Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

04.08.2025 року виконавчий комітет Миколаївської ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якому просив визнати відповідачів такими, що втартили право користування житловим приміщенням - кв. [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності територіальної громади м.Миколаєва, в якій проживали [PERSON] , [PERSON] . Під час обстеження житлового фонду було визначено, що в зазначеній квартирі особи не проживають. На підставі чого просив визнати [PERSON] [PERSON] такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням. Ухвалою суду від 13.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі , призначено підготовче судове засідання . Ухвалою суду від 22.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позову, посилаючись на викладені обставини. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідачів, та повертались у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. Крім того, відповідач викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися. У судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами відповідачів, які суду пояснили, щонайменше з 2016 року вони ніколи не бачили [PERSON] за вказаною адресою, в квартирі [ADDRESS] взагалі ніхто не проживає, вона навіть є опечатаною. коли приблизно в 2020-2021 роках сталася аварія на водопровідній мережі , то представник управляючої компанії ивмушений був викликати працівників поліції, щоб зайти в квартиру, адже там були навіть заварені замки. В квартирі навіть не вбачалося ознак проживання будь-кого. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямстатті 280ЦПК України. Відповідно дост. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно з інформацією, доданою до матеріалів справи, вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської обласної ради народних депутатів від 09.03.1992 року квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] передані до комунальної власності Миколаївської міської територіальної громади. До матеріалів справи додано акт від 02.06.2025 року про не проживання у квартирі [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , факт непроживання підтверджується сусідами [PERSON] та [PERSON] . До матеріалів справи додано квитанцію, що підтверджує наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] . З витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва про зареєстрованих осіб у житловому будинку вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно зі ст.16ЦКУкраїни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Частиною 4 ст.9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У ч.3 ст.71ЖК України наведено випадки, у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Аналіз норм ст.ст.71,7 2ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст.71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Так, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. При розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зокрема акти про непроживання, дані реєстру територіальної громади, квитанції про заборгованість за житлово-комунальні послуги, а також показання свідка, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу фактично не проживають за адресою: [ADDRESS] . При цьому судом не встановлено поважних причин такої довготривалої відсутності (непроживання) за вказаною адресою. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Враховуючи вищевиклдадене, судом встановлено, що відповідачі не проживають в квартирі більше 9 років, тобто понад строки встановлені у ст.71 ЖК України. Доказів наявності поважних причин такого не проживання суду не надано. Отже, в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази того, що відповідач остаточно втратив інтерес до спірного житлового приміщення. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Так, з відповідчів на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений при подачі позову, у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved