Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. позивач [PERSON] через свого представника адвоката Желдакова Ярослава Ігоровича звернулась до суду з позовом до до [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Новомосковської міської ради в особі органу опіки та піклування, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Судові витрати стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що 25 квітня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що зроблений актовий запис № 843. Від шлюбу у сторін народились дитина, а саме син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 13, зареєстрованого у Виконавчому комітеті Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області від 29 вересня 2020 року. Подружнє життя у сторін не склалось, у зв`язку з чим [PERSON] було подано позов до суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на сина. Заочним Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2023 року по справі № 335/5308/23 розірвано шлюб між [PERSON] , уродженкою с. Преображенка, Оріхівський район, Запорізька область, та [PERSON] , уродженцем с. Лизогубівка Харківський район Харківської області, зареєстрований 25 квітня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у (м. Харків), актовий запис за № 843. Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2023 року у справі № 335/5310/23 було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , якай зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4 частини усіх доходів платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.06.2023 року, та до досягнення дитиною повноліття. 3 2023 року [PERSON] не бере ніякої участі у вихованні та розвитку дитини, не цікавиться й життям, фізичним та психологічним здоров`ям, розвитком, а також будь-якої матеріальної допомоги від нього не надходить. Усі витрати на дітей несе особисто позивач. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.11.2023 на підставі судового наказу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2023 року у справі № 335/5310/23 було відкрито виконавче провадження № 73362076. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 73362076, вбачається, що станом 25.06.2024 борг [PERSON] по сплаті аліментів становить 50440,50 грн. З метою виконання судового рішення, державним виконавцем до Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, де проходив службу відповідач, була направлено вимога виконавця про надання довідки про розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати боржника за ввесь період проходження військової служби. У відповідь на вимогу державним виконавцем було отримано лист від 01.02.2024 від Військової частини [NUMBER] , з якого вбачається, що відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України (по стройовій частині) від 08.01.2024 № 6 мтд солдат [PERSON] з 06.01.2024 виключений з усіх видів забезпечення, у зв`язку з тим, що останній самовільно залишив місце несення служби під час перебування у службовому відрядженні, у період дії воєнного стану. На сьогоднішній день місце перебування Відповідача [PERSON] невідомо. Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце мешкання дитини, вбачається з копії договору оренди та акту про проживання. У зв`язку з тим, що відповідач не з`являється, не телефонує, не цікавиться життям дитини, не надає матеріальну допомогу на її утримання, позивач повністю піклується про її життя, виховання, стан здоров`я, психічний, емоційний та розумовий розвиток. Відповідач жодним чином не намагається проводити час разом з дитиною та не шукає можливості зустрітися з ним, незважаючи на те, що позивач ніколи не чинила перешкоди у спілкуванні. Дитина свого біологічного батька вже навіть не пам`ятає та називає татом нареченого позивачки. Також, дитина забезпечена усім необхідним та повністю здорова. Таким чином, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина у повному обсязі. Відповідно до характеристики дитячого та сімейного психолога [PERSON] від 01.07.2024, вбачається, що емоційний зв`язок між дитиною та батьком не відстежується, у розмовах та розповідях особа батька не фігурує. Опікується дитиною мати та бабуся (по лінії матері). Позивач офіційно працевлаштована в Збройних силах України Військова частина [NUMBER] , що підтверджується довідкою за № 1426 від 12.07.2024 року. Відповідно до довідки про доходи, яка видана [PERSON] військовою частиною [NUMBER] , вона отримує стабільній та достатній дохід для забезпечення дитини. Згідно медичних довідок, позивач цілком здорова людина, на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері не перебуває та не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення злочинів не має, веде здоровий образ життя, за станом здоров`я не потребую стороннього догляду, має достатній дохід для утримання дитини. На підставі вище вказаного та того, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти, позивач вважає що є всі наявні підстави для позбавлення батьківських прав відповідача Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2024 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Новомосковської міської ради в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав відкрито за правилами загального позовного провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2025 року по цивільній справі № 635/8200/24 (провадження 2/635/106/2025) за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Новомосковської міської ради в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, залучено до участі у справі у якості третьої особи - Службу у справах дітей Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 серпня 2025 рокузадоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Желдакова Ярослава Ігоровича про витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Виконавчий комітет Новомосковської міської ради в особі органу опіки та піклування, Служба у справах дітей Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області про позбавлення батьківських прав. Витребувано зі Служби у справах дітей Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області (ЄДРПОУ: 43933030, адреса: 62489, Харківська область, Харківський район, с-ще Безлюдівка, вул. Зміївська, буд. 48) висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] , батьківських прав. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 серпня 2025 року справу призначено до судового розгляду по суті. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, прохала задовольнити. Представник позивача - адвокат Желдаков Я.І. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, прохав їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача - адвокат орожбіян М.М. у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Виконавчого комітету Самарівської (Новомосковської) міської ради в особі органу опіки та піклування - Антонова М. у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, а також висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Представник третьої особи Служби у справах дітей Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надав повідомлення про неможливість надання висновку щодо доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] , батьківських прав в зв`язку з відсутністю [PERSON] за місцем реєстрації та інформації, щодо його місцезнаходження. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Згідно ч. 4 ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний заочним рішенням Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 17 жовтня 2023 року, справа № 335/5308/23. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишено шлюбне прізвище - « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 13. Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2023 року у справі № 335/5310/23 було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , якай зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4 частини усіх доходів платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.06.2023 року, та до досягнення дитиною повноліття. Малолітня дитина - [PERSON] , проживає та зареєстрований разом з матір`ю - [PERSON] , що підтверджується актом проживання. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», далі Закон). Згідно з частиною першою статті 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону). Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Самарівської міської ради позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є недоцільним. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21 червня 2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII(далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до положень статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько/мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення його від виконання обов`язків по вихованню та утримання малолітньої дитини. На підтвердження викладених у позовній заяві доводів сторона позивача надала суду розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виданий головним державним виконавцем Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шкавра Д.А., з якого слідує, що станом 25.06.2024 борг [PERSON] по сплаті аліментів становить 50440,50 гривень. У постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження №61-170св17) наголошено, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментах сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Надані стороною позивача характеристика дитячого та сімейного психолога від 01 липня 2024 року, договір оренди від 01 листопада 2023 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , акт про проживання від 01 серпня 2024 року, які долучені до матеріалів справи, свідчать лише про факт проживання дитини разом з позивачем. Також надано вирок Харківського районного суду Харківської області від 28 квітня 2021 року, справа № 635/1938/21 (без зазначення ідентифікації сторін). Разом з тим, дані докази жодним чином не підтверджують наявність винної поведінки відповідача по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання спільного сина [PERSON] , вчинення насильства відповідачем по відношенню до дитини, або наявності інших обставин, які є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Під час розгляду даної справи суд становив, що у матеріалах справи відсутні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачем, які б свідчили про злісне ухилення ним від виховання своєї дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Так у справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини, шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним та передчасним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, однак, враховуючи поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, суд його попереджує, що у разі продовження такої поведінки і у разі надання відповідних доказів, може бути повторно розглянуто питання про позбавлення його батьківських прав. Щодо судових витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.Оскільки у задоволенні позову відмовлено, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed