Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом, в якому зазначило, що 01.09.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» як кредитодавцем та [PERSON] позичальником, укладено договір кредиту з визначеними учасниками такого правочину обов`язками сторін. Позивач зауважує, що 07.10.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги, за змістом якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» як первісний кредитор передає новому кредитору АТ «Таскомбанк», належні права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення. При цьому, сторони такого договору погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги. В подальшому, право грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі, укладеним з відповідачем, набуто позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі укладеного із АТ «Таскомбанк» договору факторингу від 26.06.2024 року. Так, на підставі відповідного договору факторингу, складеного реєстру боржників позивач набув право вимоги до відповідача на суму 47\~263,41 грн., з яких: 28\~263,41 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 3,30 грн. сума заборгованості за відсотками, 19\~637,46 грн. заборгованість за комісією. Посилаючись на нормативне врегулювання відносин, пов`язаних з укладенням договору кредиту, загальні ознаки належного виконання зобов`язання, зокрема, на користь нового кредитора, а також звертаючи увагу на недопустимість односторонньо відмови від виконання зобов`язань, позивач просить стягнути на його користь суму заборгованості за договором кредиту від 01.09.2020 року в сумі 47\~904,17 грн. Ухвалою суду від 16.09.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.09.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем укладено договір кредиту, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» як кредитодавець надав, а [PERSON] позичальник, отримав грошові кошти в розмірі 35 750,00 грн. шляхом переведення коштів на визначені умовами договору реквізити. Сторони погодили строк кредитування 24 місяці, відсоткову ставку з розподілом її на види: за початковим процентом (при наданні кредиту 3 %, при збільшенні строку кредитування 0,00 %) та річними процентами (загальні 0,01 %, на пільговий період 0,00 %), які підлягають сплаті згідно з графіком. Інформація про орієнтовну реальну процентну ставку та орієнтовну загальну вартістю кредиту, в якій відтворено дані про початковий процент та річні проценти, крім наведеного, містить застереження про щомісячні проценти на рівні 3 % від суми кредит, що підлягають сплаті згідно з графіком. Між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» 07.10.2016 року укладено договір про відступлення права вимоги, у відповідності до умов якого первісний кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень») передає новому кредитору (АТ «Таскомбанк») свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені договором. Згідно п.2.2 договору сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги. У відповідності до п.9.2 договору цей договір діє протягом 1 календарного року, але у будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Відповідно до п.9.4 договору у випадку, якщо за 30 днів до дати закінчення строку дії договору жодна зі сторін не ініціювала його розірвання - договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік. Судом також встановлено, що між АТ «Таскомбанк» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 26.06.2024 року укладено договір факторингу, згідно якого АТ «Таскомбанк» зобов`язався передати ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Судом досліджено витяг з реєстру прав вимоги від 26.06.2024 року з відтворенням відомостей про боржника [PERSON] : інформацією про суму кредиту - 37\~750,00 грн., про заборгованість по тілу кредиту 28\~263,41 грн., заборгованість по відсотках 3,3 грн., заборгованість по комісії - 19\~637,46 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За положеннями ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Вирішуючи питання грунтовності заявлених вимог суд виходить з таких міркувань. За змістом ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З дослідженої судом інформації за укладеним договором слідує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника виникла заборгованість в сумі 47\~263,41 грн., з яких: 28\~263,41 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 3,30 грн. сума заборгованості за відсотками, 19\~637,46 грн. заборгованість за комісією. Наведена сума заборгованості не спростовується відповідачем по справі, будь-яких доказів на підтвердження помилковості наведеної суми заборгованості як результату самостійно проведеного кредитором нарахування або її загальної необгрунтованості у зв`язку з фактичною відсутністю підстав для пред`явлення вимог не подаються. З огляду на вищенаведене, оскільки відповідачем не здійснюється належне виконання взятих на себе зобов`язань за договором, права позивача як правонаступника первісного кредитора є порушеними, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. \~

Outcome: approved