Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 20.01.2025-100000653 від 20.01.2025 в розмірі 24080 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] 20.01.2025 укладено кредитний договір № 20.01.2025 - 100000653. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 8000 грн, строком на 155 дні, з процентною ставкою у розмірі 1% за 1 день користування кредитом. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 24080 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000 грн, заборгованості по процентах в розмірі 9920 грн, комісії 2160 грн, неустойки 4000 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ "Споживчий центр". Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. У позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи за відсутністю представника ТОВ "Споживчий центр". Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Суд встановив, що 20.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" та [PERSON] укладений кредитний договір № 20.01.2025-100000653, підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) Е727, що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (офертою), паспортом споживчого кредиту, додатком до анкети позичальника, заявою позичальника, відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцептом), підтвердженням укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит в сумі 8000 грн строком на 155 дні з дати його надання зі сплатою процентів в розмірі 1 % за один день користування кредитом, які нараховуються протягом всього строку кредитування. Також нарахована неустойка та комісія згідно умов договору. За розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 20.01.2025-100000653 від 20.01.2025 становить 24080 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000 грн, заборгованості по процентах в розмірі 9920 грн, комісії 2160 грн, неустойки 4000 грн. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За нормами до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Всупереч умовам укладеного між сторонами договору та наведеним нормам закону відповідач порушила строки погашення заборгованості за кредитом, про що свідчить розрахунок заборгованості за договором, що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за спірним договором. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved