Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та усунення перешкод у здійснені права власності, мотивуючи позов тим, що [PERSON] було виділено земельну ділянку з вільного присадибного фонду сільської ради на підставі рішення 16 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради від 27.05.1997 року площею 0,1001 га для будівництва та обслуговування житого будинку і господарських будівель, що розташована на території Агрономічної сільської ради. Державний акт видано 25.03.1998 року. Також у 1997 році виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки двохповерховим індивідуальним будинком, проте будівництво так і не розпочалось, а ділянка використовувалась як присадибна ділянка, на які посаджено фруктові дерева та городина. Однак, у 2012 році на замовлення [PERSON] виготовлено новий будівельний паспорт для забудови земельної ділянки в [ADDRESS] , але знову земельна ділянка залишилась не забудованою. З`явившись на своїй земельній ділянці позивач помітила, що вона огороджена металевим парканом, на якому містилось оголошення про продаж. Вподальшому, з відомостей з Державного реєстру речових прав на нрухоме майно вона дізналася, що власником її ділянки є[PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.2019 року. На думку позивача, відповідач став власником земельної ділянки в неправомірний спосіб, без належних на те правових підчстав та заволодів її майном, тому вона змушена була звернутися до суду з позовом. До початку розгляду справи по суті, представником позивача було подано заяву про зміну (уточнення) предмету позову, у якій ним було викладено змінену редакцію позовних вимог, а саме: - усунути перешкоди позивачу у здійсненні права власності (розпорядження та користування) земельною ділянкою, площею 0,1001 га, що розташована по [ADDRESS] , і яка належить [PERSON] на праві приватної власності згідно з державним актом на право приватної власності на землю серія ВН від 25.03.1998 року, зареєстрованого за №510, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 47694256 від 09.07.2019 року, щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520680203:02:002:0051 площею 0,1001 га, яка перебуває в приватній власності гр. [PERSON] ; - усунути перешкоди у здійсненні права власності (розпорядження та користування) земельною ділянкою, площею 0,1001 га, що розташована по [ADDRESS] , і яка належить [PERSON] на праві приватної власності згідно з державним актом на право приватної власності на землю серія ВН від 25.03.1998 року, зареєстрованим за №510 шляхом скасування запису у Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 0520680203:02:002:0051 площею 0,1001 га та перенести відомості щодо неї до архівного шару Національної кадастрової системи України; - стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 12.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Ткачук Марини Владиленівни, оскільки рішення у цивільній справі може вплинути на її права та обов`язки. Ухвалою суду від 10.03.2025 року задоволено заяву представника позивача Бойка А.М. та забезпечено позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер 0520680203:02:002:0051, власником якої є [PERSON] ; заборонено державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу чи об`єднання, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровими номерами 0520680203:02:002:0051; заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації, припинення, зміни права, іншого речового права щодо земельної ділянки з кадастровими номерами 0520680203:02:002:0051. Ухвалою суду від 11.03.2025 року клопотання представника позивача було задоволено, призначено у даній цивільній справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. До отримання висновку експертизи провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 23.04.2025 року провадження у справі було поновлено для надання додаткових матеріалів та уточнення питань. 27.05.2025 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та скасовано захід забезпечення позову накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2025 року, а саме в частині заборони державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу чи об`єднання, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0520680203:02:002:0051. Ухвалою суду від 02.06.2025 року виконано клопотання експерта та направлено повторно ухвалу суду від 11.03.2025 року та витребуванні докази для продовження проведення призначеної судової земельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 01.08.2025 року провадження у справі поновлено у зв`язку з надходженням висновку експерта. Ухвалою суду від 25.09.2025 року задоволено заяву представника позивача та прийнято до провадження заяву представника позивача про зміну предмета позову від 11.09.2025 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у заяві про зміну предмета позову. Відповідач[PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав суду письмові пояснення, згідно яких позивачем заявлено негаторний позов, який подається у випадку коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Матеріалами справи підтверджується, що фактичним володільцем спірної земельної ділянки з кадастровим номером 0520680203:02:002:0051 є [PERSON] , що виключає можливість звернення позивача до відповідача з негаторним позовом. Обрання позивачем неналежного або неефективного способу захсту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. З огляду на викладене просив у задоволенні позову відмовити повністю. Представник відповідача Мусулевський А.А. в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у письмових поясненнях [PERSON] . Обраний позивачем спосіб захисту прав є неефективним, що є підставою для відмови у позові. Друга позовна вимога є похідною, тому теж не підлягає задоволенню. Просив відмовити у задоволені позову. В судове засідання третя особа не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з рішенням Агрономічної сільської Ради народних депутатів [PERSON] було виділено земельну ділянку з вільного присадибного фонду сільської ради на підставі рішення 16 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради від 27.05.1997 року площею 0,1001 га для індивідуального житлового будівництва, що розташовані на території Агрономічної сільської ради (Т. 1 а.с. 13, 14, 15). Судом встановлено, що згідно з державним актом на право приватної власності на земелю серії ВН, виданим на підставі рішення 16 сесії 22 скликання Агрономічної сільської Ради народних депутатів від 27.05.1997 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1001 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована на території Агрономічної сільської ради. Державний акт видано 25.03.1998 року (Т. 1 а.с. 12). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] двічі (1997 року та 2012 року) виготовляла будівельний паспорт на забудову земельної ділянки в [ADDRESS] (згодом [ADDRESS] ) (Т. 1 а.с. 16-21, 22-26). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованою 08.01.2024 року, власником земельної ділянки кадастровий номер 0520680203:02:002:0051 площею 0,1001 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Підстава реєстрації - договір купівлі-продажу серії 2067 від 09.07.2019 року посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. (Т. 1 а.с. 11). За клопотанням представника позивача судом було витребувано копію поземельної книги земельної ділянки з кадастровим номером 0520680203:02:002:0051 площею 0,1001 га, з якої вбачається, що її власниками були: [PERSON] на підставі державного акту серії ВН 201714, державна реєстрація 12.08.2004 року, та [PERSON] , державна реєстрація 09.07.2019 року (Т. 1 а.с. 69-93). З метою з`ясування правової підстави придбання спірної земельної ділянки [PERSON] судом, за клопотання представника позивача, було витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо договору купівлі- продажу від 19.02.2024 року. Так, 19.02.2024 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою О.Д. посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] за 17708,00 грн. земельну ділянку площею 0,1001 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Ця земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №199225, виданого Агрономічною сільською радою Вінницького району Вінницької області 19.02.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №190. Слід відзначити, що державний акт видавався на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.2003 року за №300 в реєстрі приватного нотаріуса Дробахи О.Д. (Т. а.с. 178-212). Вподальшому, на виконання ухвали суду про витребування доказів приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. надіслано суду належним чином завірені копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.07.2019 року за реєстровим номером 2067. Зі змісту цього договору встановлено, що [PERSON] продав [PERSON] за 76000,00 грн. земельну ділянку загальною площею 0,1001 га, кадастровий номер 0520680203:02:002:0051, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відчужувана земельна ділянка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №201714, виданого Агрономічною сільською радою Вінницького району Вінницької обасті 12.08.2004 року, зареєстрованого Вінницьким районним відділом земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди жемлі за №252 (Т.1 а.с. 108-129). З долучених квитанцій вбачається, що позивач [PERSON] сплачувала податок на землю у 1997, 2000, 2004, 2006-2018 роки (Т. 2 а.с. 50-58). Відповідно до листа Головного управління ДПС у Вінницькій області від 23.04.2025 року станом на 23.04.2025 року згідно з базою даних ІС «Податковий блок» Вінницької ДПІ у фізичної особи [PERSON] відсутня податкова заборгованість по сплаті земельного податку (Т. 3 а.