Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначив, що 02.11.2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір Позики, відповідно до якого [PERSON] як Позикодавець, передала [PERSON] як Позичальнику 2350 доларів США, що еквівалентне 98000 гривень 00 копійок, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві суму позики в строк встановлений договором. Також, п. 3 Договору Позики від 02.11.2024 р. зазначено, що Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві позику у строк до 02.05.2025 р. при цьому повернення позики має бути здійснено рівними частинами шляхом розбиття суми на рівні частини починаючи з 02.12.2024 р. Крім вищезазначеного договору Позики від 02.11.2024 p., [PERSON] власноручно написав розписку, відповідно до якої зазначено, що [PERSON] винен [PERSON] 2350 доларів США, що еквівалентно 98000 грн., і що він зобов`язується повернути вказану суму протягом 6 (шести) місяці, шляхом розбиття цієї суми на 6 рівних частин по 392 долари США. Також, згідно нотаріальної заяви [PERSON] зареєстрованої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк К.Г, № 668 від 02.11.2024р. який встановив особистість і дієздатність [PERSON] зазначено, що [PERSON] підтверджує, що винен [PERSON] 2350 доларів США, що еквівалентне 98000 грн., та зобов`язується віддати протягом шістьох місяців шляхом розбиття виплати на шість разів рівними частинами по 392 долари США, що еквівалентно 16500 грн., починаючи з 02.12.2024 року. В абзаці третьому Договору Позики від 02.11.2024 р. зазначається, що Сторони ознайомлені з вимогами чинного законодавства України щодо недійсності правочину, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, володіючи українською мовою уклали вищезазначений договір. Також, пунктом 10 Договору Позики від 02.11.2024 р. передбачено, що Сторони однаково розуміючи значення і умови цього правочину та його правову наслідки для кожної із сторін, підтверджують відсутність заперечень щодо кожної з умов правочину, а також відсутність стороннього впливу на волевиявлення, підтверджують дійсність намірів при укладанні, а також те, що правочин не носить характеру фіктивного та удаваного. Також сторони свідчили, що на час укладання цього правочину не визнані судом недієздатними або обмеженими у цивільній дієздатності, правочине не вчинено під впливом помилки, насильства, тяжких обставин. Також, пунктом 11 Договору Позики від 02.11.2024 року зазначено, що вищезазначений договір сторонами прочитано, безпосередньо у надрукованому вигляді, цілком і повністю відповідає вільному волевиявленню. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Такої думки дійшов і Верховний Суд України у постанові від 24 лютого 2016 року при розгляді справи №6-50цс-16. Звертає увагу суду на те, що боргова розписка підтверджує укладання договору позики та факту передачі коштів позичальнику (постанова Верховного Суду у справі № 177/1659/17 від 18.05.2020) Боргова розписка повинна бути укладена в письмовій формі, нотаріального посвідчення не потребує (за бажанням), повинна містити конкретні ідентифікуючі відомості про позикодавця та позичальника, дату складання розписки, суму позики, дату повернення цієї суми позики та зі змісту розписки повинно однозначно випливати, що позичальник отримав певну суму коштів від позикодавця та зобов`язується їх повернути з настанням певної дати, а також підпису позичальника (постанова Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі № 759/5787/18). Зазначає, що 02.01.2025 року від [PERSON] надійшло смс за допомогою месседжера Телеграм, в якому він зазначив, що грошей в нього нема, і коли вони з`являться він віддасть, станом на день подання позовної заяви [PERSON] за зв`язок більше не виходив. Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень статті 11 ЦК України за своєю правовою природою договір є правочином. Водночас договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). В пункті 8 Договору Позики від 02.11.2024 року зазначається, що в разі, коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцю позику згідно визначеному у п. З договору строку, у тому числі при порушенні умов повернення позики частинами згідно цього ж пункту договору, позикодавець вправі пред`явити цей договір до стягнення в порядку та в строки, передбачені чинним законодавством України. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) вказано: «У частині 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. Тлумачення абзацу 1 частини першої статті 1046, абзацу 1 частини першої статті 1049 ЦК України дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті. Більше того, цивільним законодавством покладається обов`язок на позичальника повернути те, що він отримав на підставі договору позики. Це підтверджується використанням таких формулювань: «зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості» (абзац 1 частини першої статті 1046 ЦК України); «позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)» (абзац 1 частини першої статті 1049 ЦК України)». Приписами статті 1050 ЦК України встановлено наслідки порушення позичальником умов договору. Зокрема, наведена норма визначає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Станом на 02.05.2025 року борг відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] складає 784 доларів США, що еквівалентно 32520,28 грн. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з [PERSON] , (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) заборгованість за договором позики від 02.11.21024 року в сумі 32520,28 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. Ухвалою суду від 15.05.2023 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась. 10.12.2025 року до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позв просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв та клопотань не подавав. Згідно зі\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 02.11.2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір Позики, відповідно до умов якого [PERSON] як Позикодавець, передала [PERSON] як Позичальнику 2350 доларів США, що еквівалентне 98000 гривень 00 копійок, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві суму позики в строк встановлений договором. (а.с. 9). У пункті 3 Договору Позики від 02.11.2024 р. зазначено, що Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві позику у строк до 02.05.2025 р. при цьому повернення позики має бути здійснено рівними частинами шляхом розбиття суми на рівні частини починаючи з 02.12.2024 р. Крім договору Позики від 02.11.2024 p., [PERSON] власноручно написав розписку, відповідно до якої зазначено, що [PERSON] винен [PERSON] 2350 доларів США, що еквівалентно 98000 грн., і що він зобов`язується повернути вказану суму протягом 6 (шести) місяці, шляхом розбиття цієї суми на 6 рівних частин по 392 долари США. (а.с.11). Крім того, [PERSON] написав власноруч заяву зареєстровану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк К.Г, № 668 від 02.11.2024 р. у якій зазначено, що [PERSON] підтверджує, що винен [PERSON] 2350 доларів США, що еквівалентне 98000 грн., та зобов`язується віддати протягом шістьох місяців шляхом розбиття виплати на шість разів рівними частинами по 392 долари США, що еквівалентно 16500 грн., починаючи з 02.12.2024 року. Тобто відповідач [PERSON] повинен був погашати суму боргу перед позикодавцем [PERSON] наступним чином: 02.12.2024 [PERSON] повинен був повернути [PERSON] в рахунок погашення суми боргу 392 дол. США; 02.01.2025 [PERSON] повинен був повернути [PERSON] в рахунок погашення суми боргу 392 дол. США; 02.02.2025 [PERSON] повинен був повернути [PERSON] в рахунок погашення суми боргу 392 дол. США; 02.03.2025 [PERSON] повинен був повернути [PERSON] в рахунок погашення суми боргу 392 дол. США; 02.04.2025 [PERSON] повинен був повернути [PERSON] в рахунок погашення суми боргу 392 дол. США; 02.05.2025 [PERSON] повинен був повернути [PERSON] в рахунок погашення суми боргу 392 дол. США. Згідноіз\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) вказано: «У частині 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. Відповідно до ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.\~1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] обов`язок повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором, належним чином не виконав. Також, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ним виконанні боргові зобов`язання, які у нього виникли перед позивачем у зв`язку з укладанням договору позики в повному обсязі.. Як слід з матеріалів справи, позивач [PERSON] зазначає, про те, що відповідачем [PERSON] грошові кошти у повному обсязі не були повернуті, у зв`язку з чим вона просить суд стягнути з відповідача 784 дол. США (два платежі, які повинні були здійснені 02.04.2025 року та 02.05.2025 року), що станом на 02.05.2025 року еквівалентно 32520,28 гривень. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, позичені гроші позивачу у визначений строк не повернув в повному обсязі, тому суд вбачає підстави для стягнення заборгованості за договором позики від 02.11.2024 року у розмірі 32520,28 грн. Крім того, відповідно дост.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved