Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Харківської міської ради про визначення додаткового строку достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] у місті Харків померла його мати [PERSON] . Він проживав в [ADDRESS] .З початку збройної агресії рф його житло кімната кв. [ADDRESS] була розбита снарядами і там неможливо було проживати. У зв`язку з пошкодженням свого житла він подав заяву для отримання компенсації і моя заява зареєстрована в Міністерстві розвитку громад та територій України. У зв?язку з чим він переїхав проживати до матері в її квартиру в [ADDRESS] , де весь час і проживає та сплачує комунальні платежі. Коли він у грудні 2024 року в черговий раз прибирав в квартирі матері, знайшов заповіт матері, згідно якому все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповідала йому. Враховуючи таки обставини, він звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса 05.12.2024. Нотаріус зареєстрував його заяву, у спадковому реєстрі № 397/2024. Але Постановою №1638/02-31 від 05.12.2025 року відмовив йому у видачи свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Вважає, що пропустив строк для прийняття спадщині з поважної причини. Він за життя матері і після її смерті не знав про заповіт на його користь до грудня 2024 року і його нотаріус не повідомив про наявність заповіту на його користь. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Харкова Теслікової І.І. від 20 червня 2025 року прийнято до розгляду та\~відкрито провадження\~у справі\~за позовною\~заявою в порядку загального позовного провадження. Запропоновано позивачу та відповідачу скористатися вимогами ст. 178-180, 193 ЦПК України. Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року клопотання представника позивача [PERSON] задоволено. Витребувано з Другої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №397/2024, що була відкрита після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 07 жовтня 2025 року прийнято до розгляду заяву представника [PERSON] адвоката Борисової Ірини Миколаївни про зміну підстав позову, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до Територіальної громади в особі Харківської міської ради, третя особа: Друга Харківська міська державна нотаріальна контора, про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 11 грудня 2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали в підстав в ньому зазначених та просили суд задовільнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином про що свідчать довідки про доставку електронних документів в Електронний кабінет. У відповідності до\~ст. 178 ЦПК України\~відповідач своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Представник третьої особи в судове засідання не з?явився, з невідомих суду причин, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . За життя 25 червня 2021 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Шевцової О.В., та зареєстровано в реєстрі за №10-161. Відповідно до заповіту [PERSON] після своєї смерті заповіла все майно [PERSON] , [INFO] . Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу). Враховуючи положення ст. 46 та ст.1220 ЦК України, суд дійшов висновку, що часом відкриття спадщини у вказаній справі вважається день смерті [PERSON] , [INFO] , а саме [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи наведені приписи, граничним строком для подання\~заяви про прийняття спадщини було 20 червня 2024 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] дізнався про існування заповіту [PERSON] у грудні 2024 року. У грудні 2024 року позивач звернувся до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори № 1638/02-31 від 05.12.2024 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском останнім шестимісячного строку для прийняття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Постановою Верховного Суду у складі постійної колегій суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 були визначені поважні причини строку, необхідного для прийняття спадщини, а саме: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Так, у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 вказано, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 викладено правову позицію, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. У постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 липня 2021 року по справі справа № 405/7058/19 провадження № 61-18000св20 вказано наступне «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі №703/4978/19, від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах». Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. При розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини судом застосовуються інші, порівняно із поновленням строку позовної давності, підстави для визнання причин пропуску цього строку поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, на нотаріуса та в сільських населених пунктах - посадових осіб органу місцевого самоврядування, уповноважених на вчинення нотаріальних дій, покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На виконання ухвали суду від 10 вересня 2025 року про витребування копії спадкової справи після померлої [PERSON] , Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою надано суду копію спадкової справи №397/2024, яка була заведена щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Оцінюючи доводи позивача про поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, судом враховано, що [PERSON] дізнався про заповіт [PERSON] на своє ім?я у грудні 2024 року, доказів в спростування чого матеріали справи не містять, а також враховує що нотаріусом або посадовою осою органу місцевого самоврядування, уповноважених на вчинення нотаріальних дій, не здійснено повідомлення або оголошення спадкоємця за заповітом [PERSON] про відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Також суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04.03.2020 у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №133/1880/18, провадження № 61-12000св19, які стосуються свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права, що також судом враховується при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Враховуючи те, що нотаріусом або посадовою осою органу місцевого самоврядування, уповноважених на вчинення нотаріальних дій не були здійснені повідомлення, оголошення та виклик спадкоємця за заповітом, враховуючи свободу заповіту як фундаментального принципу спадкового права, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому суд враховує також вимоги розумності та справедливості. Згідно зі\~ст. 3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. До того ж суд враховує, що існувала воля спадкодавця на передання спадкового майна позивачу, ця воля втілена у заповіті та має поважатися при вирішенні питання про подальшу долю спадкового майна. Також при вирішенні даної справи суд зауважує, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що строк пропущений з поважних причин та позовні вимоги [PERSON] про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 1268-1270, 1272, 1273 ЦК України,

Outcome: approved