Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 25.02.2024 року між відповідачем та представником позивача був укладений Кредитний договір (оферти) №25.02.2024-100002881, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 8000 грн., строком на 28 днів, дата повернення кредиту 23.03.2024 р. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Разом з тим відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на дату подачі позовної заяви утворилася заборгованість у розмірі 12224,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000,00 грн., по процентам в розмірі 3024,00 грн., по комісії в розмірі 1200,00 грн. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №25.02.2024-100002881 від 25.02.2024 р. в розмірі 12224,00 грн. та також стягнути суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2422,40 грн. 08.10.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив суд проводити розгляд даної справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр», не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 16.05.2023 р. між відповідачкою та ТОВ «Споживчий центр» було укладено в електронній формі Кредитний договір (оферти) №25.02.2024-100002881. Відповідачу було надано кредит в сумі 8000,00 грн., дата повернення кредиту 23.03.2024 р. (а.с.14-32) Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 25.02.2024-100002881 від 25.02.2024 р. заборгованість [PERSON] складає 8000,00 грн. - основний борг, 3024,00 грн. - проценти, 1200,00 грн. комісія, а всього 12224,00 грн., проценти нараховані за період з 25.02.2024 р. по 23.03.2024 р. (а.с.13) Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 р. у справі №732/670/19, від 23.03.2020 р. у справі №404/502/18, від 07.10.2020 р. №127/33824/19. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона( боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 1055 ЦК України. Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 2422 грн. 40 коп. судового збору, які були сплачені позивачем, суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов`язання по договору і пов`язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved