Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

11.08.2023 позивач [PERSON] за допомогою засобів поштового листування звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки у сумі 197 470,00 гривень, з яких: різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у сумі 190 370,00 гривень, вартість послуг з проведення дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] у сумі 4 500,00 гривень, франшиза у сумі 2 600,00 гривень. За змістом позовної заяви, 27.04.2023 о 07-40 годині в м. Запоріжжі, Шевченківський район, на перехресті пр. Моторобудівників та вуд. О. Анашкіна, водій [PERSON] , [INFO] , керуючи транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, не слідкував за зміною дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , який після удару продовжив неконтрольований рух та наїзд на бордюрний камінь та дерево. Внаслідок події автомобілі отримали механічні пошкодження. Завдано матеріальні збитки. Водій [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п.10.1 та п. 2.3.б) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУПАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП. Транспортний засіб позивача відповідно до тверджень сторони позивача евакуйовано з місця ДТП. Внаслідок проведеної судової медичної експертизи встановлено, що отримане позивачем тілесне ушкодження у вигляді закритої черепної травми - струсу головного мозку, саден у лівих лобно-скроневій та тім?яній ділянках голови, кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Так, цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», в порядку досудового врегулювання спору, останнє виплатило в рахунок відшкодування матеріальної шкоди майну похивача страхове відшкодування в сумі 157 400 гривень, та виплати на лікування у сумі 9 027,70 гривень та 4 478,00 гривень. Згідно зі страховим полісом №211763835 розмір франшизи становить 2\~600,00 гривень. Сторона позивача наголошує, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Так, автомобіль позивача у розумінні ст. 30 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є фізично знищеним. Тому у випадку, коли відновлювальний ремонт транспортного засобу є економічно необгрунтованим, тобто автомобіль є фізично знищеним, визначається сума збитків на рівні ринкової вартості транспортного засобу на момент ДТП (або навіть на час дослідження), а не різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, що передбачено ч. 2 ст. 30 Закону. Так, [PERSON] звернувся до судового експерта для проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. На огляд пошкодженого КТЗ запрошено відповідача по справі засобами поштового листування. Відповідно до висновку N57 про проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , вартість матеріального збитку становить 347 770,00 гривень. Згідно з доводами сторони позивача на підставі заяви про страхове відшкодування ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», [PERSON] сплачена сума страхового відшкодування у сумі 157\~400,00 гривень, що не є повним відшкодуванням завданих матеріальних збитків. Так, оскільки вартість майнового збитку, завданого відповідачем пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням. Позивачем додатково витрачені кошти, а саме, згідно з рахунком N7214 від 29.06.2023 - за надані послуги з визначення матеріального збитку у сумі 4500,00 гривень для проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику, також з відповідача, як видно з позовної заяви, підлягає стягненню франшиза, на суму якої зменшено страхову виплату, яка добровільно не сплачена відповідачем. Із посиланням на приписи ст. 16, 22, 979, 988, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Закону України «Про обоє?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи неможливість позасудового врегулювання спору, позивач просить задовольнити позов. 15.08.2023 відповідно до ухвали судді Щасливої О.В. постановлено прийняти до розгляду позовну заяву та відкрити провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 05.09.2023 до суду подано відзив на позовну заяву, за підписом [PERSON] , за змістом якого сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Аналогічні доводи висловлені й стороною відповідача й у відзиві, скерованому до матеріалів справи після зміни складу суду 21.11.2024. Так, за змістом відзиву під час судового розгляду адміністративного протоколу відносно [PERSON] суд не з?ясував ступінь вини кожного з водіїв, а обставини дорожньо-транспортної події вказують на обоюдну вину водіїв [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довдами [PERSON] під час виконання маневру повороту ліворуч йому було необхідно оминути досить глибокі ями, для чого потрібно було зманеврувати праворуч. В умовах відсутності розмітки він не міг візуально розділити проїзну частину навпів, тому не міг впевнено пояснити чи перетнув його автомобіль уявну середину дорожнього полотна. У цей час праворуч від нього на великій швидкості проїжджав автомобіль «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] . Відповідач стверджує, що навіть не відчув зіткнення, воно було незначним, про що свідчать пошкодження його автомобіля «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] . Після дотичного зіткнення автомобіль «Mercedes Benz» вдарився в бордюр, а потім в дерево, після чого його розвернуло, і він перелетів дорогу, зупинився на трамвайній колії. При цьому, автомобіль, яким керував відповідач, залишився практично неушкоджений, а саме на бампері з?явилися неглибокі подряпини. Такий характер ушкоджень вказує на те, що автомобіль «Mercedes Benz» рухався із значним перевищенням швидкості, що і призвело до вказаних наслідків. Спочатку працівники патрульної поліції, а потім суд не захотіли більш фахово розібратися у обставинах вказаної ДТП, суд відмовив у задоволенні клолотаннь [PERSON] , у результаті чого його визнано одноособово винним у скоєнні ДТП, та наслідках у вигляді повністю пошкодженого транспортного засобу [PERSON] , хоча, якби суд призначив експертне дослідження, стало б зрозуміло, що до таких наслідків призвело саме перевищення швидкості руху водія [PERSON] . Стороною відповідача не заперечується виплата його страховиком на користь [PERSON] страхового відшкодування у сумі 157\~400,00 гривень. Разом з цим, відповідач стверджує, що позивач мав би спиратись на оцінку розміру матеріальної шкоди, виконану на замовлення страховика, про повторну оцінку його не повідомив, вказавши невірні реквізити отримувача поштового відправлення. Крім того, висновки експерта щодо середньої ринкової вартості транспортного засобу, із аналогічними характеристиками, у порівнянні із транспортним засобом «Mersedes Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , на переконання сторони відповідача, не є релевантними, враховуючи наявні дані в мережі «інтернет», різниця у цінах становить приблизно 100\~000,00 гривень. Тому сторона відповідача вважає висновок за результатами проведення товарознавчого дослідження недопустимим та неналежним доказом. Відповідно, оскільки позовні вимоги в частині відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, не підтверджені належними та достатніми доказами, як наслідок, не можуть бути задоволені судом. У повторно скерованову відзиві стороною відповідача також наголошено на висновку Запорізького НДЕКЦ, виготовленому на замовлення відповідача, який свідчить про те, що саме дії позивача призвели до наслідків у вигляді зіткнення. Відповідно, перекладання усієї відповідальності за вказану ДТП на [PERSON] , на переконання сторони відповідача, є несправедливим. Ухвалою суду від 17.10.2023 постановлено витребувати у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» завірену копію товарознавчого дослідження матеріальних збитків транспортного засобу «Mersedes Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , за подією дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27 квітня 2023 року на перехресті пр. Моторобудівників та вул. О.Анашкіна в м. Запоріжжі, за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] (Поліс № 211763835 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Ухвалою суду від 28.02.2024 постановлено призначити по даній цивільній справі судову інженерно-транспортну експертизу, на вирішення якої поставити такі запитання: 1.Як в данній дорожній ситуації, з технічної точки зору, повинен був діяти кожен з водіїв для забезпечення безпеки руху? 2. В діях кого з водіїв є невідповідність вимогам Правил дорожнього руху України, що знаходяться в причинному зв`язку з подією транспортної пригоди? 3.Чи мав змогу водій транспортного засобу «Mercedes Benz», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] уникнути зіткнення, як би виконав вимоги Правил дорожнього руху України, вчасно виявивши перешкоду та застосував заходи екстреного гальмування, або здійснив рух ближче до правого краю проїзної частини? Ухвалою суду від 09.04.2024 встановлено, що на адресу суду надійшов висновок експерта від 02.04.2024 №СЕ-19/108-24/4736-ІТ за результатами судової інженерно-транспортної експертизи.\~ Відповідно, із врахуванням приписів ст254 ЦПК України, постановлено провадження у цивільній справі поновити, призначити цивільну справу до розгляду у судовому засіданні. Разом з цим, 17.04.2024 згідно з постановою Запорізького апеляційного суду встановлено, що вина водія\~ [PERSON] \~встановлена\~в порушенні вимог п. 10.1 та п. 2.3.б)\~ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів «Mercedes Benz», державний номерний знак [NUMBER] та «Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] , чим вчинив правопорушення, передбачене\~ст. 124 КУпАП. Дана постанова суду [PERSON] не оскаржувалася та набула законної сили 09 червня 2023 року. У відповідності з ч.4 ст.82\~ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою N 48553 / 99 "Совтрансавто - Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Також згідно з мотивувальною частиною даної постанови у справі, яка переглядається, - суд надав перевагу встановленню часткової вини [PERSON] у скоєнні ДТП. Тобто, при розгляді даної цивільної справи, суд вдався до встановлення вини [PERSON] у скоєнні ДТП, незважаючи на наявність преюдиційного судового рішення, яке набрало законної сили, яким встановлена вина саме [PERSON] у порушенні п.10.1 та п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України у зв`язку з чим, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Хоча, [PERSON] свою вину в скоєнні ДТП визнав частково, проте в рамках справи про адміністративне правопорушення, не звернувся до суду із відповідним клопотанням про призначення інженерно-транспортної експертизи щодо встановлення вини в діях обох водіїв.\~ Таким чином, суд не врахував, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір (частки) відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 234/16272/15-ц). Крім того, задовольняючи клопотання про призначення експертизи з посиланням на положення\~ст. 1193 ЦК України, суд першої інстанції не врахував, що дана стаття містить підстави, за яких деліктна відповідальність не має місця взагалі або її розмір зменшується порівняно із вимогою відшкодування шкоди в повному обсязі, одна з яких вина потерпілого. З огляду на вищевикладене, враховуючи предмет і підстави позову, обґрунтування підстав для проведення експертизи, а також питання, для вирішення яких відповідач клопоче про проведення інженерно-транспортної експертизи, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування. Таким чином, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2024 про призначення інженерно-транспортної експертизи скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання [PERSON] , представника адвоката Тихоліза Сергія Павловича про призначення судової інженерно-транспортної експертизи відмовлено. На підставі розпорядження керівника апарату суду від 09.10.2024 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, замінено головуючого суддю Щасливу О.В. та 09.10.2024 матеріали цивільної справи передано визначеному головуючому судді Вайнраух Л.А. на підставі протокола повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді Вайнраух від 11.11.2024 постановлено прийняти цивільну справу до свого провадження, розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання. Крім того, визначено строки для подання заяв по суті спору, роз?яснено згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України право відповідача у строк для подання відзиву пред`явити зустрічний позов. 22.04.2025 під час проведення підготовчого засідання судом відмовлено у задоволенні клопотання сторони відповідача про призначення експертизи, відповідну ухвалу суду (із врахуванням положень ч.5 ст.259, ч.10 ст.268 ЦПК України) занесено до протокола судового засідання.\~ В судовому засіданні 22.04.2025 оголошено перерву для вжиття сторонами заходів з метою мирного врегулювання спору. Також 22.05.2025 судом повторно відмовлено у задоволенні клопотання сторони відповідача про призначення експертизи, відповідну ухвалу суду (із врахуванням положень ч.5 ст.259, ч.10 ст.268 ЦПК України) занесено до протокола судового засідання. Згідно з ухвалою суду від 22.05.2025 постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі, призначити її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 25.06.2025 під час судового засідання судом визнано за можливе, з урахуванням матеріалів справи та думки учасників справи, а також наявних письмових пояснень третьої особи, здійснювати розгляд справи за відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Учасники справи під час здійснення провадження справи в суді підтримали свої позиції, викладені у заявах по суті спору, а саме: Представниця позивача під час судового розгляду адвокат Говіна Л.В. підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов в повному обсязі, наголосила, що її довіритель внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, кваліфіковані як ушкодження легкого ступеня тяжкості, кримінальне провадження не порушувалось. Страхова компанія (третя особа у даній справі) здійснила виплату [PERSON] з встановленої суми завданого збитку, яка дорівнює 347\~770,00 гривень, - 157\~400,00 гривень, з урахуванням франшизи (2\~600,00 гривень). Наголошено стороною позивача й на тому, що зіткнення транспортних засобів під керуванням сторін не мало дотичний характер, крім того [PERSON] вживав дії щодо уникнення ДТП. Залишки транспортного засобу стороною позивача не продавались, перебувають у позивача, відповідні докази відсутні. Представник відповідача адвокат Тихоліз С.П. під час судового засідання просив відмовити у задоволенні позову, наголосив на положеннях ст.1193 ЦК України щодо зменшення суми відшкодування із врахуванням висновків суду щодо вини його довірителя. Зауважив, що [PERSON] безпосередньо перед подією ДТП рухався із перевищенням швидкості, висловлює сумніви щодо висновку експерта, адже сума завданого збитку, на переконання сторони відповідача, є завищеною. Так, у транспортного засобу під керуванням [PERSON] наявна лише подряпина, що було зазначено й у відзиві. Відповідач [PERSON] підтримав думку відповідача, додатково пояснив, що повністю своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не визнає, наголошує, що мав намір безпосередньо перед подією ДТП об?їхати яму, постанову у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності дійсно не оскаржував. Відповідач просить врахувати, що на його утриманні перебуває дружина та дитина, якій встановлено інвалідність, тобто наявні підстави для застосування ч.4 ст.1193 ЦК України. Третя особа 09.10.2023 скерувала до справи письмові пояснення, згідно з якими представник просить врахувати дані пояснення під час розгляду справи, здійснити розгляд за його відсутності. Так, за змістом пояснень, страховик [PERSON] підтверджує укладення полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211763835, забезпечений транспортний засіб «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до умов якого ліміт відповідальності за завдану шкоду 160\~000,00 гривень, франшиза 2\~600,00 гривень. Також представник третьої особи підтвердив звернення [PERSON] 15.05.2023 із повідомленням про ДТП, визнання події ДТП за участі сторін в даній справі 27.04.2023 страховим випадком та виплату 13.06.2023 страхового відшкодування [PERSON] на підставі його заяви в сумі 157\~400,00 гривень. Згідно з заявою адвокатки Говіної Л.В., поданої в інтересах [PERSON] , вх.№ від 23.10.2025 представниця позивача просить розгляд справи проводити без участі сторони позивача, з урахуванням письмових дебатів, в яких наголосила, що сторона позивача не отримала відзиву, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Окремо наголошено, що відповідачем з часу настання ДТП неодноразово змінювались пояснення, а перевищення швидкості з боку [PERSON] належними та допустимими доказами не доведено. Повідомлення про оцінку транспортного засобу надіслано саме на адресу, яку відповідач вказав як на адресу проживання під час складання протокола про адміністративне правопорушення. 23.10.2025 судом досліджено дані ЄДРСР стосовно факту притягнення до відповідальності відповідача, а також письмову промову адвокатки Говіної Л.В. та оголошено перерву в судовому засіданні. 11.12.2025 суд, закінчивши з?ясування обставин справи та перевірку їх доказами, перейшов на стадію ухвалення рішення. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності клопотань сторін, зустрічної позовної заяви відповідачем не подано. Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення учасників справи по суті спору, дослідивши наявні письмові докази, дані ЄДРСР, а також матеріали справи про адміністративне правопорушення, витребувані під час судового розгляду, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку із таким. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] транспортний засіб «Mercedes Benz Е320 CDI», д.н.з. [NUMBER] з 30.12.2021 належить [PERSON] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/4174/23, пр.3/336/2541/2023 від 29.05.2023, адреса проживання [PERSON] : [ADDRESS] . Даною постановою встановлено, що 27.04.2023 о 07.40 годині в м. Запоріжжі, Шевченківський район, на перехресті пр. Моторобудівників та вул. О. Анашкіна, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] , під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, не слідкував за зміною дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем «Mercedes Benz», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , який після удару продовжив неконтрольований рух та наїзд на бордюрний камінь та дерево. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Завдано матеріальні збитки. Водій [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п.10.1 та п. 2.3.б) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП. 25.05.2023 в судовому засіданні [PERSON] провину в інкримінованому йому правопорушенні визнав частково, надавши письмові пояснення та заявивши клопотання про повернення протоколу до поліції для доопрацювання, оскільки схема ДТП не відповідає дійсності; просив відокремити матеріали в окрему справу та направити їх до поліції для виявлення факту порушення ПДР водієм [PERSON] ; зобов`язати встановити швидкість другого учасника ДТП; до проведення експертизи забезпечити зберігання автомобіля «Mercedes Benz», державний номерний знак [NUMBER] . Окрім того зазначив, що розмітки на дорозі не було, після того, як він включив поворот ліворуч, він побачив великі ями та, для того щоб їх оминути, здійснив маневр вправо, намагаючись їх об їхати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та подане письмове клопотання, суд прийшов до вмотивованого висновку про наявність в діях [PERSON] вини у вчиненні ДТП, а відтак і складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП. Враховуючи все вище викладене, суддя встановив, що своїми діями [PERSON] порушив п.10.1 та п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів «Mercedes Benz», державний номерний знак [NUMBER] та Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] , чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Так, за результатами розгляду справи [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, із накладенням стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, крім того, стягнуто судовий збір. Суд звертає увагу на тому, що клопотання [PERSON] , подані під час розгляду справи, розглянуті судом, що відображено по тексту постанови. Судове рішення набрало законної сили 09.06.2023 та в апеляційному порядку не переглядалось (веб-посилання\~на текст\~судового рішення\~в ЄДРСР:https://reyestr.court.gov.ua/Review/111207658). Під час розгляду цивільної справи виявлено, що в тексті постанови наявна описка в номерному знаку автомобіля, приналежного позивачеві, що стало підставою для звернення адвокатки Говіної Л.В. із заявою в межах справи про адміністративне правопорушення про виправлення описки. Так, згідно з постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/4174/23, пр.3-в/336/85/2025 від 11.07.2025 виправлено описку у постанові Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2023 року по справі №336/4174/23 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , зазначивши по тексту постанови правильно державний номерний знак автомобіля «Mercedes Benz» « [NUMBER] », замість помилково вказаного « [NUMBER] ». Постанова набрала законної сили 11.07.2025, веб-посилання на текст судового рішення в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/128764858. Судом також встановлено, що відповідальність [PERSON] на дату події ДТП застрахована в ПрАТ «Арсенал Страхування», поліс №211763835, згідно з умовами якого франшиза становить 2\~600,00 гривень, ліміт відповідальності страховика за шкоду майну 160\~000,00 гривень, забезпечений транспортний засіб «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] . Згідно з повідомленням, долученим до справи, [PERSON] звернувся до [PERSON] 22.06.2023 з метою участі відповідача під час огляду транспортного засобу «Mercedes Benz Е320 CDI», д.н.з. [NUMBER] 29.06.2023 о 16-00 годині по вул.Східній, буд.9 в м.Запоріжжі. У повідомленні зазначено, що в разі неявки [PERSON] або його представника акт огляд буде складено експертом за їх відсутності. Дане повідомлення скеровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено належними та допустимими доказами. При цьому, вказана адреса як адреса проживання відповідача підтверджена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, що на переконання суду, в даному випадку є визначальним, хоча стороною відповідача надано копію довідки про надходження поштового відправлення АТ «Укрпошта» щодо повернення відправлення за закінченням строку зберігання внаслідок зазначення некоректного номера телефону адресата. [PERSON] звернувся до страховика [PERSON] із повідомленням про ДТП, що має ознаки страхового випадку відповідно до вказаного вище полісу, отримав страхове відшкодування за завдані його майну збитки у сумі 157\~400,00 гривень, а також за завдану здоров?ю шкоду у сумах 9\~027,70 гривень та 4\~478,00 гривень. Сума страхового відшкодування завданих збитків визнається сторонами та відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає додатковому доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Крім того, за даними відповіді ПрАТ «Арсенал Страхування», адресованої на ім?я [PERSON] від 31.08.2023 за наслідками заявленої ДТП відповідно до заяви власника транспортного засобу «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , страховиком здійснено виплату страхового відшкодування в межах передбаченого полісом №211763835 ліміту відповідальності, розмір відшкодування склав 157\~400,00 гривень, тобто, із такого розрахунку: ліміт відповідальності 160\~000,00 гривень 2\~600,00 франшиза. Згідно з випискою з історії хвороби [PERSON] ДУ ТМО МВС України в Запорізькій області, [PERSON] госпіталізований 02.05.2023 по 15.05.2023 з діагнозом ЗЧМТ 27.04.2023: струс головного мозку, виражений цефалгічний та вестібо-атактичний синдром. Згідно з даними виписки КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР [PERSON] безпосередньо після події ДТП також перебував на стаціонарному лікування з 28.04.2023 по 01.05.2023 з діагнозом ЗЧМТ (27.04.2023), струс головного мозку, садна м?яких тканин голови. На підставі письмової заяви [PERSON] проведено судово-медичне обстеження [PERSON] КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР, згідно з висновком спеціаліста №707/с від 21.06.2023, констатовані ушкодження кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров?я. Виявлене тілесне ушкодження утворилось за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого предмета (предметів) у ділянку голови. Позовних вимог про відшкодування завданої шкоди здоров?ю [PERSON] в даній справі не заявлено, відповідно, докази щодо стану здоров?я позивача не відповідають вимогам належності відносно предмета доказування у даній справі. Так, згідно з приписами ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Під час розгляду справи також досліджено складений 03.05.2023 СПД [PERSON] звіт №58 про проведення оцінки КТЗ «Mercedes Benz Е320 CDI», д.н.з. [NUMBER] , дата огляду 01.05.2023. За результатами оцінки встановлено, що ринкова вартість КТЗ без врахування аварійних пошкоджень 312\~993,00 гривень, вартість відновлювального ремонту КТЗ 2\~217\~595,02 гривень, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіціенту фізичного зносу складників, що підлягають заміні 791\~389,04 гривень, вартість матеріального збитку 312\~993,00 гривень. Під час оцінки здійснено висновок про економічну недоцільність відновлення транспортного засобу. Страхове відшкодування виплачено страховиком відповідача саме із врахуванням звіту №58 від 03.05.2023, на що вказує дата виплати 13.06.2023, зазначена страховиком у письмових поясненнях та не спростована стороною позивача. Також, 07.07.2023 судовим експертом Шаховим О.В. здійснено висновок за результатами транспортно-товарозначого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику КТЗ «Mercedes Benz Е320 CDI», д.н.з. [NUMBER] , -№57, на замовлення [PERSON] , за даними якого досліджуване КТЗ має ушкодження для усунення яких потрібний відновний ремонт в об?ємі приведеному у в калькуляції. Вартість відновлювального ремонту на момент оцінки (1\~399\~209,60 гривень) перевіщує ринкову вартість транспортного засобу (347\~770,00 гривень) на момент дослідження, оскільки такий транспортний засіб відновлювати економічно недоцільно. За даними рахунку №7214 від 29.06.2023 вартість визначення ФОП [PERSON] матеріального збитку транспортного засобу «Mercedes Benz Е320 CDI», д.н.з. [NUMBER] становить 4\~500,00 гривень. Квитанція про сплату вказаної суми від 03.07.2023 долучена до позовної заяви та досліджена судом. За даними висновку експертного дослідження криміналістичного центру Запорізького НДЕКЦ МВС України №ЕД-19/108-24/8892-ІТ від 28.06.2024, дана інженерно-транспортна експертиза проведена на підставі заяви [PERSON] від 10.05.2024. експерт виснував, що водій [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3, 12.4, 12.9б ПДР, його дії не відповідають вказаним пунктам ПДР. Невиконання п.12.3 ПДР з технічної точки зору перебуває в причинному зв?язку з подією пригоди. Водій [PERSON] мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом застосування екстреного гальмування з зупинкою до місця зіткнення. Також з висновку видно, що для дослідження надано пояснення [PERSON] від 17.10.2023, 27.04.2023, пояснення [PERSON] від 27.04.2023, схема ДТП, ілюстрація пошкоджень ТЗ, їх фотографії та фотографії з місця пригоди, фото [PERSON] на місці ДТП, який вказує вихідні дані. Суд зауважує, що чітких висновків щодо того, з якою швидкістю рухався [PERSON] експертом за результатами дослідження не здіснено. Навпаки всі висновки експерта ґрунтувались на тому, що [PERSON] було дотримано швидкісний режим під час керування транспортним засобом. Крім того, суд критично ставиться до даного висновку, адже він мав бути оцінений з точки зору допустимості та достовірності саме під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, проте протокола про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] не складено, питання наявності вини в його діях в установленому законом порядку не порушувалось, хоча сторона відповідача після події ДТП могла скористатись відповідним правом, оскаржити дії працівників поліції, які прибули на місце події та склали протокол саме відносно [PERSON] . Також [PERSON] не скористався своїм правом на оскарження постанови суду, якою саме в його діях встановлено провину у порушенні ПДР України, що й призвело до ДТП. Окремо суд наголошує, що для проведення експертизи надано лише ті докази, які вважав за необхідне надати [PERSON] , без врахування думки потерпілого та наявних у нього доказів, дослідження всіх матеріалів справи про адміністративне правопорушення, натомість, із врахуванням, зокрема, письмових пояснень [PERSON] , датованих значно пізніше, ніж сталась подія ДТП 17.10.2023. Також суд зауважує, що висновок, який наявний у матеріалах цивільної справи, здійснений на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя судом не досліджується, оскільки, як знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, ухвала суду скасована за результатами її апеляційного перегляду. Суд зауважує, що механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі Методика). Згідно з п.7.16.-7.18 Методики (в редакції станом на дату проведення оцінки) передбачено, що ринкова вартість технічно несправного, розукомплектованого КТЗ (зокрема КТЗ, що ввозиться на митну територію України) не може бути меншою за вартість металобрухту складників, що залишилися, з урахуванням витрат на його утилізацію. Якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ. Вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ. Так, судовим експертом Шаховим О.В. визначено, що вартість автомобіля після ДТП з урахуванням спорядженої маси автомобіля 8\~272,00 гривень. Предметом позову є матеріально-правова вимога власника транспортного засобу (позивача) до винуватця ДТП (відповідача), вина якого встановлена відповідно до постанови Шевченківського районного суду Запорізької області у справі №336/4174/23, пр.3/336/2541/2023 від 29.05.2023, що набрала законної сили, а саме, про відшкодування шкоди (збитків), пов`язаної з неможливістю (економічною недоцільністю) відновлення транспортного засобу, за вирахуванням суми отриманого страхового відшкодування та із врахуванням витрат на проведення експертного дослідження, франшизи. Підставою для звернення до суду стала неможливість позасудового врегулювання спору між сторонами, обов`язковості якого чинним законодавством не встановлено. При розгляді справи суд виходить з таких норм чинного законодавства. Загальні положення про відшкодування шкоди врегульовані ст.22, главою 82 ЦК України. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЦК України, Законом України «Про страхування» від 18.11.2021, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», іншими законодавчими актами. Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства. Згідно з п.1,3 ч.2, 3, 6 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. За нормою ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За нормою ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з цим, положення ч.2 ст.1187 ЦК України чітко передбачають, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені ст.1188 ЦК України. Так, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц, пр.61-31395сво18) зроблено висновок про те, що преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Постанова суду про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Як передбачено ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи приписи ч.6 ст.82 ЦПК України, а також фактичні обставини, встановлені постановою суду у вищезгаданій справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, суд вважає доведеними як настання події ДТП, так і винуватість відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що є безумовною підставою для застосування положень п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України. Так, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц), позаяк у даній справі належних та допустимих доказів [PERSON] на спростування цієї обставини не надано. Крім того, нормою ч.1 ст.1194 ЦК України врегульовано, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, лише у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Інститут страхування є одним із засобів, покликаних мінімізувати ризики, пов`язані з можливим знищенням або пошкодженням такого майна. Економічне призначення майнового страхування полягає у відшкодуванні збитків, заподіяних внаслідок пошкодження чи знищення майна при настанні страхових випадків, визначених законодавством або обумовлених договором. Отже, мета такого страхування - компенсування шкоди. Як передбачено ст.979-981 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством. Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. Договір страхування укладається в письмовій формі з дотриманням вимог до письмової форми правочину, встановлених цим Кодексом. Факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим полісом (сертифікатом). Його істотні умови закріплено у ст. 982 ЦК України. Відповідно до ст.3, п.9.1 ст.9, п.10.1 ст.10 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до цього Закону передбачено, зокрема, укладання внутрішнього договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - внутрішній договір страхування). Необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором) (п. 17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 №4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). Згідно зі ст.6, п.22.1 ст.22 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України судом враховано в цьому контексті й правові висновки, здійснені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц, пр. 14-316цс18, в якій вказано, якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд при розгляді вимог про стягнення матеріальної шкоди виходить й з того, що за положеннями п.1.4 ст.1 Закону застрахованою є відповідальність страхувальника та інших осіб, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Крім того, застосування франшизи передбачено ст. 12 Закону, згідно з якою розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, у межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п.36.1, 36.2 ст.36 Закону страховик,

Outcome: partial