Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

ТОВ «Фінпром Маркет» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №1121799 від 29.04.2021 р. у розмірі 14334,08 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.04.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №1121799 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 4050,00 грн на 15 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99% в день, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. Крім того, 02.05.2021р., між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду, відповідно до якої позивальник [PERSON] збільшила суму наданої позики 4050,00 грн. на 950 грн. 26.10.2021 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2610, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №1121799 від 29.04.2021 р., що укладений між ТОВ«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . У свою чергу 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ та «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №030423-ФМ, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило ТОВ «Фінпром Маркет» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №1121799 від 29.04.2021р., що укладений між ТОВ«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість за договором становить 14 334,08 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн, заборгованість за процентами у сумі 9334,08 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн. Представник позивача надав на адресу суду заяву, відповідно до якої просить справу слухати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася повторно, про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлялася у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 29.04.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 1121799. Крім того, 02.05.2021р., між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду, відповідно до якої позивальник [PERSON] збільшила суму наданої позики з 4050,00 грн. на 950 грн. Згідно з п. 2 договору позика надається строком на 15 днів з 29.04.2021 р. до 14.05.2021р. Згідно з п. 2 договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування позикою становить 1.99 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 26.10.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу №2610, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право грошової вимоги до боржників за договорами позики в тому числі за договором №1121799 від 29.04.2021 р. Згідно реєстру права вимоги №2 до договору факторингу №2610 від 26.10.2021 року, боржником є [PERSON] . 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 030423-ФМ, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило на користь ТОВ «Фінпром Маркет» права грошової вимоги за договором №1121799 від 29.04.2021 р., укладеного між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] . Згідно з реєстром заборгованості до договору № 030423-ФМ про відступлення прав вимоги від 03.04.2023 року, який є додатком № 1 до вказаного договору, боржником є [PERSON] . У наданому позивачем суду розрахунку заборгованості зазначено, що у відповідача наявний борг у сумі 14334,08 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн, заборгованість за процентами у сумі 9334,08 грн. Відповідачка [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики, внаслідок чого утворилась заборгованість. Крім того, заборгованість за тілом позики та правильність її розрахунку не спростована. Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Відповідно до ч. 2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Закон України від 03.09.2015 року №675-VIII "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається, шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію"). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з ч. 6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зокрема, ст.1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст.ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. \~ \~ \~ \~Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Станом на 13.08.2025 р. заборгованість відповідачки [PERSON] за договором позики №1121799 від 29.04.2021 р. становить 14334,08 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн, заборгованість за процентами у сумі 9334,08 грн. Щодо нарахування позивачем відсотків за межами дії строку договору, суд зазначає наступне. Згідно із п. 6.5 Правил, які є невід`ємною частиною договору позики, передбачено, що у разі неповернення повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або й частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. У розділі 7 Правил визначено порядок продовження строку користування позикою. Так, згідно з п. 7.1 Правил, позичальник має право продовжити строк користування позикою. За продовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації. Пунктом 7.2 встановлено, що умови пролонгації вказуються в особистому кабінеті позичальника на сайті. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник для оформлення пролонгації визначається виходячи з процентної ставки, зазначеної у Договорі позики та кількості днів, на яку позичальник бажає оформити пролонгацію. Пунктом 7.4. Правил передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою необмежену кількість разів. Відповідно до п. 7.5 Правил, при кожному подовженні строку користування позикою, змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку (терміну) дії Договору позики на відповідну кількість календарних днів. Після кожного оформлення пролонгації, на електронну адресу позичальника, яку позичальник зазначив як контактну при реєстрації на сайті, товариство відправляє повідомлення з інформацією про оформлену позичальником пролонгацію. Таке повідомлення містить інформацію, зокрема, щодо нового строку позики, кінцевої дати строку позики, розміру заборгованості до повернення позичальником. Отже, позичальник, підписавши договір, не заперечує та погоджується, що автопролонгація може здійснюватися необмежену кількість разів та не потребує додаткового документального оформлення з боку сторін. Позичальник погоджується, що застосування повторної автопролонгації здійснюється за умови наявності непогашеної позики (її частини) та не потребує додаткової згоди позичальника. Подовження строку позики на умовах автопролонгації припиняється у разі якщо на протязі 90 автопролонгацій поспіль позичальником не погашено позику. Відповідач свої\~зобов`язання\~перед Кредитором\~щодо повернення\~кредиту та\~нарахованих процентів\~не виконала,\~у зв`язку\~з чим\~кредитний договір\~було автоматично\~пролонговано,\~а строк\~користування кредитом\~було продовжено\~на 90\~календарних днів\~поспіль. Відтак, вимоги чинного законодавства про обмеження стягнення процентів після закінчення строку кредитування в даному випадку, на думку суду не підлягають застосуванню. Враховуючи викладене, та те що доказів належного виконання зобов`язань за договором позики №1121799 від 29.04.2021 р. відповідачка суду не надала, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» підлягає стягненню заборгованість за договором позики №1121799 від 29.04.2021 р. в розмірі 14334,08 гривень. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн, згідно платіжної інструкції від 08.08.2025 року. При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «Фінпром Маркет» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання правничої допомоги №01-11/2024 від 01.11.2024, та рахунок на оплату замовлення, на підставі яких вартість надання правової допомоги склала 3500 грн. Суд також вважає таку вимогу обгрунтованою та такою, що підлягає до стягнення з відповідачки. На підставі наведеного, ст. 526, 527, 530, 549, 1054 ЦК України,

Outcome: approved