Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: позивач просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття. Стягнути з відповідачки судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилася [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2025 шлюб між ними розірвано. Дитина залишилась з ним на проживанні. Мати дитини участь в її утриманні не бере. Натомість він піклується про дочку, намагається забезпечити її усім необхідним, проте одному утримувати її складно. Відповідачка є здоровою та працездатною особою, інших утриманців не має, тому має можливість надавати допомогу. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Яцків М.В. подав заяву, в якій просив розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задоволити. При цьому, у судовому засіданні 16.11.2025 останній не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачки, тобто у заочному порядку. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі (а.с. 24), де визначена дата судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 11), яке вона отримала, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 37), та шляхом доставлення ухвали про відкриття провадження у справі й повістки про виклик до суду до її електронного кабінета користувача ЄСІТС (а.с. 32, 36). Крім того, дані РНОКПП відповідачки внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує її можливість отримувати всі процесуальні документи та повістки у застосунку "Дія". Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань Лагойда З.В. суду не подавала. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 29 жовтня 2025 року на адресу суду за підписом адвоката Яцківа М.В. від імені [PERSON] надійшла позовна заява, яка направлена поштовим відправленням 26.10.2025. Згідно з ухвалою від 31.10.2025, суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення її недоліків. 04 листопада 2025 року представник позивача у системі "Електронний суд" сформував заяву про усунення недоліків. Згідно з ухвалою від 06.11.2025, суд відкрив провадження у справі та призначив судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 17 листопада 2025 року представник позивача у системі "Електронний суд" сформував заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яку суд задоволив, про що 18.11.2025 постановив відповідну ухвалу. 10 грудня 2025 року представник позивача у системі "Електронний суд" сформував клопотання про долучення доказів, які попередньо направив відповідачці. Відповідачка відзиву, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судовому засіданні 16.11.2025 представник позивача не заперечив проти розгляду справи за відсутності відповідачки, тобто у заочному порядку, а 11 грудня 2025 року у системі "Електронний суд" сформував заяву про розгляд справи без їх участі. Згідно з ухвалою від 11.12.2025, суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому, враховуючи, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як установив суд із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2005, на що вказує копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.06.2005 (а.с. 4). У батьків [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.07.2010 (а.с. 6). На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2025, суд позов задоволив, шлюб між сторонами розірвав, неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишив на проживанні з батьком [PERSON] (а.с. 5). Згідно з ухвалою від 20.10.2025, суд виправив описку у вказаному рішенні суду (а.с. 21). Вказана ухвала була оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду (а.с. 22) та скасована, справу суд апеляційної інстанції направив для продовження розгляду до суду першої інстанції, на що вказує постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 08.12.2025, загальний доступ до якої забезпечено 10.12.2025. В довідці № 113 від 21.10.2025 зазначено, що [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] та сам доглядає і виховує дочку [PERSON] , [INFO] . Мама [PERSON] у вихованні та утриманні дитини участі не бере (а.с. 7). Згідно з довідкою № 138 від 02.12.2025, [PERSON] зареєстрована за вказаною вище адресою, але більше року за місцем реєстрації не проживає (а.с. 40). Між сторонами виник спір щодо стягнення аліментів на неповнолітню дочку, яка проживає разом із батьоком. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: враховуючи позицію сторони позивача, дослідивши письмові докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд звертає увагу, що дочка сторін досягла 14 років, а відтак у силу вимог ч. 3 ст. 160 СК України її місце проживання визначається нею самою, тому підстав для врахування при вирішенні спірних правовідносин рішення суду від 19.09.2025, в якому визначено її місце проживання, нема. При цьому, з доказів (довідок із Раківського старостинського округу), які надав позивач, суд установив, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком, який доглядає та виховує її. Мама [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, участі в утриманні дитини не бере. Тому позивач просить стягувати з неї аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини. Враховуючи викладене вище, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, відсутність інших документально підтверджених утриманців у відповідачки, стан здоров`я та матеріальне становище, тому вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] на дитину [PERSON] , [INFO] , слід стягувати аліменти, починаючи з 26 жовтня 2025 року, з моменту направлення позовної заяви до суду, та до досягнення дочкою сторін повноліття. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: беручи до уваги, що, згідно із положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір у розмірі 1211,20 грн слід стягнути з відповідачки на користь держави. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141 ЦПК України, та

Outcome: approved