Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа - Дніпровська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок садибного типу загальною площею 65,1 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] . 25.01.2014 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений при свідках секретарем виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за яким вона заповіла все своє майно онуку - [PERSON] . На момент смерті бабусі позивач проживав з нею однією сім`єю, вів спільне господарство у зазначеному житловому будинку, хоча й не був зареєстрований з нею за однією адресою. Протягом шести місяців з моменту смерті бабусі позивач не звертався із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що прийняв спадщину фактично, проживаючи з померлою до дня її смерті. У подальшому позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі, проте постановою державного нотаріуса Дніпропетровської державної нотаріальної контори Матвієнко В.Г. від 26.04.2016 року йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва, у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини та відсутністю факту її прийняття, оскільки позивач не був зареєстрований разом із спадкодавицею за однією адресою. З урахуванням того, що інші спадкоємці, які прийняли спадщину, а також особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , відсутні, позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті його бабусі - [PERSON] . Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Також у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] повідомила, що у 2014 році працювала секретарем Новоолександрівської сільської ради, у цей період до неї звернулися з приводу посвідчення заповіту [PERSON] , у зв`язку з чим вона виїхала за місцем проживання останньої. Свідок пояснила, що за станом здоров`я [PERSON] вже погано бачила, при цьому виявила бажання заповісти все належне їй майно онуку, оскільки саме він здійснював за нею догляд. Свідок також підтвердила, що зміст заповіту повністю відповідав дійсному волевиявленню спадкодавці. Допитані свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що вони були сусідами [PERSON] , яка проживала у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Також вказали, що добре знають позивача, оскільки він з дитинства часто перебував у своєї бабусі, а в останні роки перед її смертю переїхав жити до неї за для необхідності здійснювати догляд за хворою бабусею. Представник Новоолександрівської сільської ради через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без його участі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Новоолександрівської сільською радою Дніпропетровської області від 28.10.1961 року встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що зроблено актовий запис №107. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . 23.10.1982 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Новоолександрівської сільською радою Дніпропетровської області від 23.10.1982 року, актовий запис №59. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , [PERSON] . Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого району Дніпропетровської області від 02.09.1986 року. На підставі свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 30.03.1979 року №111 встановлено, що [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 1500 кв.м., для забудови житлового будинку на 3 кімнати з житловою площею 35.5 кв.м., початок будівництва 30.03.1979 року. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого рішенням виконкому Дніпропетровської районної ради №284 від 30.10.1990 року, зареєстрованого в БТІ від 26.03.1992 року за реєстраційним №685-4 встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок побудований у 1979 році, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 65,1 кв.м, з них житлова площа 31,7 кв.м. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, унікальний реєстраційний номер 201-20250723-0010103900, від 23.07.2025 року оціночна вартість об`єкта оцінки становить 930837,27 грн. 25.01.2014 року секретарем виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області Зайвою Г.І. у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] було складено та посвідчено заповіт [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з хворобою за місцем її проживання: [ADDRESS] , який зареєстровано в реєстрі за №14. Зі змісту заповіту вбачається, що [PERSON] на випадок свої смерті заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що буде належати на день її смерті та на що за законом остання буде мати право [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , повністю. У зв`язку з хворобою [PERSON] заповіт прочитано в голос та підписано власноруч свідками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у присутності секретаря виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за місцем проживання заповідача. На прохання [PERSON] заповіт складено з її слів власноруч секретарем. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 10.02.2014 року встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що зроблено актовий запис №13. Згідно довідки №606, виданої виконкомом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області від 10.02.2014 року встановлено, що на день смерті, а саме [INFO] [PERSON] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . З наданих дублікатів квитанцій АТ «ПриватБанк» вбачається, що за період з 23.04.2015 року по 01.11.2018 року, [PERSON] сплачувалися житлово-комунальні послуги та послуги з охорони будинку за адресою: [ADDRESS] . 26.04.2016 року [PERSON] з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , звернувся з заявою до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса Дніпропетровської державної нотаріальної контори Матвієнка В.Г. від 26.04.2016 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки ним пропущений строк на прийняття спадщини. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, у зв`язку з наявністю заповіту спадкодавця [PERSON] , право на спадкування за таким одержала особа, визначена у заповіті, а саме, онук - [PERSON] . Судом встановлено, що житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , існував як об`єкт цивільних прав та належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що будинок увійшов до складу спадкової маси після смерті\~ [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, враховуючи те, що судом встановлено, що [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не відмовилася від спадщини, а інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку та прийняли спадщину після смерті [PERSON] не встановлено, тому позивач прийняв таку одноосібно. При цьому, оскільки у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved