Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Короткий зміст позову. АТ «УКРСИББАНК» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.12.2024 року відповідача [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України, та призначено покарання. Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.12.2024 року установлено, що 25 листопада 2021 року [PERSON] , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прибула до приміщення квартири [ADDRESS] , де проживає [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний намір, [PERSON] викрала мобільні телефони, грошові кошти, паспорт громадянина України, картку платника податків та банківську картку АТ «УКРСИББАНК» на ім`я [PERSON] . Використовуючи викрадені документи та мобільний телефон, [PERSON] оформила онлайн кредит у АТ «УКРСИББАНК» на ім`я [PERSON] на суму 240 000 грн., які були зараховані на рахунок та якими вона розпорядилася на власний розсуд. Позивач АТ «УКРСИББАНК» стверджував, що внаслідок протиправних дій [PERSON] банку було завдано матеріальних збитків у розмірі 439 240 грн 52 коп., з яких 240 189 грн 32 коп. заборгованість по кредиту (прямі збитки) та 199 051 грн 20 коп. заборгованість по комісії (упущена вигода). Станом на 28.05.2025 року заборгованість не погашена. Позивач просив стягнути з відповідача 439 240 грн 52 коп., а також покласти на відповідача судові витрати. Рух справи. Протоколом автоматизованого розподілу від 09.06.2025 року справу передано на розгляд судді Комарової Д.Ю. ( а.с.36). Ухвалою Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 11.07.2025 року відкрито провадження у справі ( а.с.40-41). Ухвалою Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 10.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. ( а.с.51). Позиція учасників справи в судовому засіданні. Представник АТ «УКРСИББАНК» в судове засідання не зявився, хоча повідомлялося належним чином про місце і час розгляду справи, подав клопотання в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглядати справу без участі представника. Відповідач [PERSON] через представника [PERSON] подала додаткові пояснення в яких позовні вимоги визнали частково. Не заперечували щодо завдання з її вини позивачу матеріальних збитків у розмірі 240 189 грн 32 коп. (заборгованість по кредиту), погодилися з наявністю причинно-наслідкового зв`язку між її діями та прямими збитками банку, одночасно не погоджувалися з визначеним позивачем розміром упущеної вигоди у розмірі 199 051 грн 20 коп. (заборгованість по комісії), вважаючи його необґрунтованим. Щодо стягнення упущеної вигоди заперечували з підстав: відсутності належних доказів реальної можливості отримання банком доходу, неналежності копії кредитного договору як доказу (відсутність електронних підписів), недійсності умов про комісію за управління кредитом відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та упущеною вигодою, невідповідності принципам цивільного права та ст.5 ч.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Обставини, установлені судом. Мотиви ухваленого рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, суд установив наступне. Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.12.2024 року відповідача [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України (а.с.20-28). Вироком суду установлено, що 25 листопада 2021 року [PERSON] викрала документи та мобільний телефон [PERSON] , за допомогою яких оформила кредит у АТ «УКРСИББАНК» на його ім`я на суму 240 000 грн., спричинивши збитки. Згідно з висновком експерта, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором №98381668000 становить 439 240,52 грн., з яких 240 189,32 грн. по кредиту, 199 051,20 грн. по комісії. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З урахуванням викладеного суд вважає, що встановленими є обставини та не потребують доказування з приводу подій, які мали місце 25 листопада 2021 року щодо порушення [PERSON] кримінального закону та їх причинно-наслідковий зв`язок із спричиненням збитків позивачу АТ «УКРСИББАНК» у розмірі неповернутого кредиту, оскільки зазначена обставина підтверджується наведеним вище вироком суду. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право на відшкодування такої шкоди (стаття 128 КПК України, статті 1166, 1167, 1177 ЦК України). Відповідно до статті 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Щодо відшкодування майнової шкоди, заподіяної позивачу АТ «УКРСИББАНК». Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов`язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не заперечувала факт завдання з її вини позивачу матеріальних збитків у розмірі 240 189 грн 32 коп. (заборгованість по кредиту), погодилася з наявністю причинно-наслідкового зв`язку між її діями та прямими збитками банку. Як вбачається з досліджених письмових доказів, позивач надав кредит [PERSON] (фактично оформлений відповідачем) на суму 240 400 грн, з яких 240 000 грн перераховано на рахунок, а 400 грн на страхування. Заборгованість по кредиту становить 240 189 грн 32 коп., що підтверджено випискою (а.с.30-31), меморіальним ордером 9а.с.29) та розрахунком (32-34). Проаналізувавши надані стороною позивача докази на обґрунтування розміру прямих збитків, суд приходить до висновку про їх задоволення в повному обсязі, оскільки вони підтверджені належними доказами. Таким чином суд вважає доведеним належними допустимими та достатніми доказами прямі збитки АТ «УКРСИББАНК» в розмірі 240 189 грн 32 коп. Щодо упущеної вигоди у розмірі 199 051 грн 20 коп. (заборгованість по комісії). Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитки включають реальні збитки та упущену вигоду, а з огляду на приписи ч. 4 ст. 623 ЦК України, вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, кредитор повинен довести, що за звичайних обставин він мав реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому, Верховний Суд в постановах від 12.11.2019 у справі №910/9278/18, від 30.03.2021 у справі №908/2261/17, від 07.11.2018 у справі №127/16524/16-ц та від 11.11.2021 у справі №910/7511/20 роз`яснив, що упущена вигода та її розмір повинні бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання кредитором певних доходів, але неодержаних через винні дії відповідача. Водночас компенсація такої упущеної вигоди не може мати характер збагачення кредитора. Також, в постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №910/422/18 зазначено, що відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкідливого результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає. Враховуючи приписи ч. 4 ст. 623 ЦК України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином. Також, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони. Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Отже, у даній справі для задоволення вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди через неотримання доходу за рахунок комісії за «управління кредитом» за весь строк кредитування необхідно встановити, зокрема, які саме права та інтереси позивача порушені, правову природу коштів, які заявляє позивач до стягнення, чи є вони збитками у розумінні норм ЦК України, причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та понесеними позивачем збитками, дійсну можливість одержання позивачем вказаного доходу у разі належного виконання позичальником умов кредитування, а також точний розмір упущеної вигоди позивача. На підтвердження своїх вимог позивач разом із позовом подав копію кредитного договору №98381668000 від 25.11.2021 з додатком №1 до нього, копію Графіку платежів по кредиту, а також довідку-розрахунок заборгованості за цим кредитом, з яких вбачається, що заборгованість по комісії у розмірі 199 051 грн 20 коп. (упущена вигода) обґрунтовується позивачем саме умовами вказаного договору (а.с.14-19). Факт укладення кредитного договору встановлено вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.12.2024 року. Проте порядок сплати та умови нарахування вказаної комісії кредитним договором не визначені, що унеможливлює встановити її дійсну правову природу. Вказане свідчить про недоведеність позивачем умов кредитування та свого права на стягнення такої комісії (упущеної вигоди), нарахованої ним на зазначених у позові умовах, тобто за весь строк кредитування на загальну суму 199 051 грн. 20 коп. Крім того, обґрунтування позивачем факту завдання йому збитків та розміру упущеної вигоди неотриманням доходу у розмірі щомісячної комісії за «управління кредитом» за весь строк кредитування суперечить принципам цивільного права та ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка прямо забороняє стягнення плати за дії, які не є банківською послугою. Нікчемність таких умов кредитування підтвердила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19. При цьому, ст.236 ЦК України встановлює, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, а якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Отже, оскільки нікчемні умови кредитування є недійсними з моменту вчинення правочину, то вони не створюють для сторін жодних зобов`язань, що в них закріплені, зокрема, обов`язку для позичальника сплачувати щомісячну комісію за «управління кредитом» у відповідному розмірі протягом всього строку кредитування. Таким чином, в результаті видачі кредиту позивач не мав законних підстав для отримання доходу за рахунок комісії за «управління кредитом» протягом всього строку кредитування у заявленому ним розмірі, оскільки дійсні умови кредитування ним не доведені, а нікчемні умови кредитування, на які він посилається у своєму позові, не можуть бути застосовані для обґрунтування підстав для отримання такого доходу та розрахунку розміру упущеної вигоди позивача. Подібний висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 09.03.2021 у справі №468/176/18-ц. За таких обставин та враховуючи наведені законодавчі приписи, в матеріалах справи відсутні докази наявності складу цивільного правопорушення як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки позивачем: не доведено об`єктивної та суб`єктивної сторони завдання йому збитків у вигляді упущеної вигоди, факту понесення ним цих збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та цими збитками; не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження можливості реального отримання доходів у розмірі заявленої ним до стягнення упущеної вигоди, а також доказів вжиття ним заходів для одержання цих доходів, що є необхідним при зверненні з позовом про стягнення упущеної вигоди; не доведено належними та допустимими доказами дійсні умови кредитування та підстави покладення на відповідача відповідальності з відшкодування упущеної вигоди, не наведено за якими критеріями він визначав (розраховував) їх розмір. Зазначене є підставою для відмови АТ «УКРСИББАНК» у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії у розмірі 199 051 грн 20 коп. (упущеної вигоди), що узгоджується із подібним правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 10.09.2025 у справі №736/1270/22. За таких обставин, позовні вимоги АТ «УКРСИББАНК» до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Суд враховує, що відповідно до ст.4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір за звернення до суду з позовом з майновими вимогами АТ «УКРСИББАНК» мав становити: за майнову вимогу про стягнення 439 240 грн 52 коп. 1 % від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Проте позивач був звільнений від обов`язку платити судовий збір за звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, на підставі п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Отже, враховуючи, що позов був задоволений частково, позивач був звільнений від обов`язку платити судовий збір за звернення до суду з позовом, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1 345 грн 60 коп.

Outcome: partial