Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Короткий виклад позицій сторін. Представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30 липня 2018 року у розмірі 88 680 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що АТ «Універсал Банк» у жовтні 2017 року запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється у точці видачі або спеціалістом Банку. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті Банку https://www.monobank.ua/terms. Між АТ «Універсал Банк» та відповідачем укладено Договір про надання банківських послуг «Monobank» від 30 липня 2018 року, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок. У зв`язку із порушенням умов Договору про надання банківських послуг від 30.07.2018 зі сторони [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» виникла заборгованість у розмірі 88680 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту. Порушення відповідачем зобов`язань по вказаному договору щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення АТ «Універсал Банк» до суду із відповідним позовом. Ухвалою від 17 жовтня 2025 року суд відкрив спрощене позовне провадження та постановив проводити розгляд справи з викликом повідомленням сторін 29 жовтня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він вказав, що відповідач [PERSON] не визнає позовні вимоги АТ «Універсал Банк» у заявленому розмірі та вважає їх необґрунтованими. Позов стосується стягнення заборгованості за договором банківських послуг «Monobank» від 30.07.2018 року у сумі 88 680,00 грн станом на 06.08.2025 року. Позивач посилається на те, що між сторонами укладено договір про надання кредитного ліміту до 70 000,00 грн зі сплатою 3,2% на місяць та підвищених відсотків 6,4% на місяць у разі прострочення. Банк вказує, що Відповідач нібито не виконував свої зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків, що і стало підставою позову. Водночас Позивач проігнорував чинні норми законодавства щодо соціальних гарантій військовослужбовців. Згідно з ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, мобілізованим в особливий період, штрафні санкції, пеня та проценти за кредитами не нараховуються. Ця пільга діє протягом усього особливого періоду без будь-яких обмежень. [PERSON] , [INFO] , є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , що підтверджується офіційними документами. Він бере участь у заходах із забезпечення оборони України, а отже має право на звільнення від нарахування відсотків і штрафних санкцій. Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що соціальні гарантії військовослужбовців не можуть бути звужені інакше, ніж шляхом удосконалення їх змісту. Крім того, пункт 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, звільняє позичальників від відповідальності за прострочення виконання кредитних зобов`язань у період дії воєнного стану. У цей час позичальник не зобов`язаний сплачувати штрафи, пеню та інші платежі, пов`язані з простроченням. ЦПК України покладає на сторони обов`язок доводити обставини, на які вони посилаються, а докази мають бути належними та допустимими. Відповідач надав суду всі документи, що підтверджують його правову позицію. З огляду на викладене, позов у частині стягнення відсотків, штрафів, пені та інших платежів, що не стосуються тіла кредиту, є безпідставним. Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині (а.с. 174-177). Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Обставини справи. Судом встановлено, що 30.07.2018 відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, в результаті чого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У заяві зазначено, що [PERSON] згідний з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які він отримав у мобільному додатку (а.с. 6). До вказаної анкети-заяви банк додав Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів monobank. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), які містять у собі Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank), як зазначає позивач, викладені в редакції, чинній на момент укладення договору (а.с.7-14). Згідно із наданим банком розрахунком заборгованості за договором б/н від 30.07.2018 укладеного з [PERSON] , станом на 06.08.2025 заборгованість складає 88680 грн, що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с. 16-18). Застосовані норми права і мотиви, з яких виходить суд. В силу положень ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як зазначено в ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору( ч. 2 даної статті). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). В силу ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Виходячи із аналізу зазначених норм ЦК України, слід дійти висновку, що у разі надання послуг, в тому числі і кредитування, у формі публічного договору приєднання, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому банк повинен був забезпечити позичальнику такі умови, які б не суперечили загальним правилам укладення кредитних договорів, були зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, зокрема і щодо встановлення комісії і пені. Тобто банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. З матеріалів справи встановлено, що 30 липня 2028 року [PERSON] підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк». Зазначена анкета-заява не містить відомостей про розмір тіла кредиту (кредитного ліміту), строк дії кредитного договору. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. Згідно з пунктом 3 анкети-заяви відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. До анкети-заяви банком було долучено витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (monobank) (а.с. 7-14). Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно Тарифів та повернути кредит. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ «Універсал Банк» виконало своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси. Відповідач в свою чергу користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору. Позивач, обґрунтовуючи позов, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 30.07.2018, посилався на витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк», як невід`ємну частину кредитного договору. Витягом з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк», що наданий позивачем на підтвердження позову, визначено, в тому числі: порядок нарахування процентів та їх розміри, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитом, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (30.07.2018) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13.10.2025), тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», які містяться у матеріалах справи, не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30.07.2018, шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді плату за користування кредитними коштами, яка встановлена у формі сплати процентів. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Необхідно також зауважити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 30.07.2018 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Висновки суду за результатами розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про не доведення позивачем, що сторонами при підписанні анкети заяви від 30.07.2018 було погоджено розмір процентів та інші умови, які викладені в Умовах і правилах обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, оскільки матеріали справи не містять підтверджень про ознайомлення відповідача з основними умовами кредитування (не містять його підпису), як і немає доказів, що саме ці умови і правила обслуговування розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів містили умови, зокрема щодо сплати відсотків, виходячи із відповідного кредитного ліміту, списання по яких відображені у розрахунку заборгованості та виписці по руху коштів. Отже, матеріалами справи підтверджується неправомірність дій банку щодо нарахування відсотків за користування кредитом, розмір яких не відповідає кредитному ліміту, але за рахунок яких збільшувалося тіло кредиту. Із наданого позивачем розрахунку судом встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював їх періодичне зняття, а також погашення. Розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач не спростував. Згідно з долученою позивачем виписки по рахунку (а.с. 19-23) встановлено, що у відповідача заборгованість за кредитом виникла з 02.08.2021, оскільки відповідач здійснював зняття кредитних коштів, і така заборгованість зростала, та на 06.08.2025 року її розмір складав 88680 грн (а.с. 23). З виписки про руху коштів, яка надана позивачем, встановлено, що [PERSON] отримав кошти з кредитної картки, ними користувався, що підтверджує існування кредитних правовідносин між ним та АТ «Універсал Банк», однак не повертав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. При цьому,\~протягом періоду\~з 25.04.2023\~до 06.08.2025\~року банком\~неодноразово здійснювалося\~списання відсотків\~за кредитом\~(30.06.2023\~на суму\~1133,16\~грн,\~31.07.2023\~на суму\~1109,59\~грн, 31.08.2023\~на суму\~1192,50\~грн,\~30.09.2023\~на суму\~1140,13\~грн,\~31.10.2023\~на суму\~1178,17\~грн,\~30.11.2023\~на суму\~1307,66\~грн,\~31.12.2023\~на суму\~2189,89\~грн,\~31.01.2024\~на суму\~2228,60\~грн,\~29.02.2024\~на суму\~2141,68\~грн,\~31.03.2024\~на суму\~2509,11\~грн,\~30.04.2024\~на суму\~2607,44\~грн,\~31.05.2024\~на суму\~2938,70\~грн,\~30.06.2024\~на суму\~2897,40\~грн,\~31.07.2024\~на суму\~3084,50\~грн,\~31.08.2024\~на суму\~3108,59\~грн, 31.01.2024 на суму 2228,60 грн, 30.09.2024 на суму 2808,00 грн, 31.10.2024 на суму 2973,85 грн, 30.11.2024 на суму 2915,40 грн, 31.12.2024 на суму 3103,14 грн), загальний розмір яких склав 42648,87 грн і на цю суму збільшено залишок заборгованості за кредитом (а.с.16-18). Отже, враховуючи неправомірність дій банку щодо нарахування відсотків за користування кредитом, розмір яких не відповідає кредитному ліміту, але за рахунок яких збільшувалося тіло кредиту, суд вважає, що загальний розмір кредитної заборгованості у розмірі 88680 грн необхідно зменшити на суму незаконно нарахованих процентів за кредитним договором у розмірі 42648,87 грн, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором про надання банківських послуг від 30.07.2018 у розмірі 46031,13 грн (88680 42648,87). Стосовно посилання представника відповідача на застосування до спірних правовідносин п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Так, відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі по тексту Закон) дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів-громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України та членів їх сімей. Відповідно до п.15 ст.14 Закону (в редакції Закону, чинній на день укладення кредитного договору) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. В Прикінцевих положеннях Закону №1275-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», яким і доповнено статтю 14 пунктом 15 прописано про надання зазначеній нормі дії в часі у межах конкретно визначеного періоду, а саме: військовослужбовцям - з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Законом України від 30.03.2021, що набрав законної сили 23.04.2021 було внесено зміни до вищевказаної норми і він набув такої редакції: «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Відповідно до цієї норми в редакції на час укладення кредитного договору, проценти за користування кредитом не нараховуються військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Крім того, Прикінцевими положеннями Закону №1275-VІІ прописано про надання зазначеній нормі дії в часі у межах конкретно визначеного періоду, зокрема військовослужбовцям - з моменту призову під час мобілізації до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок включає, зокрема, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу (стаття 1 вказаного закону). Встановлено, що відповідач проходить військову службу у [NUMBER] з 06 вересня 2025 року (а.с. 179 - 184). Водночас, зі змісту позовної заява та долученого розрахунку заборгованості встановлено, що відповідна заборгованість в сумі 88680 грн була розрахована позивачем у період з 25.04.2023 до 06.08.2025 року і складається з простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), тому положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Щодо тверджень представника відповідача про необхідність застосування положень пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України: З аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України випливає, що на кредитний договір, укладений між сторонами у справі, розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а відтак позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь позикодавця неустойки, а нарахована позикодавцем неустойка, що передбачена відповідним договором, підлягає списанню позикодавцем. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Проте, суд звертає увагу, що заборгованість в сумі 88680 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача, складається з простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), вимог про тягнення неустойки (штрафу, пені) та інших платежів позивач не заявляв, тому положення пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані. Щодо розподілу судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 1571,74 грн судових витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (3028 х 51,90 %).

Outcome: partial