Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що мати позивачки [PERSON] була наймачем двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради від 26.02.2014 року № 121 «Про заміну наймача у договорах найму жилих приміщень» наймачем зазначеної квартири було визначено позивачку [PERSON] . Квартира не приватизована, має статус комунального житла. В квартирі зареєстровані: позивачка [PERSON] з 21 липня 2005 року та її рідний брат [PERSON] з 10 листопада 2005 року, що підтверджується довідкою № 3867 від 09.10.2025 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Відповідач по справі в вказаній квартирі з грудня 2019 року не проживає, комунальні послуги не сплачує, його особисті речі в квартирі відсутні, житловим приміщенням не цікавиться, підтримання житла в належному стані та поточним ремонтом не займається, але при цьому не знявся з реєстрації. Їй відомо, що відповідач постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , однак всіляко уникає спілкування, навіть не телефонує. Угоди між ними про безоплатне користування жилим приміщенням за вищезазначеною адресою укладено не було. У зв`язку з тим, що відповідач до теперішнього часу продовжує бути зареєстрованим разом з позивачкою, не можливо вирішити ряд питань, пов`язаних з житлом, а саме: щодо оформлення субсидії та приватизації житлового приміщення. На протязі тривалого часу відповідач в житловому приміщенні не з`являється. Всі обов`язки щодо обслуговування житлового приміщення виконує позивачка та самостійно сплачує вартість комунальних послуг, що підтверджується квитанціями. Позивачка намагалася вирішити це питання з відповідачем в добровільному порядку, пропонувала йому знятися з реєстрації добровільно, але відповідач відмовився від її пропозиції, пояснивши це тим, що у нього немає часу. Зі скаргами про порушення свого права користування вказаною житловою площею відповідач нікуди не звертався. Комунальні послуги нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб, відповідач не сплачує вказаних платежів, тому позивачка змушена сплачувати послуги самостійно. Вона не має можливості оформити субсидію без надання довідки про доходи відповідача, чим порушуються її права. Замки від вхідних дверей вона не замінювала, відповідач має доступ до житла, але не користується ним без будь-яких перешкод з сторони позивачки. Тому у відповідача відсутні об`єктивні причини для його відсутності в квартирі. Вибуваючи з житлового приміщення, відповідач залишив собі ключі від квартири. Замки від квартири вона не міняла, перешкод в користуванні відповідачу не чинила. В житловому приміщенні відсутні будь-які речі відповідача. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та задоволення позовних вимог, а також телефонограму, в якій просила на стягувати з відповідача судові витрати. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав телефонограму про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що мати позивачки - [PERSON] була наймачем двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради від 26.02.2014 № 121 «Про заміну наймача у договорах найму жилих приміщень», замінено наймача у договорі найму зазначеної квартири на [PERSON] в зв`язку зі смертю наймача [PERSON] . На даний час квартира [ADDRESS] , не приватизована, має статус комунального житла. Згідно з довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади від 09.10.2025, у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивачка [PERSON] з 21.07.2005 року та її рідний брат [PERSON] з 10.11.2005. За вищевказаною адресою позивачка сплачує комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідач по справі в вказаній квартирі з грудня 2019 року не проживає, комунальні послуги не сплачує, його особисті речі в квартирі відсутні, підтримання житла в належному стані та поточним ремонтом не займається, не несе інших витрат по утриманню житла. Поштова кореспонденція, направлена судом на адресу реєстрації відповідача, повернута без вручення за відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується письмовими заявами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відомості про те, що відповідач цікавиться спірним житлом, відсутні. Також, не встановлено, що спірну квартиру відповідач залишив вимушено, що йому чинилися перешкоди в користуванні зазначеною квартирою, що протягом строку не проживання на зазначеній житловій площі ним вживалися будь-які заходи щодо реалізації свого права на користування спірною квартирою, зокрема, фактів його звернення до правоохоронних органів щодо захисту своїх прав чи інтересів або з позовом про усунення перешкод у користуванні спірним приміщенням (вселення) до суду. Як зазначає позивачка, у зв`язку з тим, що відповідач до теперішнього часу продовжує бути зареєстрованим разом з нею, не можливо вирішити ряд питань, пов`язаних з житлом, а саме щодо оформлення субсидії та приватизації житлового приміщення. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил\~ЦПК України\~щодо оцінки доказів. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Відповідно до\~статті 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей\~71,\~72 ЖК України\~дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені\~статтею 71 ЖК УкраїниР\~строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року, справа № 490/12384/16-ц, провадження № 61-37646св18; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 листопада 2018 року, справа № 760/13113/14-ц, провадження № 61-30912св18. Вказане відповідає роз`ясненням, наданим судам у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до якого у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. За змістом\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення по справі. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 2\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі

Outcome: approved