Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В липні 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 26 серпня 2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклав з [PERSON] договір позики №76459342. За яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язався надати [PERSON] позику у розмірі 8000 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів повернути суму позики та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1% від суми позики за кожний день користування коштами. ТОВ «1 Безпечне агентство [PERSON] грошові кошти у розмірі 8000 гривень. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виник борг у розмірі 23469 гривень. В подальшому, на підставі договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №76459342 від 26 серпня 2023 року. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 23469 гривень,що складається: з заборгованості за основною сумою боргу 6152 гривні, заборгованості по відсоткам 17317 гривень. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] просила розгляд цивільної справи здійснити за її відсутності та вказала, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не надала та про причини неявки суд не повідомила. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд цивільної справи. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 26 серпня 2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклав з [PERSON] договір позики №76459342. За умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язався передати [PERSON] грошові кошти у розмірі 8000 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів повернути суму позики та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1% від суми позики за кожний день користування коштами (а.с.6-7). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положенням ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що договір позики №76459342 від 26 серпня 2023 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора i71p0AUSgl. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в електронній формі. 14 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклав з ТОВ «ФК «ЄАПБ» договір факторингу №14/06/21 (а.с.9-11). За умовами якого сторони домовились про передачу права грошових вимог по сплаті суми боргу за договорами позики, строк платежу за якими настав, від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». 20 березня 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги, яке мав до [PERSON] за договором позики №76459342 від 26 серпня 2023 року. Дана обставина підтверджується копією Витягу з Реєстру боржників №21 від до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.17). У такий спосіб ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув прав кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі договору позики №76459342 від 26 серпня 2023 року. [PERSON] неналежним чином виконувала грошове зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 6152 гривні та заборгованість по відсоткам 17317 гривень. Загальний розмір заборгованості за договором позики становить 23469 гривень (а.с.18-19). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини в справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем кредитного договору, дана фінансова установа надала позичальнику суму кредиту, яку остання зобов`язувалася повернути в повному обсязі у визначений договором строк кредитування 30 днів, до 25 вересня 2023 року. Таким чином, позикодавець відповідно до ст.1048ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 30 днів, тобто до 25 вересня 2023 року, після закінчення строку дії договору в позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування, а тому є безпідставним і задоволенню не підлягає. Згідно з п. 2.2. договору позики №76459342 на момент укладення цього договору, сторони дійшли згоди, що орієнтовна загальна вартість позики складає 10400 гривень. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що [PERSON] повинна була сплатити кредитору відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 2400 гривень 00 копійок , (8 000 гривень х 1% х 30 днів). Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 8552 гривні 00 копійок, що складається з заборгованості за основною сумою боргу 6152 гривні, заборгованості за відсотками 2400 гривень 00 копійок. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції кредитового переказу коштів №118133 від 20 червня 2025 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатив судовий збір у розмірі 3028 гривень 00 копійок. Позов задоволений, частково, а саме 36,43% (8552/23469 х 100) з огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1103 гривні 10 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial