Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

15.08.2025р. до суду подано позов, у якому\~Виконувач обов`язків керівник Гайсинської окружної прокуратури (прокурор) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення його права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520887600:01:001:0173, площею 2,2668 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гайсинської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області, шляхом її конфіскації на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, просила стягнути з відповідачки на користь Вінницької обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору. Вимоги позову\~обґрунтовані тим,\~що жителька с. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області [PERSON] на підставі розпорядження голови Гайсинської районної державної адміністрації (далі - Гайсинська РДА) від 07.04.1997 № 137 «Про затвердження розрахунків вартості земельної частки по КСП «Трудівник» с. Ярмолинці» 24.04.1997 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВВ № 0333217. Згідно вказаного сертифіката у [PERSON] виникло право на земельну ділянку площею 2,13 в умовних кадастрових гектарах. В подальшому, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.10.2006 серії ВЕВ № 789688, зареєстрованого в Спадковому реєстрі за № 1-1743, право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСІ1 «Трудівник» е. Ярмолинці Гайсинського району Вінницької області розміром 2,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, належного [PERSON] , яка померла [INFO] , перейшло до [PERSON] , проживаючої в [ADDRESS] , Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області російської федерації, про що 27.1 1.2006 внесено відомості до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВВ № 0333217. Розпорядженням Гайсинської РДА від 17.09.2007 № 326 «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 28.04.2006 № 176» внесено зміни до розпорядження голови райдержадміністрації від 28.04.2006 № 176 та викладено додатки 1 і 2 в новій редакції. Згідно додатку І до вказаного розпорядження, [PERSON] мав бути виданий державний акт на земельну ділянку № [NUMBER] площею 2,2668 га. Громадянка російської федерації [PERSON] 13.01.2012 звернулась до Гайсинської РДА із заявою про видачу державного акта на право власності на землю взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВВ № 0333217. Надалі, розпорядженням голови Гайсинської РДА від 23.01.2012 № 17 «Про надання громадянам дозволу на виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» надано дозвіл на виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки, громадянам - власникам сертифікатів, що являються спадкоємцями відповідно до свідоцтв про право на спадщину та рішення суду, зазначеним у додатку до цього розпорядження. Під № 3 в додатку до вказаного розпорядження «Список громадян - власників сертифікатів, що являються спадкоємцями відповідно до свідоцтв про право на спадщину та рішення суду, яким надається дозвіл на виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки», значиться [PERSON] , як спадкоємиця [PERSON] . На підставі вказаного розпорядження, сертифікату та свідоцтва про право на спадщину [PERSON] у 2013 році виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Розпорядженням голови Гайсинської РДА від 17.04.2014 № 81 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на території Носовецької та Ярмолинецької сільських рад» затверджено технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передано у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам, зазначеним у додатку до цього розпорядження. Згідно додатку до вказаного розпорядження, [PERSON] надано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 0520887600:01:001:0173 площею 2,2668 га. Згідно інформації із Державного земельного кадастру площа земельної ділянки з кадастровим номером 0520887600:01:001:0173 становить 2,2668 га. Земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується загальними відомостями про земельну ділянку із Державного земельного кадастру. Дата державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0520887600:01:001:0173 18.03.2014, форма власності - приватна. Зазначене також підтверджується відомостями поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 0520887600:01:001:0173, яку відкрито 18.03.2014. Наведене свідчить про набуття відповідачем [PERSON] права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 0520887600:01:001:0173 в порядку спадкування упродовж 2006-2014 pp. Згідно інформації Державної міграційної служби України, за обліками Державної міграційної служби України та інформацією територіальних органів Державної міграційної служби України набуття громадянства України [PERSON] в установленому порядку не приймалося, інформація про оформлення нею паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон відсутня. Відповідно до інформації Ярмолинецького старостинського округу Гайсинської міської ради [PERSON] в період серпня-грудня 1991 року на території сільської ради не проживала. Оскільки [PERSON] , будучи громадянкою російської федерації упродовж року після набуття права власності на спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення не відчужила її, тому є підстави для конфіскації її у власність держави відповідно до вимог ст.81 ЗК України. Представник позивача (прокурор) Січкаренко\~І.В. в судовому засіданні просив вимоги позову задовільнити повністю з наведених в позові підстав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області подав письмове пояснення, в якому посилаючись на ч.4 ст.81 ЗК України, ч.1, 2 ст.145 ЗК України просить позов прокурора задовольнити, справу просив розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, явку уповноваженого представника не забезпечила, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом направлення повісток, та розміщення оголошення на сайті суду, що відповідно до вимог процесуального закону вважається належним способом повідомлення сторони у справі. Відзиву на позов до суду не надходило. З урахуванням позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст.280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких мотивів і підстав. Доведено, що [PERSON] є громадянкою російської федерації та набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення в порядку спадкування. Статті 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. За змістом ст.80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності. Згідно з ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Відповідно до ч.1, 2 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч.1 ст.39 Закону України«Про міжнародне приватне право» виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Якщо спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна (ч.1 ст.181 ЦК України), знаходяться на території України, то на них поширюється дія права України. Отже, відповідач [PERSON] будучи громадянкою іноземної держави та отримавши у спадщину земельну ділянку сільськогосподарського призначення, повинна була діяти у відповідності до приписів Земельного кодексу України. Згідно пункту «е» ч.1 ст.140 ЗК України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках визначених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за ЗК України не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Відповідно до ч.2 ст.145 ЗК України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Враховуючи, що відповідач [PERSON] , будучи громадянкою російської федерації, в порушення вимог ч.4 ст.81 ЗК України, упродовж одного року після набуття права власності на спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення, і по даний час добровільно не відчужила її, вказана земельна ділянка підлягає конфіскації у власність держави в порядку ст.145 ЗК України. Пунктом 10 ч.1 ст.346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно ст.356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідність заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Відповідно до ч.4 ст.145 ЗК України, позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Згідно ч.1 ст.188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У відповідності до ч.1 ст.5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до п.п.1 п.3 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15 (далі - Положення) основними завданнями Держгеокадастру є серед решти реалізація державної політики у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Згідно п.п.33 п.4 Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності у частині додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель, зокрема, за додержанням строків розгляду заяв чи клопотань щодо набуття і реалізації прав на землю. Як слідує із інформації ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області №0-2-0.6-1977/2-23 від 28.04.2023 (а.с.18), через відсутність фінансування витрат ГУ по сплаті судового збору ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області не може належним чином здійснити повноваження щодо подання позовів про конфіскацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власників, яким такі земельні ділянки не можуть належати, а тому клопоче про представництво держави в особі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області саме прокуратурою. Таким чином, обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку відповідач незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, як територіального органу, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, тобто уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо подання позову про конфіскацію у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, якими після отримання їх у спадщину незаконно володіють іноземні громадяни понад встановлений законом строк. З огляду на викладене, позовні вимоги прокурора щодо примусового припинення права власності відповідача на дану земельну ділянку шляхом її конфіскації в порядку статті 145 ЗК України підлягають до задоволення. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved