Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.02.2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №79741513. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржника стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує фак. Переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Реєстру боржників №30 від 19.08.2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №79741513 від 14.02.2024 року в сумі 17750 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5000 грн., заборгованості за відсотками 12750 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 17750 грн., згідно договору позики №79741513 від 14.02.2024 року та судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 21.10.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 14.02.2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №79741513, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 5000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за зниженою ставкою 1,00 % в день та 2,70 % за понадстрокове користування позикою в день (а.с. 6-9). Із матеріалів справи вбачається, що 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, додаткову угоду № 2 від 28.07.2021 року, додаткову угоду №7 від 13.06.2022 року, додаткову угоду №37 від 25.09.2024 року у відповідності до яких ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 10-17). Згідно п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржника стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Реєстру боржників №40 від 19.08.2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №79741513 від 14.02.2024 року в сумі 17750 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5000 грн., заборгованості за відсотками 12750 грн. (а.с. 18). Таким чином, судом встановлено, що договір позики між «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем був укладений 14.02.2024, тобто після укладення 14.06.2021 року договору факторингу між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», за умовами якого клієнт ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передав фактору ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Отже, до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за договором позики №79741513, оскільки договір позики був укладений 14.02.2024 року, а договір факторингу, за умовами якого фактору було передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 14.06.2021 року, тобто до укладення кредитних договорів з відповідачем. Виходячи з вищевказаного, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позивачем позову, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежним позивачем в даній частині, оскільки, не довів своє право вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за договором позики, укладеним 14.02.2024 року між ним та ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Зазначені висновки відповідають судовій практиці суду апеляційної інстанції, викладені у постанові Волинського апеляційного суду від 05.02.2024 року у справі № 161/14832/23 року. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача, а тому розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed