Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Акціонерне товариство Сумиобленерго, в особі Філії Конотопський район електричних мереж АТ «Сумиобленерго», звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з останнього матеріальні збитки в сумі 9 999 грн. 10 коп. та судові витрати, з тих підстав, що відповідачем не відшкодовані заподіяні збитки. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 10 серпня 2024 року о 18 год. 25 хв. в м.Кролевець Сумської області по вул.Лесі Українки, 12, керуючи автомобілем Jeep Compass, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , здійснив наїзд на залізобетонну опору №2 повітряній лінії 0,4 кВ №4 від трансформаторної підстанції ЗТП-2. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зламана залізобетонна опора впала на землю, було обірвано проводи повітряної лінії в прогонах опор №1-2-3. Витрати АТ "СУМИОБЛЕНЕРГО" по відновленню електропостачання склали 9 999 грн. 10 коп. Постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 17 вересня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення №579/1881/24 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124, ч.1 ст.122-2 КУпАП. АТ «Сумиоблнерго» засобами поштового зв`язку на адресу [PERSON] направлялися претензія від 07.03.2025 року №103.105-2/103.105.3/781, претензія від 22.04.2025 року №103.105-2/103.105.3/1239, претензія від 08.05.2025 року №103.105-2/103.105.3/1358 з вимогою відшкодування заподіяних збитків, однак заподіяна шкода залишається невідшкодованою. Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.48). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (а.с.42, 47), в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, заяв, клопотань чи відзиву суду не надав. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням зазначених положень ЦПК України та клопотання представника позивача суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи встановлено, що 10 серпня 2024 року о 18 год. 25 хв. в м.Кролевець по вул.Лесі Українки, 12, [PERSON] , керуючи автомобілем Jeep Compass, державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та здійснив наїзд на перешкоду, а саме, електроопору (ЛЕП) та дерев`яний паркан будинку [ADDRESS] , в результаті чого зазначений транспортний засіб отримав механічні пошкодження, знищено опору (ЛЕП) та пошкоджено паркан. Указаними діями [PERSON] порушив п.2.3б, п.12.1 ПДР. Постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 17 вересня 2024 року у справі №579/1881/24 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124, ч.1 ст.122-4 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Постанова набрала законної сили 28 вересня 2024 року (а.с.18-20). Електроопору ЛЕП було замінено працівниками Кролевецької дільниці філії «Конотопський район електричних мереж» АТ «Сумиобленерго», про що була складена відповідна документація, а саме Акт приймання виконаних будівельних робіт (а.с.21-24). АТ "СУМИОБЛЕНЕРГО" [PERSON] було направлено претензію від 07.03.2025 року №103.105-2/103.105.3/781, претензію від 22.04.2025 року №103.105-2/103.105.3/1239 та претензію від 08.05.2025 року №103.105-2/103.105.3/1358, з вимогою відшкодування заподіяних збитків на суму 9 999 грн. 10 коп., однак заподіяна шкода залишається невідшкодованою (а.с.25-30). Норми правового інституту відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями за змістом поділяють на ті, що включають загальні правила та застосовуються до всіх зобов`язань, із заподіяння шкоди, у тому числі передбачених ст..1166 ЦК України, та на ті, що містять правила для певних випадків завдання та відшкодування шкоди. Остання група норм регулює спеціальні види зобов`язань із завдання шкоди, у тому числі зобов`язання із завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки (ст.ст.1187-1188 ЦК України). Згідно ч. 3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Згідно ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч. 2 ст.1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 23, 1166,1187 ЦК України,

Outcome: approved