Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради звернувся із позовом до суду до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [PERSON] з 08.05.2008 зареєстрований у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Вказана кімната належить до комунальної власності міста. [PERSON] має заборгованість за послуги з утримання будинку та території, електроенергії, холодної води та відведення у розмірі 14249,71 грн. Зазначає, що відповідач відсутній за зареєстрованим місцем мешкання понад шість місяців, житом не цікавиться, витрат по його утриманню не несе. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 22 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Вказала, що поважні підставі збереження житла за [PERSON] відсутні. Відповідач до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву, заяв та клопотань до суду не подавав. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду свідчення, що він проживає у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] з 2008 року. [PERSON] проживав разом з ним у вищезазначеній кімнаті з 2008 року. В 2014 році [PERSON] поїхав до родичів в Російську Федерацію та там і залишився. Особистих речей не залишив, все забрав. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона працює головним спеціалістом відділу житлових питань виконкому Покровської районної в місті ради та в її обов`язки входить, зокрема, інвентаризація у гуртожитках. На момент проведення інвентаризації за адресою: [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] у вищезазначеній кімнаті не мешкає тривалий час. Особистих речей [PERSON] у вказаній кімнаті не було. Судом встановлено, що за відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] з 05.05.2008 по теперішній час. З Виписки з фінансового-особового рахунку № [NUMBER] від 28.07.2025, складеної ТОВ «Житлокомцентр» вбачається, що з 08.05.2008 наймачем за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно Довідки, складеної ТОВ «Житлокомцентр», станом на 01.07.2025 заборгованість за адресою: [ADDRESS] , становить 14249,71 грн., з яких: утримання будинку на території у розмірі 3511,46 грн., електроенергія 10663,96 грн., холодна вода та відведення у розмірі 74,29 грн. Згідно інформації Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 26.07.2025 № 1931/31.10-40, відомості у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про смерть [PERSON] , [INFO] , відсутні. За інформацією начальника [INFO] від 10.09.2025, [PERSON] , [INFO] , на військову службу під час мобілізації [INFO] не призивався. У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 447421942 та №447422008 від 13.10.2025, право власності за адресою: [ADDRESS] , не зареєстроване. 24.07.2025 складений Акт обстеження житлово-побутових умов проживання, яким встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не мешкає з 2022 року, місцезнаходження останнього не відоме. В кімнаті мешкає [PERSON] . Відповідно до статті 47 Конституції України, держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Згідно із ч. 2 ст. 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Статтею 129 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою про вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Згідно із ч. 2 ст. 810 ЦК України передбачено, що підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюється законом. Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а у разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі статті 71 ЖК України, предметом доказування є причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що з 08 травня 2008 року [PERSON] є наймачем жилої кімнати у гуртожитку розташованого за адресою: [ADDRESS] . З наданих суду доказів та показів свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено факт не проживання у спірній кімнаті гуртожитку [PERSON] з 2014 року по теперішній час. За таких обставин вбачається доведеним факт не проживання [PERSON] в спірному жилому приміщенні більше шести місяців та відсутності поважних причин такого не проживання, а тому позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved