Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , зареєстрований на Херсонській регіональній біржі нерухомості, дійсним. В обґрунтування своїх вимог вказують, що згідно договору купівлі-продажу від 15.06.2001 року за №678 придбав у [PERSON] , [PERSON] квартиру [ADDRESS] . При звернені до державного реєстратора з приводу реєстрації права власності на квартиру, позивачам було відмовлено з підстав того, що подані для проведення державної реєстрації прав документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, так як поданий заявником договір не посвідчений нотаріально, що суперечить законодавству. Ухвалою суду від 24.06.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 30.09.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви, в якій просили розглядати справу без їх участі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відзиву не надали. Представник третьої особи Херсонської регіональної біржі нерухомості в судове засідання не з`явився, був повідомлений, належним чином, причини неявку суду не повідомив. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.06.2001 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] зареєстровано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за умовами якого [PERSON] , [PERSON] передають у власність [PERSON] , [PERSON] квартиру. Вказаний договір купівлі-продажу укладено на Херсонській регіональній біржі нерухомості, зареєстрований за №678. Право власності зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] в БТІ в реєстровій книзі № 43 за реєстровим № 17131, 15.06.2001 року. Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №78242961 від 07.04.2025 року, було відмовлено [PERSON] , [PERSON] у державній реєстрації права власності квартири [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку з тим, що подані для проведення державної реєстрації прав документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, так як поданий заявником договір не посвідчений нотаріально, що суперечить законодавству . Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі - продажу будинку було укладено 15 червня 2001 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української PCP в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК Української PCP 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до ст. 224 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ч.3 ст.9 ЖК України громадяни мають право придбати житло на біржових торгах. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Відповідно до ст. 15 ч. 2 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно до ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963р.) якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухилилась від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Частиною 1 ст.128 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) визначено, що право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі. Зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, в тому числі ціну, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.06.2001 року, укладеним на Херсонській регіональній біржі нерухомості, крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання за позивачами права власності. На підставі викладеного, ст.ст. 263, 264, 265, 268, 273, 315 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 657 ЦК України,

Outcome: approved