Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся в суд з даним позовом, який мотивовано тим, що з 01.01.1996р. вона відкрито володіє житловим будинком [ADDRESS] , утримує його, проводить ремонт, доглядає земельну ділянку, сплачує комунальні послуги та податки. Окрім неї в даному будинку проживала [PERSON] , яка померла [INFO] та не мала спадкоємців. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечила. Інші процесуальні дії Ухвалою суду постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом Технічного паспорта встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] складається з кухні площею 18,8кв.м, житлової кімнати площею 17,9кв.м, коридору площею 4,4кв.м, кладової площею 6,9кв.м. загальна площа будинку становить 48,0кв.м, житлова площа 17,9кв.м. З довідки №2425 від 27.05.2025р. встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] . Станом на 01.01.1996р. по [ADDRESS] членами колгоспного двору були [PERSON] (померла [INFO] ) та позивачка [PERSON] , що встановлено з довідки №2454 від 19.05.2025р. Оцінка суду Позивачем ставиться питання про визнання за нею права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., яка втратила чинність 13.12.1995р. Відповідно до п.6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Для набуття права власності на майно згідно з правилами ст. 344 ЦК України, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викраденння, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є). Судом встановлено, що останнім членом і головою колгоспного двору була [PERSON] , яка померла [INFO] та після її смерті немає спадкоємців, спірного житлового будинку ніхто не успадкував. В свою чергу позивачка користується цим житловим будинком для власного проживання та утримує його понад 10 років (з 01.01.1996р.), тобто володіння нею спірним житловим будинком є добросовісним та відкритим, так як вона не приховувала факту перебування зазначеного нерухомого майна у її володінні. Судом також не встановлено наявності в позивачки титулу (іншої підстави) володіння та набуття у власність житлового будинку. З огляду на вищезазначене, в судовому засіданні знайшли своє обґрунтування всі підстави набуття позивачкою права власності на спірне майно, передбачені ст.344 ЦК України. Розподіл судових витрат між сторонами Судові витрати у виді судового збору слід залишити за позивачкою, оскільки вона не заявляла вимоги про його відшкодування.

Outcome: approved