Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, послуги постачання гарячої води, послуги з теплової енергії та абонентське обслуговування. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що з 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Надання послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який був опублікований у газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Факт відсутності письмового договору про надання таких послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Крім того, позивач на підставі договору про відступлення права вимог (цесії) від 10.11.2018 №602-18, укладеного з ПАТ «Київенерго», набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення. Відповідачі є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Від послуг, які надаються підприємством, у встановленому чинним законодавством порядку відповідачі не відмовилися. Загальний розмір заборгованості відповідачів становить: за спожиті за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення в розмірі 42070 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 1680,49 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6941,55 грн.; за спожиті за період до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення в розмірі 159,72 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 6,38 грн. та інфляційні втрати у розмірі 26,35 грн.; за спожиті за період з 01.11.2021 за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 58480,07 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 1908,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 8021,42 грн. та пеня у розмірі 2322,11 грн.; зі сплати за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 39,89 грн. Загальний розмір заборгованості становить 121656,57 грн. Просив стягнути солідарно з відповідачів, що є власниками/зареєстровані/проживають за адресою: [ADDRESS] , на свою користь на конкретний розрахунковий рахунок зазначену заборгованість та судові витрати. 15.07.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 01.08.2025 адвокат Галамай А.В., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , подав заяву про визнання позовних вимог, до якої долучив платіжну інструкцію від 31.07.2025 про сплату на рахунок позивача заборгованості у розмірі 121656,57 грн. 17.12.2025 позивач подав до суду заяву, в якій зазначив, що після відкриття провадження у справі відповідачем було повністю погашена заборгованість згідно заявлених вимог з урахуванням штрафних санкцій, окрім оплати судового збору. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідачі з 2010 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивач з 01.05.2018 по 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01.11.2021 у зв`язку зі зміною законодавства позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. КП «Київтеплоенерго» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення і постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). На підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11.10.2018 ПАТ «Київенерго» передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані ПАТ «Київенерго» за період з 01.08.2018 до дати укладання цього договору - Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго». Згідно з додатком №1 до договору відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 позивач набув право вимоги за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загального боргу. Згідно з розрахунком за адресою: [ADDRESS] , за відповідачами обліковується заборгованість у загальному розмірі 121656,57 грн. 31.07.2025 [PERSON] сплатив на розрахунковий рахунок Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість у загальному розмірі 121656,57 грн,. що підтверджується платіжною інструкцією від 31.07.2025 та заявою позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 ч.2 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст. 541 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Згідно з ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов вказаних договорів є факт отримання послуг споживачем. З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідачів, як боржників у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачами сплачено заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води та, нарахованих на зазначену суму заборгованості, інфляційні втрати та 3% річних. Суд звертає увагу, якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Аналогічний висновок міститься і в постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №456/847/18, від 13 травня 2020 року у справі №686/20582/19-ц, від 09 вересня 2020 року у справі №750/1658/20, від 23 грудня 2020 року у справі №522/8782/16-ц, від 01 березня 2021 року у справі №372/977/19. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиті за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення в розмірі 42070 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 1680,49 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6941,55 грн.; за спожиті за період до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення в розмірі 159,72 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 6,38 грн. та інфляційні втрати у розмірі 26,35 грн.; за спожиті за період з 01.11.2021 за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 58480,07 грн., нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 1908,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 8021,42 грн. та пеня у розмірі 2322,11 грн. та зі сплати за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 39,89 грн. Загальний розмір заборгованості становить 121656,57 грн. 31.07.2025 [PERSON] сплатив на розрахунковий рахунок Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість у загальному розмірі 121656,57 грн.. що підтверджується платіжною інструкцією від 31.07.2025 та заявою позивача. Підсумовуючи викладене, суд вважає, з відповідачів не підлягає солідарному стягненню заборгованість, оскільки вона була погашена в добровільному порядку після відкриття провадження у справі. Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20 вказав, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Оскільки предмет спору існував на час пред`явлення позовної заяви до суду, а відповідачі здійснили погашення зазначеної заборгованості після відкриття провадження у справі, то позивач мав цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову тощо, однак не скористався наданими правами. На підставі вищевикладеного позовні вимоги не підлягають задоволенню. Оскільки відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача, то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed