Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №3153613816-450901 від 31.08.2021 у сумі 20\~737,00 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту 6\~150,00 грн., заборгованості за відсотками 14\~587,00 грн., та стягнути витрати на сплату судового збору у сумі 2\~422,40 грн. та на професійну правничу допомогу у сумі 10\~000,00 грн. У обґрунтування\~вимог позивач\~зазначив,\~що 31\~серпня 2021\~року між\~ТОВ «Кошельок»\~та [PERSON] \~було укладено\~договір №3153613816-450901,відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику кредит у сумі 6\~150,00 грн. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим заборгованість [PERSON] становить 20\~737,00 грн., з яких: 6\~150,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14\~587,00 грн. заборгованість за відсотками за користування позикою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 25 листопада 2025 року, яке відкладено на 17 грудня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначає про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 31 серпня 2021 року між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] було укладено договір №3153613816-450901 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 6\~150,00 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1. Договору). Пунктом 1.3.2. Договору визначено, що проценти за користування кредитом складають 2\~583,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.3.3. Договору визначено стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом 2,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 2.1. Договору кредит надається строком на 20 днів (Лояльний період). Відповідно до п. 2.2. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 2.1. Договору строк Лояльного періоду може бути продовжений позичальником шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом. Відповідно до графіку розрахунків визначено дату видачі кредиту 31.08.2021, дату платежу 19.09.2021, реальну річну процентну ставку 730%, загальну вартість кредиту 8\~610,00 грн. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627\~ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Статтею 1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Судом з довідки АТ «Таскомбанк» від 17.06.2025 №23307/47.1. встановлено, що відповідач 31.08.2021 18:19:37 на картку [NUMBER] отримав кошти у сумі 6\~150,00 грн., призначення платежу «видача кредитних коштів, Договор займа №3153613816-450901», що також підтверджується повідомленням ТОВ «ТАС ЛІНК». Матеріалами справи підтверджено, що відповідач користувався отриманими кредитними коштами, однак в добровільному порядку не повернув. Як вбачається з розрахунку заборгованості, кредитором нараховані відсотки за користування кредитом за період з 31.08.2021 по 19.09.2021 (Лояльний період) у сумі 2\~460,00 грн. та за період з 20.09.2021 по 18.12.2021 (за продовжений строк користування позикою) у сумі 12\~177,00 грн. Згідно договору №3153613816-450901 від 31.08.2021 встановлений строк кредитування 20 днів, отже дата повернення кредиту 19.09.2021, що також відображено у графіку розрахунків, що є Додатком №1 до договору. Позивач посилається у позові на те, що строк дії договору продовжено згідно із умовами п.п. 3.6., 3.7. договору. Суд не приймає доводи позивача з огляду на таке. Так, відповідно до п. 3.6. договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Лояльного періоду є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком продовження строку користування кредитом. Пунктом 3.7. Договору передбачено, що зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду, але не більш ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду. Відповідно до п. 2.2. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 2.1. Договору строк Лояльного періоду може бути продовжений позичальником шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом. Системний аналіз указаних пунктів договору свідчить про те, що умови пролонгації строку дії договору викладені у п. 2.2. договору. Пункти 3.6., 3.7. договору не містять умов щодо пролонгації договору. Крім того, відповідно до ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина). Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала. Якщо настанню обставини недобросовісно сприяла сторона, якій це вигідно, обставина вважається такою, що не настала. Законом можуть встановлюватися особливості вчинення та виконання окремих правочинів, за якими настання, зміна або припинення прав та обов`язків обумовлені настанням відкладальних чи скасувальних обставин. Отже, позивачем не надано доказів продовження позичальником Лояльного періоду та сплати позичальником нарахованих відсотків, а отже відсотки, нараховані позивачем за період з 31.08.2021 по 19.09.2021 (Лояльний період) за ставкою 2,00% на день у сумі 2\~460,00 грн., обґрунтовані та підлягають стягненню з відповідача. Що стосується нарахування відсотків у сумі 12\~177,00 грн. за період з 20.09.2021 по 18.12.2021 (за продовжений строк користування позикою) за ставкою 2,2% на день, суд зазначає наступне. Як зазначалося вище, договором (п. 2.1. Договору) та паспортом кредиту встановлено строк користування кредитом 20 днів. Згідно п. 2.3. Договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. цього Договору. Отже, відповідач мав повернути кредит не пізніше 19.09.2021. Таким чином, кредитор має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже,\~припис абзацу\~другого частини\~першої статті\~1048\~ЦК України\~про щомісячну\~виплату процентів\~до дня\~повернення позики\~у разі\~відсутності іншої\~домовленості сторін\~може бути\~застосований лише\~у межах\~погодженого сторонами\~строку кредитування.\~Право кредитодавця\~нараховувати передбачені\~договором проценти\~за кредитом\~припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91). Суд зазначає, що нарахування позивачем відсотків у період з 20.09.2021 по 18.12.2021 є необґрунтованим, оскільки здійснено поза межами строку кредитування, передбаченого договором. Кредитор мав право нараховувати відсотки за користування кредитом з 31.08.2021 по 19.09.2021. Ураховуючи, що позивачем нараховані відсотки за користуванням кредиту за межами строку дії кредиту, то у задоволенні вимог позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитом, які нараховані за період з 20.09.2021 по 18.12.2021, слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Крім того з розрахунку заборгованості вбачається, що 06.10.2021 відповідачем було сплачено 50,00 грн. в рахунок відсотків за межами строку дії договору, які слід врахувати відповідачу в нараховані відсотки в межах строку кредитування. Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за період з 31.08.2021 по 19.09.2021 у сумі 2\~410,00 грн. ((6\~150,00 грн.* 2,00%*20 днів) 50,00 грн.)). У задоволенні стягнення відсотків за період з 20.09.2021 по 18.12.2021 слід відмовити. З урахуванням зазначеного вище, ураховуючи,\~що отримані\~та використані\~відповідачем кредитні\~кошти в\~добровільному порядку\~позивачу не\~повернуті,\~позовні вимоги\~підлягають частковому\~задоволенню шляхом\~стягнення з\~боржника [PERSON] заборгованості за договором №3153613816-450901 від 31.08.2021 у сумі 8\~560,00 грн., з яких 6\~150,00 грн. тіло кредиту, 2\~410,00 грн. відсотки за користування позикою. У решті позовних вимог слід відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги у сумі 8\~560,00 грн., що становить 41,28% від заявленої позовної вимоги, а отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 999,97 грн. та документально підтверджені витрати на правничу допомогу у сумі 4\~128,00 грн.

Outcome: partial