Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

07 березня 2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 січня 2011 року. Шлюб зареєстровано 29.01.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис про одруження №03. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києві від 29.05.2025 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. За час перебування у шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського Міськрайонного управління юстиції Запорізької області. Після розлучення відповідач не бере жодної участі у вихованні [PERSON] , всі встановлені законодавством обов`язки по вихованню дитини на даний час самостійно виконує позивач. [PERSON] постійно потребує матеріальних витрат, оскільки дитина проживає разом із нею та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. [PERSON] не виконує батьківські обов`язки щодо належного утримання дитини, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися з вимогами про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у судовому порядку. Згоди щодо участі в утриманні дитини в грошовій і (або) натуральній формі батьки не дійшли. 11.03.2025 року, згідно ч. 7 ст. 187 ЦПК України, на звернення суду з Єдиного державного демографічного реєстру отримана інформація, про те, що [PERSON] з 04.03.2025 р. вибув з місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11.03.2025 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 26 червня 2025 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї чверті) з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленому для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 07 березня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмір 1 211 гривні 20 копійок. 24 липня 2025 року Представник відповідача звернувся до суду з заявою перегляд заочного рішення суду від 26 червня 2025 року, посилаючись на те, що його довіритель не з`явився до судового розгляду з поважних причин, а саме, не був повідомлений про розгляд. Копія позовної заяви з ухвалою про відкриття провадження по справі особисто вручені не були. Ніяких документів з суду [PERSON] не надходило, позовної заяви він не отримував і не знав її змісту. Таким чином, [PERSON] був позбавлений можливості знати про наявність позову та скористатися своїм правом на подання відзиву, у зв`язку з чим судове рішення не можна вважати законим та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню, оскільки були порушені загальні принципи судочинства такі як право особи на захист, змагальність та свободу в подані нею суд своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Просила переглянути та скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23.09.2025 року, заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року, ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, - скасовано. 10.11.2025 року (вх.№68271) від позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про долучення до справи копії документів про фінансовий стан відповідача [PERSON] , [INFO] , які підтверджують його матеріальне становище про те, що він може надавати допомогу дитині його заробітків. Просила розгляд справи здійснювати за її відсутності та ухвалити рішення у судовому засіданні від 10.11.2025 року, не затягувати розгляд справи, оскільки дитина потребує фінансової допомоги на своє утримання. 10.11.2025 року (вх.№68272) від позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про стягнення з відповідача витрати на юридичну правову допомогу у розмірі 4 000 грн. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась, 10.11.2025 року подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони з 29 січня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.01.2011 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис про одруження №03. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києві від 29.05.2025 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, видане 20.10.2009 року. Статтею 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з положень статей 181, 182 Сімейного кодексу України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Виходячи з положень ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З матеріалів справи убачається, що позивач проживає разом з малолітньою донькою, яка перебуває на її утриманні. При цьому, відповідач, хоча і є особою, яка досягла пенсійного віку, проте законодавчо на останнього покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власної дитини, у зв`язку з чим враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, беручи до уваги те, що будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог відповідачем суду надано не було, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідатиме принципам розумності та справедливості. З урахуванням положень ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд присуджує відповідачу до сплати аліментів на утримання дитини починаючи з 07 березня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ст. 79 СК України). Згідно ст. 430 ч.1 п.1 Цивільного процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач також просить стягнути судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 4 000,00 грн. 05.03.2025 р. між адвокатом Клімовим А.Ю., діючим на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю виданого Радою адвокатів Запорізької області серії «ЗП» №002448 від 21.11.2019 р. та [PERSON], яка діє на підставі власного волевиявлення, укладений договір про надання правової/правничої допомоги. Згідно Додаткової угоди до договору про надання правової/правничої допомоги №б/н від 05.03.2025 р. та детального опису робіт (наданої правової/правничої допомоги) вартість наданих послуг складає - 4 000,00 грн. Згідно прибуткового касового ордеру №10 від 05.03.2025 р. та квитанції до нього, [PERSON] сплачено 4 000,00 грн, на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 05.03.2025 р. Суд вважає, що на відповідача слід покласти понесені позивачкою судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат з урахуванням вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, в сумі 1 211 грн 20 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання дитини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved