Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

У серпні 2025 року до Хаджибейського районного суду м. Одеси звернувся з позовом представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 09552037852 від 31.10.2019 року у розмірі 52681 грн. 60 коп., а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. 00 коп., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16\~000 грн. Позов обґрунтовано тим, що 31 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та відповідачем в електронній формі укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 09552037852, відповідно до умов якого, ТОВ «ІНФІНАНС» зобов`язалось надати відповідачеві кредит у вигляді кредитної лінії на загальну суму 20\~000 грн, строк дії договору36 місяців, на виконання умов якого 14.01.2020 року відповідачеві було надано кредитні кошти в сумі 4040 грн. 00 коп., які він не повернув, згідно умов договору за користування кредитними коштами відповідач має сплачувати відсотки в розмірі 1,75 % на день. Сума заборгованості, що її просить стягнути позивач, станом на день формування позовної заяви складається з суми кредиту 4040 грн. 00 коп та суми відсотків в розмірі 48\~641 грн. 60 коп. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2025 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачем надано відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність заборгованості за кредитом, відсутність договірних відносин з позивачем, пропуск строку позовної давності, просив витребувати за необхідності виписку про рух коштів з установи банку. Позивачем надано відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позов, посилаючись на те, що позивачем неодноразово отримувались кредитні кошти в межах укладеного договору та сплачувались кошти на погашення кредиту та відсотків, розмір заборгованості, заявлений до стягнення, відповідає умовам кредитного договору, вимоги заявлені в межах строку позовної давності з урахуванням положень 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, право вимоги до відповідача було відступлене на користь позивача у встановленому законом порядку. В судовому засіданні 11 грудня 2025 року представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання 11 грудня 2025 року не з`явився, через систему «Електронний суд» подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із проживанням за межами міста. Ухвалою (протокольною) Хаджибейського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2025 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено за відсутності доказів зазначених в клопотанні обставин та їх впливу на можливість явки відповідача в судове засідання. Ухвалою (протокольною) Хаджибейського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, у зв`язку із не зазначенням установи банку, з якої відповідач просить витребувати докази, номеру рахунку, періоду операцій за рахунком, відсутністю доказів неможливості отримати відповідачем вказані докази самостійно. У зв`язку із необхідністю оцінки значного обсягу доказів по справі, ухвалення та проголошення судового рішення було відкладено до 16 грудня 2025 року до 16 год. 00 хв. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 31 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та відповідачем в електронній формі укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 09552037852 (далі «Кредитний договір»), відповідно до умов якого, ТОВ «ІНФІНАНС» зобов`язалось надати відповідачеві кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії на загальну суму 20\~000 грн, строк дії договору36 місяців, максимальний строк користування кредитом (траншем) 30 календарних днів. Згідно п. 1.1. вказаного договору, кошти на умовах фінансового кредиту надаються згідно умов договору та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», які є невід`ємною частиною договору. Даний договір було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 3v2r5s 31 жовтня 2019 року (а.с. 5-7). Також 14 січня 2020 року в рамках даного договору відповідачем було направлено ТОВ «Інфінанс» заявку-анкету на отримання кредиту, підписану одноразовим ідентифікатором 0IQu9z, в якій просив надати йому кредитні кошти в сумі 4040 грн. строком на 30 днів шляхом перерахування коштів на картку [NUMBER] (а.с.8), у відповідь на яку відповідачу було направлено оферту-пропозицію надання 5 траншу кредиту (а.с. 8зв), яка була акцептована відповідачем (а.с. 9) Факт перерахування відповідачу кредитних коштів на його платіжну картку через систему онлайн платежів ІРау.ua підтверджується наявним у матеріалах справи копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1980_250307105043 від 07/03/2025 року (а.с. 15). Доказів повернення відповідачем кредитних коштів згідно умов укладеного договору матеріали справи не містять. 14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та позивачем ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу № 14-07/21 від 14 липня 2021 року, на підставі якого право вимоги за укладеним між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем Кредитним договором перейшло до ТОВ «Вердикт капітал» (а.с. 24-29) Також між ТОВ «Вердикт капітал» та позивачем 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого право вимоги за укладеним між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем Кредитним договором перейшло до позивача (а.с. 29зв.-36) Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст.\~626, ч. 1 ст.\~627 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» набувши статусу нового кредитора у Договорі надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 09552037852 від 31 жовтня 2019 року, отримало право пред`явлення вимоги до відповідача про погашення наявної у нього заборгованості за вказаним договором. Відповідач своїх зобов`язань перед позивачем щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. Згідно ст. 652 ЦК України, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 2\~ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому\~Законом України "Про електронну комерцію". Примірник договору, укладеного у вигляді електронного документа, та додатків до нього (за наявності) вважається отриманим клієнтом, якщо договір за домовленістю особи, яка надає фінансові послуги, і клієнта або за вибором клієнта направлений на електронну адресу клієнта чи направлений йому в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Договір, укладений у вигляді електронного документа, та додатки до нього (за наявності) повинні містити відомості про клієнта, у тому числі зазначені ним контактні дані. Положення цього абзацу не застосовується до договорів, зазначених у пункті 4 цієї частини. У разі якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що будь - який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Таким чином, скріпивши Договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання повернути отримані кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, судом встановлено, що відповідачем взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих кредитних коштів в сумі 4040 грн. 00 коп. не виконано. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість позивача за кредитом станом на 10.01.2023 року складає 76\~295 грн. 40 коп., в т.ч. заборгованість за кредитом 4040 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом 72\~255 грн. 40 коп. (а.с. 16-23). Вказаний розрахунок не відповідає умовам укладеного між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем Кредитного договору, оскільки позивач не має права на отримання відсотків за користування кредитом поза строком кредитування, який згідно умов укладеного між сторонами Кредитного договору що отриманого відповідачем траншу в сумі 4040 грн. 00 коп. складає 30 днів. Такий висновок суду відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній в постанові ВП ВС від 05 квітня 2023 року по справі 910/4518/16. Таким чином, сума відсотків, що її має сплатити відповідач, складає 2121 грн. 00 коп. (4040 грн. 00 коп.*1,75%*30 днів). Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за Кредитним договором станом на 28.07.2025 року (день формування позовної заяви) в сумі 6161 грн. 00 коп., в т.ч. заборгованість за тілом кредиту в сумі 4040 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками в сумі 2121 грн. 00 коп. Суд відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності з огляду на наступне. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦПК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, початок перебігу строку позовної давності за вимогами про повернення кредиту та сплату відсотків за отриманим 14 січня 2020 року траншем в сумі 4040 грн. 00 коп. починається з 31 дня після отримання вказаного траншу, тобто з 14 лютого 2020 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020,який набув чинності 02.04.2020р.,розділ\~«Прикінцеві та\~перехідні положення»\~Цивільного кодексу\~України було доповнено пунктом 12,згідно якого\~під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651, скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Також\~Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~№ 2120-IX від 15.03.2022, який набув чинності 17.03.2022\~р., розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~було доповнено пунктом 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» № 3450-IX від 08.11.2023, який набув чинності 30.01.2024\~р., пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~викладено в наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим\~Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» Закону№ 4434-IX від 14.05.2025, який набув чинності 04.09.2025\~р., пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~виключено. Таким чином, позивач звернувся до суду в межах встановленого законом строку позовної давності. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 472 грн. 47 коп., пропорційно до задоволеної частини вимог. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стороною позивача заявлено до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16\~000 грн. На підтвердження вказаних витрат до позовної заяви додано копію договору № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року про надання правової допомоги, укладеного з АО Лігал Асістанс, прайс-лист АО Лігал Асістанс, заявку № 184 від 02.06.2025 року, витяг з Акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 року, з якого вбачається надання наступних послуг: надання усної консультації з вивченням документів 4000 грн., складання позовної заяви 12\~000 грн. (а.с. 41-45). Згідно ч. 3\~ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Так, відповідно до\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, законом передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас обов`язок доведення не співмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру. Суд зауважує,що судові витрати на професійну правничу допомогу мають бути спів мірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);\~\~часом,витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~\~обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову. У розумінні приписів частин п`ятої та шостої статті 137\~ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Водночас у частинах третій, четвертій, дев`ятій статті 141\~ЦПК України визначено критерії,

Outcome: partial