Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю ««Він Фінанс» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 380587 від 25.10.2018 року , інфляційних витрат , судових витрат у вигляді сплаченого судового збору і витрат на професійну правничу допомогу. Обґрунтовано позов тим, що 25.10.2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 380587 відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» надало відповідачу кредит перерахувавши грошові кошти на рахунок відповідача безготівковим шляхом. Вказаний договір був укладений між сторонами в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 12 квітня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» ( ТОВ "Він Фінанс") було укладено договір факторингу № 1, на підставі якого з урахуванням укладеної 12.04.2018 року додаткової угоди № 11 відбулося відступлення права грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 380587 від 25.10.2018 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка повинна бути стягнена з відповідача, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заву в якій просить проводити розгляд у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач не з`явився в судове засідання про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов , заяву про відкладення розгляду не подавав. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд прийшов до наступного висновку. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. На підтвердження своїх вимог позивач надав такі докази. Копію договіру № 380587 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 25.10.2018 року, що був укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит в розмірі 4650,00 грн. на 15 днів , зі сплатою 1,26 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом ( а.с 11- зв.сторона а.с.13). Довідку товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» , в якій вказані дані позичальника [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] , відомості щодо дати укладення договору 25.10.2018 року, номер договору 380587, надана сума кредиту 4650,00 грн, строк кредитування 30 днів, дата переказу кредитних коштів 25.10.2018 року , одноразовий ідентифікатор А640436 ( а.с 28). Розрахунок заборгованості по кредитному договору № 380587 від 25.10.2018 року , з якої вбачається заборгованість по кредитному договору на загальну суму 17326,00 грн, з яких 4650,0 грн - сума боргу за кредитом, 1255,50 - за відсотками та 11020,50 грн за пенею та штрафом ( а.с 28 зворот) Довідку ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 07.05.2025 року за № 5590-ВП , з якої слідує, що між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» укладено угоду на переказ коштів № ВП-200417-1 від 20.04.2017 року та відповідно до взятих зобов`язань товариство успішно перерахувало кошти на картку клієнта в тому числі було здійснено переказ 25.10.2018 року на загальну суму суму 4650,00 грн. на маску картки [NUMBER] ( а.с 33-40) Картку обліку Договору (розрахунку заборгованості) по кредитному договору №380587 від 25.10.2018, ( а.с 43-45). Договір факторингу №1 від 12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» ( а.с. 49-51). Реєстр прав вимог № 12 від 10.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» право вимоги до [PERSON] по договору № 380587 : по кредиту в сумі 4650,00 грн., по відсотках 1255.50 грн., та зазначено, що нарахування пені та штрафів відповідно до договору кредиту ( а.с.25,26). Копію наказу № 55-к від 25.07.2024 року про перейменування ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ТОВ «Він Фінанс» ( а.с.17). Договором кредиту передбачено , що пеня визначається від суми залишку кредиту в розмірі 3% за кожен день прострочки , починаючи з 4 дня просрочеення , строк нарахування пені не може перевищувати 90 днів. Крім того на 4 день просрочення сплачується штраф 100 грн. , на 30 день прострочення 300 грн., на 90 день прострочення 500 грн.(а.с. 12 на звороті). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу) Договір факторингу №1, укладений між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» 12.04.2018. Предмет Договору факторингу №1 від 12.04.2018 визначений у розділі 2. Згідно з п. 2.1 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу №1 право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). Позивачем доведено факт набуття права вимоги , оскільки за договором факторингу до нього перейшло право вимоги , яке виникло в зв"язку з укладенням договору між первісним кредитором та відповідачем та яке було визначене реєстром прав вимог № 12 від 10.01.2019 року. Розмір заборгованості визначено відповідно до умов договору , погодженого сторонами. Позивачем також визначено суму інфляційних витрат , яка підлягає стягненню з відповідача . Отже позов підлягає задоволенню . Щодо строку позовної давності , то суд вважає враховуючи положення п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та положення п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України , що позивачем подано позов в межах строку . Так як позов підлягає задоволенню , то з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню також судовий збір. Позивач також просить стягнути з відповідача вартість понесених витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. Факт надання правової допомоги підтверджується актом (а.с. 53), проте в матеріалах відсутні документи, що підтверджують оплату витрат на правову допомогу (платіжні доручення, касові ордери). Отже в частині стягнення витрат на правову допомогу вимога не підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial