Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» через систему «Електронний суд» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 22.09.2021. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 22.09.2021 відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку (надалі\~умови та правила) з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. 22.09.2021 відповідачу відкрито банківський рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг власноручним підписом, підтвердив, що підписана ним анкета-заява разом з умовами та правилами, які викладено на сайті банку, складає кредитним договір. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 17.09.2025 становить 56\~714 грн 24 коп., із яких 38\~952 грн 42 коп. заборгованість за кредитом, 17\~761 грн 82 коп. заборгованість за відсотками. А тому, просить стягнути із відповідача [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.09.2021 станом на 17.09.2025 року в загальній сумі 56\~714 грн 24 коп. та судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2025 вищезазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення вказаних у мотивувальній частині ухвали недоліків п`ять днів з дня її отримання. На виконання ухвали суду від 30.09.2025 представником позивача [PERSON] 02.10.2025 подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.10.2025 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Шкапенко О.В. в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви зазначивши, що в разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада України». Додатково судом вживались заходи із повідомлення відповідача шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. А тому, на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.12.2025 справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною 2\~ст. 95 ЦПК України\~передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим кодексом. Відповідно до положень\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст. 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Статтею 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В судовому засіданні встановлено, що 22.09.2021 [PERSON] приєднався до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку шляхом підписання власноручним підписом анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в «А-Банк». На підставі такої заяви відповідачу відкрито поточний рахунок [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт в сумі 1\~000 грн, який в подальшому було збільшено до 39\~000 грн зі строком дії 240 місяців з правом автоматичного продовження. Процентна ставка становить 0,000001 % в пільговий період 62 днів, який діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі. Базова процентна ставка становить 3,4 % на місяць (40,8 % річних), яка нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період за кожен день з моменту виникнення заборгованості. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору у повному обсязі, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість в сумі 56 714 грн 24 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 22.09.2021, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] , а також виписки по вищевказаному банківському рахунку. Умовами та правилами надання банківських послуг визначено, що банк має достроково вимагати виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання клієнтом своїх зобов`язань за договором. З матеріалів справи вбачається, що у даній справі, звертаючись до суду з позовом, АТ «Акцент-Банк» обґрунтувало свої вимоги наявністю заборгованості за кредитним договором та правом вимагати дострокового повернення суми кредиту та відсотків у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором. Як зазначив Верховний Суд в постанові від 26.07.2023 у справі №\~757/2278/14-ц, у разі пред`явлення кредитором позову про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, саме на позивача покладається обов`язок з доведення того, що є підстави для звернення з позовом. Частиною 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування»\~ передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Тобто спеціальний закон пов`язує право кредитодавця вимагати дострокового погашення кредиту за певних умов, зокрема, якщо це передбачено кредитним договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 2, 4\~ст. 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Для встановлення дійсних фактичних обставин справи сторони мають надати до суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які підлягають оцінці судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 1, 3\~ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК\~України). Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~докази мають бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3\~ст. 89 ЦПК України). Як зазначено вище і вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із цим позовом 23.09.2025 (надійшов 29.09.2025), після не сплати відповідачем сум за кредитним договором певної кількості щомісячних платежів, в результаті чого станом на 17.09.2025 у останнього виникла заборгованість: за тілом кредиту - в розмірі 38 952 грн 42 коп., за процентами - у розмірі 17 761 грн 82 коп. Із умов кредитного договору б/н від 22.09.2021 вбачається, строк дії кредитної лінії становить 240 місяців з правом автоматичного продовження, тобто станом на подання позову до суду строк повернення кредиту не настав. Позивачем на виконання приписів п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що останнім проводилось інформування відповідача про наявну заборгованість шляхом повідомлення за допомогою телефонних дзвінків та смс-повідомлень, натомість доказів здійснення такого інформування позивачем не надано. Також зазначає, що письмові вимоги відповідачу не направлялись, оскільки договором їх направлення не передбачено. Суд зазначає, що у розподілі тягаря доведення позову саме на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність заборгованості,\~яка підлягає стягненню з позичальника на користь кредитора, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку у зв`язку з відсутністю заборгованості, яка підлягає стягненню, або що розмір заборгованості не відповідає дійсності. У разі пред`явлення кредитором позову про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором саме на позивача покладається обов`язок з доведення того, що строк виконання такого зобов`язання настав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено виникнення у позичальника обов`язку достроково сплатити заборгованість за кредитним договором відповідно до його умов. Матеріали справи не містять доказів вручення такої вимоги позичальнику та того, що відповідач протягом 30 днів з дня отримання досудової вимоги не виконав її, а тому для позичальника достроково настав обов`язок з повернення усієї суми кредиту. Отже, відсутня можливість стверджувати, що строк виконання основного зобов`язання у спірних правовідносинах настав достроково та з позичальника підлягає стягнення вся сума кредиту. У даному випадку позивач має право лише на стягнення з відповідача поточної заборгованості, яка виникла на час звернення до суду з даним позовом, яка відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 22.09.2021 станом на 15.09.2025 становить 8\~946\~грн 42 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 6 987 грн 10 коп. та заборгованості за відсотками 1 959 грн 32 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення на суму 8 946 грн 42\~коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 6 987 грн 10 коп. та заборгованості за відсотками 1 959 грн 32 коп. При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то на підставі ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК\~України\~до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 382\~грн 01 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог із розрахунку: 2 422\~грн 40\~коп./сума плаченого судового збору/ х 15,77\~% /відсоток на який задоволено позовні вимоги/ = 382 грн 01 коп.) На підставі викладеного та

Outcome: partial