с. 3). Отже, спірна земельна ділянка неодноразово відчужувалася шляхом продажу невідомою особою [PERSON] , який її продав [PERSON] , котрий вподальшому продав її [PERSON] . Відповідно до висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/102-25/7904-ЗТ за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 25.07.2025 року, судом встановлено, що: - за результатами співвставлення об`єктів дослідження в одній площині встановлено, що межі земельної ділянки з кадастровим номером 0520680203:02:002:0051 площею 0,1001 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка відповідно до поземельної книги та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 08.01.2024 №361124973 перебуває у власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2067, виданий 09.07.2019, видавник: Ткачук М.В., приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав 09.07.2019 за №32315543 накладаються на межі земельної ділянки площею 0,1001 га, що розташована по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ВН від 25.03.1998 року, зареєстрованого за №510, що графічно відображено на Зображенні 36 та на Схематичному плані меж 6 в Додатку 6, який додається до висновку експерта; - за результатами співвставлення об`єктів дослідження в одній площині встановлено, що земельну ділянку з кадастровим номером 0520680203:02:002:0051, площею 0,1001 га, яка перебуває у власності [PERSON] , сформовано за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у власності [PERSON] згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ВН від 25.03.1998 року, зареєстрованого за №510, що графічно відображено на зображенні 36 та на Схематичному платні меж 6 в Додатку 6, який додається до висновку експерта; - за результатами співвставлення об`єктів дослідження в одній площині встановлено, що місце розташування земельної ділянки площею 0,1001 га з кадастровим номером 0520680203:02:002:0051 згідно правовстановлюючих документів відповідає місцю розташування земельної ділянки площею 0,1001 га, що розташована по [ADDRESS] , і яка належить [PERSON] на праві приватної власності згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ВН від 25.03.1998 року, зареєстрованим за №510, що графічно відображено на Зображенні 36 та на Схематичному плані меж 6 в Додатку 6, який додається до висновку експерта; - також, в описі меж суміжних земельних ділянок з кадастровими номерами: 0520680203:02:002:0222 та 0520680203:02:002:0013, внесених до Державного земельного кадастру та відтворених у Додатку 1 до висновку експерта, спільним суміжником по відношенню до земельної ділянки з кадастровим номером 0520680203:02:002:0051 [PERSON] , що свідчить про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 0520680203:02:002:0051 відповідає місцю розташування земельної ділянки [PERSON] (Т.3 а.с. 33-60). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно зі ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Також ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд звертає увагу, що для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач умежах розляду справи про витребування майна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване (постанови Верховного Суду України від 14.11.2018 року у справі №183/1417/16, від 19.11.2019 року у справі №911/3680/17). Щодо твердження сторони відповідача, що з негаторним позовом може звертатись лише власник майна, яким є [PERSON] , то слід зазначити наступне. Постановою Верховного Суду від 18.04.2023 року у справі №357/8277/19 зазначено, що «у контексті спору щодо земельної ділянки, переданої в оренду, тимчасовим володільцем такої земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право оренди землі, а відтак неволодіючий орендар, право оренди якого порушено, може скористатися спеціальним способом захисту, який передбачено спеціальним законом, а саме статтею 27 Закону № 161-ХIV, на підставі якої він може витребувати земельну ділянку із чужого незаконного володіння.». Застосовуючи аналагію права, суд вважає, що позивач як первісний власник спірної земельної ділянки може скористатися спеціальним способом захисту та витребувати земельну ділянку із чужого незаконного володіння, тобто відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону. Згідно з п. 57 Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року №1051, Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених пунктом 114 цього Порядку (ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку), та у разі виправлення помилки відповідно до пункту 156-2 цього Порядку. За змістом п. 60 вказаного вище Порядку, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що право приватної власності на спірну земельну ділянку було зареєстровано за відповідачем внаслідок незаконних та протиправних дій, що доводиться висновком експерта. В зв`язку з цим, належним способом захисту прав [PERSON] є скасування права власності відповідача на спірну земельну ділянку. Оскільки державними органами було внесено записи до Державного земельного кадастру (Поземельної книги на земельну ділянку), то інша позовна вимога також підлягає задоволеню, як похідна від першої. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 8316,60 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також позивачем було понесено витрати пов`язані із проведенням судової експертизи в розмірі 16045,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved