Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

18.09.2025 року представник позивача [PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] , є повнолітнім сином [PERSON] та [PERSON] . Відповідач сплачував на користь позивачки аліменти на утримання сина до досягнення останнім повноліття. 02.09.2025 року Ростиславу виповнилось 18 років, а тому стягнення аліментів припинилось. Син сторін є інвалідом з дитинства, інвалідність встановлено безстроково без необхідності чергового переогляду. У зв`язку зі станом здоров`я, він не може виконувати ніякі види праці та потребує постійної сторонньої допомоги. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а позивачці, в свою черго, матеріально важко забезпечити всі потреби сина. Враховуючи викладене вище, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частини від усіх видів його доходів щомісяця, безстроково, починаючи з дня подання позовної заяви. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.10.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та роз`яснено відповідачеві його право подати відзив на позов (а.с.10-11). Позивачка та її представник належним чином повідомлялись про розгляд справи в суді, шляхом направлення на електронну адресу, зазначену в позові, копії ухвали про відкриття провадження. Додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направили. Відповідач повідомлявся про розгляд справи, шляхом направлення на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, про що свідчить поштовий конверт (а.с.13) який повернувся на адресу суду, як не вручений, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву на адресу суду не направив. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч.\~8\~ст.\~128,\~ч.\~1\~ст.\~131\~ЦПК України вважається доставленою. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, та неподанням відповідачем відзиву на позовну заяву. Розгляд справи\~проводився без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Як встановлено судом, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.2). Згодом стосунки між сторонами були припинені, а 18.08.2012 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , змінивши дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.2 зворот). [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років і батько припинив сплачувати аліменти на його утримання. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991\~року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Загальним обов`язком батьків, який покладається на них Сімейним кодексом, є обов`язок утримувати своїх дітей. За загальним правилом, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Після цього батьки можуть продовжувати утримання, але це є їхнім правом, а не обов`язком, за виключенням випадків, передбачених статтею 16 Сімейного Кодексу України. Відповідно до\~ ст.\~198\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України)\~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Така матеріальна допомога може надаватися батьками в\~добровільному порядку або після звернення до суду з відповідною позовною заявою. Так, відповідно до норм ст.198\~СК України продовжують бути зобов`язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: - дочка або син є непрацездатними; - непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги. Під потребою матеріальної допомоги розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги пенсій та допомог у зв`язку з інвалідністю. При цьому якщо особа, хоча і є інвалідом з дитинства, але отримала професію (наприклад, програміста) та самостійно заробляє гроші, вона не може вимагати утримання від своїх батьків; - наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Батьки не будуть зобов`язані утримувати повнолітню дитину, якщо вони самі є непрацездатними та потребують допомоги або якщо їхній заробіток не дозволяє їм здійснювати утримання. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] має статус інваліда з дитинства підгрупа А, інвалідність встановлено безстроково без необхідності чергового переогляду, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] та Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (а.с.6,4-5). Як зазначено у пункті 16 зазначеного вище Витягу, наявна у [PERSON] психічна патологія вказує на стійке незворотнє значно виражене порушення психічних функцій, що призводить до різко вираженого обмеження здатності до самообслуговування, спілкування, орієнтації, контролю поведінки, пересування, трудової діяльності. Потребує медикаментозного лікування, заходів соціального захисту, ДЗР, медичні вироби по догляду (підгузки). Потребує постійного стороннього нерегульованого догляду, нагляду, допомоги, супроводу (а.с.4 зворот). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, якщо їх не визнано недієздатними. При цьому суд зазначає, що для застосування правил ст.198\~СК України не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини відповідно до ст. 179 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч.\~3\~ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання про розмір аліментів суд має виходити із приписів статті 182 ЦПК України. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на той факт, що [PERSON] має статус дитини з інвалідністю першої «А» групи, який встановлено безстроково та не потребує переоглядів, зважаючи на стан його здоров`я, нездатність до самообслуговування, неможливість працювати, а також потребу в постійному догляді, яку надає йому мати, суд приходить до висновку, що існують правові підстави для задоволення позову. Крім того, обставин, які б вказували на неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу судом не встановлено, ним самим не зазначено, а отже суд погоджується із заявленим позивачкою в позові розміром аліментів. Додатково суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів передбачене вимогами чинного законодавства для забезпечення поліпшення майнового становища дитини, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище. Згідно ч.1\~ст.\~191\~СК \~України аліменти стягуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1.ч.1\~ст.430\~ЦПК України стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. На підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved