Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 07.10.2022 року Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №142. Крім того, просив відповідачу відновити її дошлюбне прізвище. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.10.2022 року він уклав шлюб із [PERSON] . Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне сімейне життя між сторонами не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Шлюбні відносини між сторонами припині з травня 2025 року. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає. В судове засідання позивач не з`явився, однак надав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.4 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № R067024135303 із судовою повісткою про виклик, яке повернуто відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» із відміткою у довідці Ф.20 «адресат відсутній за вказаною адресою». У випадку, якщо зазначено, що «Адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Це відповідає висновку, який викладено в постанові КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23): «Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки». Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача, позивач не заперечує проти заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.10.2022 року, виданого Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вбачається, що 07.10.2022 року Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса,) було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 142. Після державної реєстрації шлюбу дружина змінила своє дівоче прізвище на прізвище чоловіка - " [PERSON] ". Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обґрунтування позову, а також те, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та подружжя проживають окремо один від одного, суд дійшов до висновку, що фактичні подружні стосунки сторони припинили та не бажають їх відновлювати. Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що строк на примирення надавати недоцільно, і шлюб між сторонами належить розірвати. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвищі залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище, після розірвання шлюбу. Статтями15,16 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», передбачено, що той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу.Державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові)проводиться лише стосовно громадян України. Державна реєстрація зміни імені проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи, яка досягла віку, встановленого законом, за місцем її проживання за наявності в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану відповідних актових записів цивільного стану та відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Отже, положення ст. 113 СК України свідчать про те, що відновлення дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу є правом того з подружжя, хто змінив прізвище внаслідок шлюбу. Відтак, з врахуванням наведеного позивачем не доведено наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги в частині повернення дошлюбного прізвища, в тому числі наявність спору щодо вказаного питання, та неможливість його вирішення в позасудовому порядку, з врахуванням вищевказаних правових норм. Тому у задоволенні позовної вимоги в частині відновлення дошлюбного прізвища відповідача відмовити. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. ' На підставі викладеного,

Outcome: partial