Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Держави Україна, представник Хмельницька обласна прокуратура про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000000,00 грн., завданої внаслідок незаконних рішень та бездіяльності посадових осіб держави Україна, що привело до порушення його Конвекційного права на ефективний засіб юридичного захисту внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження №12022243460000290 в порядку ч. 1 ст. 23 та ст. 1174 ЦК України, ст. 56 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На обґрунтування свого позову він вказав, що в провадженні дізнавачів Головного управління національної поліції в Хмельницькій області знаходиться кримінальне провадження №12022243460000290. Незважаючи на очевидність кримінального правопорушення та особу, яка його вчинила, а саме [PERSON] , персональні відомості про його особу, були встановлені після затримання його мною патрульними поліцейськими і слідчим СОГ, службові і посадові особи Хмельницької обласної прокуратури та ГУНП в Хмельницькій області, з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом роблять видимість розслідування даного кримінального правопорушення, оскільки всупереч статті 6 КПК України відомий [PERSON] в них перетворився на невідому особу. Такі дії дізнавача та групи процесуальних прокурорів є триваючим катуванням його як споконвічного українця, зухвалим і цинічним порушенням моїх прав та його людської гідності, оскільки нічим іншим це пояснити неможливо. Надмірна тривалість досудового розслідування у справі, яка не є занадто складною, є очевидною і не потребує доказування (одна відома особа, а саме [PERSON] , і один факт вчинення ним кримінального правопорушення). Розслідування триває з 06 червня 2022 року і на дату звернення до суду позивача з позовною заявою у 2025 році становить більше трьох років та є неефективним (ефективність розслідування оцінюється не за кінцевим результатом, а за адекватністю, оперативністю, залученням постраждалого до слідчих дій та незалежністю дій, своєчасне вжиття базових слідчих дій, вжиття мінімально необхідних заходів для встановлення істини), що становить порушення ст. 2 $1 Конвенції. Фактично орган досудового розслідування досяг поставленого йому [PERSON] завдання до досягнення строку, після якого його неможливо притягнути до кримінальної відповідальності. За такий строк орган досудового розслідування мав би звернутися до суду з обвинувальним актом, оскільки [PERSON] був ним особисто затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення до приїзду екіпажу патрульної поліції та слідчого СОГ. Внаслідок неефективного розслідування кримінального провадження особами, які здійснюють свої офіційні повноваження, порушено його права і завдано йому моральної шкоди. Надмірна тривалість кримінального провадження привела до моральних страждань, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом ділової репутації і тд і тп.. Тобто він має право на компенсацію від держави Україна за невиконання державою свого позитивного зобов`язання щодо проведення ефективного розслідування злочину, де він є потерпілим. Також просить стягнути витрати, які будуть понесені - проїзд на здачу позову до суду у маршрутці №30 по п`ятнадцять гривень=30 гривень, витрати часу-дві години вартістю десять тисяч гривень кожна на написання тексту позовної заяви, одну годину часу на проїзд до суду, одну годину часу на проїзд з суду до дому, витрати паперу, електроенергії, картриджу - до двадцяти гривень, вартість лазерних дисків по двадцять гривень 00 копійок. На написання апеляційної скарги буде витрачено 2 години часу вартістю десять тисяч гривень кожна, на правову допомогу - десять тисяч гривень, на проїзд до суду і з суду - 30 гривень, витрати паперу, електроенергії, картриджу - до двадцяти гривень. На написання касаційної скарги буде витрачено дві години часу вартістю десять тисяч гривень кожна, на правову допомогу - десять тисяч гривень, поштові витрати в межах до пятидесяти гривень, витрати паперу, електроенергії, картриджу - до двадцяти гривень. Позивач в позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судовому засіданні просив закрити провадження по справі, оскільки позивач в лютому 2025 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом про стягнення з Держави Україна в особі ГУНП в Хмельницькій області моральної шкоди, завданої тривалим на неефективним розслідуванням кримінального провадження №12022243460000290 в розмірі 5 000 000 грн. Даним рішенням в задоволені позову було відмовлено. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави Україна представник - Хмельницька обласна прокуратура про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000000,00 грн., завданої внаслідок незаконних рішень та бездіяльності посадових осіб держави Україна, що привело до порушення його Конвекційного права на ефективний засіб юридичного захисту внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження №12022243460000290 в порядку ч. 1 ст. 23 та ст. 1174 ЦК України, ст. 56 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року у справі №686/4675/25 за позовом [PERSON] до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, встановлено, що 06 червня 2022 року в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №12022243460000290 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, за фактом того, що 06 червня 2022 року близько 12 год 37 хв. невстановлена особа на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків спричинила [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої частини голови. Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 08 лютого 2024 року у справі № 686/3517/24 скаргу [PERSON] задоволено. Постанову дізнавача СД ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 30 червня 2022 року про закриття кримінального провадження № 12022243460000290 від 06 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, скасовано. Згідно з довідкою по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за № 12022243460000290 від 06 червня 2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, в ході досудового розслідування було проведено: судово-медичну експертизу; допит потерпілого [PERSON] ; запит до КНП «ХОЦЕМД та МК ХОР», у відповідь на який отримано копію карти виїзду ЕМД від 06 червня 2022 року № 231; запити до УПП та УПО в Хмельницькій області, на які отримано відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, які були присутні на місці події; огляд відеозаписів з нагрудних камер працівників УПП та УПО в Хмельницькій області; допит в якості свідків поліцейських УПО [PERSON] та [PERSON] ; опитано [PERSON] ; слідчий експеримент за участі потерпілого [PERSON] ; призначено додаткову судово-медичну експертизу. У кримінальному провадженні здійснювались неодноразові виклики [PERSON] та [PERSON] для проведення одночасного допиту, однак потерпілий [PERSON] не з`являвся для проведення слідчої дії, про причини таких неявок не повідомляв. Відповідно до ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 28 лютого 2025 року у справі № 686/3517/24 відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про встановлення процесуальних строків у кримінальному провадженні № 12022243460000290 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи, судовими рішеннями у справі № 686/3517/24. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень (ч.1). Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд (ч.2). Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом (ч.6). При цьому, згідно ч.1,2 ст.114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист. Пунктом 21 ст. 7 КПК передбачено одну із загальних засад кримінального провадження - «розумність строків», правова реалізація якої спрямована на захист сторін від затягування кримінального процесу. Відповідно до ч.1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Строк досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо проступку у яких особі не повідомлено про підозру кримінально процесуальним законом не встановлено. Відповідно до ч.8 ст.615 КПК України, у кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення воєнного стану, строк від зазначеної дати до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховується до загальних строків, передбачених статтею 219 цього Кодексу. Санкція ч.1 ст.125 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року, тобто, згідно зі ст.12 КК України, вказаний злочин є кримінальним проступком. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. в Україні введено воєнний стан з 05:30 год. 24.02.2022 р., який було неодноразово продовжено. Згідно з частинами 1, 3, 5 та пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Частиною 1 статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 зазначала, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір. За змістом частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з`ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру. Саме на позивача у деліктних правовідносинах покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу). Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб. В ухвалі від 28 лютого 2025 року у справі № 686/3517/24 слідчий-суддя прийшов до висновку, що строки досудового розслідування у кримінальному провадженні №12022243460000290 не завершились і немає підстав для встановлення більш коротких строків проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування. [PERSON] не довів належними та допустимими доказами обставини заподіяння йому моральної шкоди внаслідок тривалого здійснення досудового розслідування кримінального провадження, в якому він є потерпілим. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до Держави Україна представник Хмельницька обласна прокуратура про відшкодування моральної шкоди, слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку із відмовою у позові слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed