Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

07.07.2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом, у якому просить: встановити факт про те, що позивачка та [PERSON] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю [INFO] по день смерті; визнати [PERSON] спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на частину квартири [ADDRESS] . Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що мати позивача [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 27 липня 1984 року, коли її виполнилося десять років (в серпні 2016 року позивач змінила прізвище на [PERSON] ). 05.06.1995 року (мати позиваач ) [PERSON] , (вітчим позивача) [PERSON] та вона сама [PERSON] отримали свідоцтво про право власності в рівних частках на житло квартиру під [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мартьянова Т.О. видала свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] (онук померлої [PERSON] ) у зв`язку з відмовою спадкоємців першої черги: доньки [PERSON] та чоловіка померлої [PERSON] успадкував 2/3 часток квартири під [ADDRESS] . Після смерті матері позивач з вітчимом продовжували проживати разом у зазначеній квартирі, тобто не припинили усталені родинні відносини. [INFO] [PERSON] помер. Фактично з вітчимом позивач з моменту реєстрації у квартирі, а саме, з лютого 2011 року по день його смерті, проживали однією родиною. Тобто більше чотирнадцяті років. Весь цей час вони мешкали однією сім`єю, вели спільне господарство. Позивач сплачувала всі комунальні послуги за квартиру, за користування газом, водою, закупала продукти харчування, переказувала грошові кошти та поповнювала рахунок мобільного телефону вітчима, оплачувала ліки та лікування [PERSON] . Починаючи з 2022 року, вітчим важко захворів, і з цього часу по день смерті позивач купувала ліки щомісячно. [INFO] помер, всі витрати пов`язані з похованням були сплачені позивачем. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюк Світланою Борисівною відкрито спадкову справу. Але листом від 26.06.2025р. нотаріус повідомила позивача про необхідність звернення до суду задля встановлення факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини згідно статті 1264 Цивільного кодексу України. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 16 липня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження по справі, надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2021 року за клопотанням [PERSON] було витребувати у Приморської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи 884с/2020 відносно майна [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2025 року витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегенюк Світлани Борисівни, належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] ( [INFO] ), який помер [INFO] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. До судового засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Кобець О.С. не з`явилися, надали до суду заяви в яких просили розглянути справу у їх відсутність. Відповідач Одеська міська рада не забезпечив явку свого представника до судового засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, причин неявки не повідомив, відзиву на позов суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання не здійснювалось технічним записом, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що при народженні позивача її прізвище було [PERSON] . Мати позивача - [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане Київським відділом РАЦС м.Одеси. Коли позивачу виповнилося десять років (в серпні 2016 року вона змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені, серії [NUMBER] , виданого Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 05.06.1995 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право власності в рівних частках на житло квартиру під [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, видане Управлянням житлово-комунальним господарством виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 05 червня 1995 року. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копію свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 11148. Після смерті [PERSON] , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мартьянова Т.О. видала свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] (онук померлої [PERSON] ) у зв`язку з відмовою спадкоємців першої черги: доньки [PERSON] та чоловіка померлої [PERSON] успадкував 2/3 часток квартири під [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] , видане 01.01.2024р. Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюк Світланою Борисівною, відкрито спадкову справу. Але відповідно до листа від 26.06.2025р. нотаріус повідомила [PERSON] про необхідність звернення до суду задля встановлення факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини згідно статті 1264 Цивільного кодексу України. На підтвердження факту проживання однією сім`є, позивачкою надано довідку видану головою ОСББ «Дніпропетровська 72/1» Бабенко А.С. та витяг з реєстру територіальної громади від 01.07.2025р, з яких вбачається те, що [PERSON] разом із вітчимом [PERSON] , проживали однією сім`єю з 2011 року і по день його смерті, тобто більше чотирнадцяті років, були зареєстровані за однією адресою. На підтвердження ведення спільного господарства, позивачем надано копії квитанції про сплату комунальних послуг за квартиру, за користування газом, водою, а також виписку з банківської картки. Спільне проживання також підтверджується сімейними фотографіями, які надані в додатках. Починаючи з 2022 року, [PERSON] важко захворів, і з цього часу по день смерті позивач купувала ліки (що підтверджується випискою по рахунку з «Монобанку»). Після смерті [PERSON] , витрати пов`язані з похованням були сплачені позивачем, що підтверджується Договором-замовлення на поховання, а також квитанцією про оплати цих послуг. Відповідно до положень Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьому ст.2 Сімейного кодексу України містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім`ї. Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. За правилами ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 1264 Цивільного кодексу Українипередбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члени сім`ї, тощо. У постанові від 17 червня 2020 року, справа №755/18012/16, Верховний Суд зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив та виклав у п.5.2 Листа від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» те, що черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.1ст.1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч.2 ст.1259 ЦК України). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. У законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного уст.1258 ЦК. Суд встановив, що [PERSON] є спадкоємцем за законом четвертої черги, оскільки не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини проживала однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] , вона з померлим вела спільне господарство, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Позивач здійснювала догляд за померлим, займалася його лікуванням, забезпечувала усім необхідним для життя та сплачувала грошові кошти за житлово-комунальні послуги, а також понесла витрати, пов`язані з його похованням. Позивач прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вимога про надання позивачу права на спадкування за законом як спадкоємця четвертої черги після смерті [PERSON] є похідною від вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю. Таким чином, суд вважає що наявні всі підстави, передбачені ч.2ст.1259 ЦК України, для надання їй права на спадкування після смерті [PERSON] , як спадкоємця четвертої черги за законом. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оцінюючи допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивач, приймаючи до уваги, що позивач позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як у судовому порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved