON] 1/10 частка. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 15 січня 2001 року позивач фактично володіє та користується приміщеннями, що відповідають її частці у праві спільної часткової власності, а саме: приміщення 4-4/10,6 площею 10,62 кв. м; приміщення 4-3/18,6 площею 19,077 кв. м; приміщення 4-3/6,9 площею 6,85 кв. м; приміщення 4-6/3,3 площею 3,29 кв. м; приміщення 4-8/3,9 площею 3,93 кв. м. З довідки оцінювача ФОП [PERSON] вбачається, що ринкова вартість житлового будинку становить 160 000 грн, а вартість 3/10 частки позивача - 48 000 грн. Між сторонами виник спір щодо виділення частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Згідно з ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.367 ЦК України майно,що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Згідно з ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Верховний Суд у Постанові від 03 квітня 2013 року висловив правову позицію у справі № 6-12цс13 та зазначив, що, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Частку у домоволодінні, яку бажає виділити [PERSON] , можна виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна без порушення цільового призначення, не порушуючи при цьому прав і законних інтересів інших співвласників, адже частина будинку, якою користується позивач має окремий вхід та використовується [PERSON] незалежно від інших співвласників. Також, при ухваленні судом рішення суд враховує визнання відповідачами позовних вимог, що є їх диспозитивним правом, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення поданого позову.

Outcome: approved