Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 14.02.2025 звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитними договорами, просить суд: стягнути з\~відповідача\~на його користь заборгованість у загальному розмірі 39637,50 грн, з яких: 10500, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 28\~087, 50 грн сума заборгованості за відсотками; 1050, 00 грн сума заборгованості за комісією, понесені судові витрати. Стислий виклад позиції позивача. Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 101364871. Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що відтворений в інформаційно комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства або відповідний мобільний додаток та інші засоби, відповідно до п. 8 Кредитного договору. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, Кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у готівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначених у п. 1.2 Кредитного договору, за реквізитами, зазначеними в п.2.1 Кредитного договору. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п.1.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта, (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити факторові право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язання якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до реєстру боржників від 16 липня 2024 року до Договору факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 39637, 5 грн, з яких: 10\~500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 28087, 5 грн сума заборгованості за відсотками; 1050 грн заборгованість за комісією; 0 грн сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 16.07.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чино, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК ЄАПБ» за кредитним договором № 101364871 у розмірі 39\~637, 5 грн, з яких: 10\~500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 28087, 5 грн сума заборгованості за відсотками; 1050 грн заборгованість за комісією. На підставі вищевикладеного позивач і звернувся з позовом до суду. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 21\~травня 2025\~року Ухвалою\~Білгород \~Дністровського міськрайонного\~суду Одеської\~області по\~вказаній справі\~було відкрито\~спрощене позовне\~провадження з викликом, повідомленням сторін. Представник позивача, у судове засідання не з`явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві зазначив про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про що свідчать повідомлення суду. Про причину неявки суду не сповістила. Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12. 2025, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно 09 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 101364871. (а.с. 11) Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що відтворений в інформаційно комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства або відповідний мобільний додаток та інші засоби, відповідно до п. 8 Кредитного договору. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, Кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у готівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначених у п. 1.2 Кредитного договору, за реквізитами, зазначеними в п.2.1 Кредитного договору. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п.1.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта, (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити факторові право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язання якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до реєстру боржників від 16 липня 2024 року до Договору факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 39637, 5 грн, з яких: 10\~500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 28087, 5 грн сума заборгованості за відсотками; 1050 грн заборгованість за комісією; 0 грн сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 16.07.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чино, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК ЄАПБ» за кредитним договором № 101364871 у розмірі 39\~637, 5 грн, з яких: 10\~500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 28087, 5 грн сума заборгованості за відсотками; 1050 грн заборгованість за комісією. Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, Висновки суду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦПК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Також, згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, що вимагається приписами ст. 1055 ЦК України. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Так, судом встановлено, що Договір про споживчий кредит № 101364871 від 09.12.2021 укладені в електронному вигляді та відповідачем підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З урахуванням вищезазначеного, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем, вищезазначені договори не могли бути укладені сторонами, суд дійшов висновку, що правочин, відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Крім того, за приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У постановах Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 759/20374/20 (провадження № 61-4425св22), від 30 листопада 2023 року у справі № 382/1621/21 (провадження № 61-13123св23) вказано, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права». До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору. Заміна особи в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення) права вимоги є різновидом правонаступництва. При цьому слід ураховувати, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора. Аналогічний за змістом висновок зробив Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справа № 758/2555/21. Таким чином, у даній справі відбулась виключно заміна сторони кредитора в існуючому зобов`язанні з попереднім змістом та усіма істотними умовами, правовідносини за договором продовжують існувати з попереднім змістом. \~ \~ \~ \~Також, Позивач надав до суду копію договору факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року; акт прийому передачі інформації згідно Реєстру Боржників від 16.07.2024; витяг з реєстру боржників. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідач наведені розрахунки не заперечив, власних не провів, доказів їх неправильності не надав. З огляду на зазначене суд не має підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунків, які беруться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем у загальному розмірі 39637,50 грн. З урахуванням\~презумпції правомірності\~правочинів (ст.\~204\~ЦК України),\~яка не\~спростована відповідачем\~(правова\~позиція Верховного\~Суду,\~викладена у\~постанові від\~14\~листопада 2018\~року у\~справі №\~2-1383/2010),\~взятих на\~себе відповідачем\~зобов`язань\~за кредитним\~договором,\~які ним\~не виконувалися\~належним чином,\~та обов`язковості\~договору для\~сторін,\~суд вважає\~необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованість за кредитним договором № 101364871 у розмірі 39\~637, 50 грн, з яких: 10\~500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 28087, 50 грн сума заборгованості за відсотками; 1050,00 грн заборгованість за комісією. Вирішення питання щодо судових витрат. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, вимоги щодо стягнення з відповідача суми судового збору на користь позивача у розмірі 3028, 00 грн також підлягають задоволенню.

Outcome: approved