Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У червні 2025 року ТОВ «Коллект центр» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 14 жовтня 2021 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту №4485683. Згідно з яким ТОВ «Мілоан» надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000 гривень, які вона зобов`язалася протягом 30 днів повернути та сплатити відсотки за користування ним у середньоденному розмірі ставки 5 % за один день. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за кредитним договором №4485683 у розмірі 22048,75 гривень. В подальшому право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 22048,75 гривень, понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та 13000,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2025 року, витребувано у АТ КБ «Приватбанк»: докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн., які 14.10.2021 року були на неї перераховані, а саме виписки за номером картки № [NUMBER] за період із 14.10.2021 по 18.10.2021 р.; інформацію, чи відкривалась [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) банківська картка № [NUMBER] (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер банківської картки № [NUMBER] ; інформацію чи відкривались інші банківські рахунки [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) та вказати повний номер всіх наявних банківських рахунків; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 14.10.2021 по 18.10.2021 р.; інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 12 грудня 2025 року, вирішено проводити заочний розгляд справи. В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 14 жовтня 2021 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит №4485683. Згідно з яким ТОВ «Мілоан» надав [PERSON] кредит у розмірі 5000 гривень, який остання зобов`язалась повернути в строк до 13 листопада 2021 року та сплатити проценти за користування ним. Процента ставка за користування кредитом 5% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом. ТОВ «Мілоан» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі передбаченому договором. Згідно розрахунку позивача, борг [PERSON] за договором позиви складає 22048,75 грн., що становить: 4850 грн. - основний борг, 16248,75 грн. заборгованість по відсоткам та 950 грн. комісії. Згідно із ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 5000 грн. 26.01.2022 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір факторингу №26-01/2022-83, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги відповідно до реєстру боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №26-01/2022-83, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4485683. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу право вимоги до реєстру боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4485683. Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Враховуючи вище вказане суд вважає, що ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №4485683. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 5000 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в загальному розмірі 16248,75 є необґрунтованою і недоведеною. Судом встановлено, що строк позики становить 30 днів. Сторони погодили, що середньоденний розмір процентної ставки за користування позикою становить 2,5%. Також п.1.5.2 сторонами погоджено, що відсотки за користування кредитом становить 3750,00 грн. У зв`язку з цим суд вважає, що саме вказана вище сума заборгованість за відсотками у розмірі 3750,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісією суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Первісний кредитор фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано. Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Отже, умови договору про нарахування позивачем комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії належить відмовити. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 8750,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3750,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З витягу з акту №10 про надання юридичної допомоги від 30 травня 2025 року встановлено, що позивачем понесено документально підтверджені обґрунтовані витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 13 000 грн.. З платіжної інструкції №0532920021 від 27 червня 2025 року вбачається, що при зверненні до суду ТОВ «Коллект Центр» сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Так як позов ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково (39,68%), то суд вважає за необхідне стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору в розмірі 961,21 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5158,40 грн.

Outcome: partial