Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи. У Рівненський міський суд Рівненської області надійшла на розгляд заява представника [PERSON] адвоката Сулковського Богдана Павловича, заінтересована особа Рівненська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просить встановити факт належності йому Свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі наказу № 95 від 31 березня 2000 року Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Заяву обґрунтовує\~тим,\~що Свідоцтво про право власності на житло, що видане 31.03.2000 Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради на квартиру за адресою: [ADDRESS] , містить технічну помилку в написанні його прізвища та прізвища його матері (« [PERSON] » замість правильного « [PERSON] »). Вказує, що помилка виникла під час оформлення документів у 2000 році, у зв`язку з чим орган, який видав свідоцтво, не має можливості внести відповідні виправлення; правильність написання прізвища підтверджується паспортними даними та іншими офіційними документами, а також узгоджується з рішенням суду щодо встановлення аналогічного факту стосовно його матері. Тому заявник просить суд встановити факт належності йому зазначеного правовстановлюючого документа, оскільки це є необхідним для реалізації та повноцінного здійснення його права власності на частку у квартирі. Представник заінтересованої особи Рівненської міської ради Сидорчук К.В. у письмових поясненнях зазначає, що за даними наданих заявником документів прізвище « [PERSON] » є результатом коректної транслітерації з російської мови, якою були оформлені первинні документи у 2000 році, а тому вважає, що прізвище заявника у свідоцтві про право власності на житло зазначено правильно. З огляду на зазначене Рівненська міська рада вважає відсутніми правові підстави для встановлення юридичного факту, про який просить заявник, та просить суд відмовити у задоволенні заяви. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 листопада 2025 року справу передано судді Балацькій О.Р. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2025 року зазначена заява прийнята до розгляду, відкрито окреме провадження у справі з повідомленням (викликом) учасників справи. (а.с. 19) Представник заінтересованої особи Рівненської міської ради Сидорчук К.В. подала до суду письмові пояснення із запереченнями щодо задоволення заяви, просить суд відмовити у задоволенні заяви, розгляд заяви проводити за відсутності представника Рівненської міської ради. Інших заяв та клопотань до суду від учасників справи не надходило. Відповідно ч. 2 ст. 247, ч. 4 ст. 268 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин Суд встановив, що згідно з наказом № 95 від 31 березня 2000 року Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради було видано Свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказана квартира зареєстрована на праві спільної сумісної власності у Рівненському бюро технічної інвентаризації, про що зроблено відповідний запис у реєстровій книзі № 163-109-45139 від 11 квітня 2000 року. У травні 2025 року, під час звернення до Центру надання адміністративних послуг з метою реєстрації місця проживання за вище зазначеною адресою, співвласники квартири, [PERSON] та його мати - [PERSON] , виявили розбіжності між персональними даними, вказаними у Свідоцтві про право власності, та даними їх паспортів. А саме: у Свідоцтві про право власності прізвище заявника та його матері помилково зазначено як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». З метою з`ясування обставин виникнення розбіжностей представником заявника, адвокатом Сулковським Богданом Павловичем, було направлено адвокатський запит № 302-ц до КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації». (а.с. 9) Із наданої інвентаризаційної справи встановлено, що помилка у написанні прізвища « [PERSON] » була допущена ще на етапі оформлення заяви про приватизацію квартири № 9960 від 09 березня 2000 року та відтворена у долученій до справи довідці про склад сім`ї № 476 від 06 березня 2000 року. (а.с. 12-15) Заявником подано до суду докази, що підтверджують правильне написання його прізвища як « [PERSON] », а саме: паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, свідоцтво про народження, оформлені на його ім`я без наявності будь-яких варіантів написання прізвища із літерою «і» замість «и». (а.с. 4-6) Крім того, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року у справі № 569/19143/25 встановлено факт належності правовстановлюючого документа матері заявника [PERSON] , стосовно цієї ж квартири, де суд визнав, що помилкове написання прізвища « [PERSON] » є технічною помилкою, допущеною під час оформлення документів у 2000 році. (а.с. 7-8) ІV. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд при прийнятті рішення Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. В пункті\~7\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31.03.1995\~ «Про\~судову практику\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~зазначено,\~що суд\~вправі розглядати\~справи про\~встановлення \~родинних \~відносин,\~ коли\~ цей\~факт \~безпосередньо \~породжує юридичні\~наслідки,\~ наприклад,\~ якщо\~підтвердження такого\~факту необхідне\~заявникові \~для \~одержання \~в органах,\~ що\~ вчиняють\~ нотаріальні\~ дії,\~ свідоцтва\~ про\~право на\~спадщину,\~ для\~оформлення права\~на пенсію\~ в\~зв`язку\~із \~втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Враховуючи подані докази, їх належність, допустимість і взаємний зв`язок, суд приходить до висновку, що у Свідоцтві про право власності на житло від 31 березня 2000 року була допущена технічна помилка у написанні прізвища заявниці « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Наявні у справі документи достовірно підтверджують, що власником зазначеної частки у квартирі є саме [PERSON] , [INFO] . Від встановлення зазначеного факту належності правовстановлюючого документа безпосередньо залежить реалізація права власності заявника, а саме можливість вільно розпоряджатися належною йому часткою у спільній сумісній власності на квартиру, у тому числі укладати договори відчуження, дарування чи інші цивільно-правові угоди. Отже, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, а факт належності Свідоцтва про право власності на житло [PERSON] має бути встановлено судом, оскільки це необхідно для забезпечення реалізації її права власності та усунення перешкод у здійсненні розпорядження належним майном. Як вбачається із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом та у справах окремого провадження щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, відсутній спір та позовні вимоги, а заявник звернулася із заявою про встановлення факту, що для неї має юридичне значення, а відтак судовий збір, сплачений при зверненні до суду необхідно залишити за заявником. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved