Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа,\~що не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору:\~Служба у\~справах дітей\~виконавчого комітету\~Іркліївської сільської\~ради Золотоніського\~району Черкаської\~області,про усунення перешкод у спілкуванні з сином та визначення способу участі у вихованні, спілкуванні батька з малолітнім сином. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07.09.2018 року шлюб між ними розірвано та стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з матір`ю - відповідачем по справі. Наразі, на всі телефонні дзвінки колишня дружина перешкоджає спілкуванню йому з його сином, адресу місця проживання не повідомляє та всіляко переховує його сина [PERSON] . На даний час йому невідомо в якому місці, психологічному та фізичному стані знаходиться його син [PERSON] . З 2018 року він сплачує всі аліменти, заборгованості не має, хоче спілкуватись та приймати участь у вихованні сина [PERSON] . В зв`язку з викладеним, посилаючись на законодавство України, практику Верховного Суду просив зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкувнні з малолітнім сином; визначити позивачу наступні способи участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , який проживає з матір`ю - [PERSON] , встановивши систематичні побачення та можливість вільного з ним спілкування, за попередньою домовленістю з матір`ю [PERSON] , а саме: кожну середу та п`ятницю з 13 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. без присутності матері; кожні перші та треті вихідні місяця з 17:00 години п`ятниці по 20:00 годину неділі, за місцем проживання [PERSON] , з можливістю відвідувати дитячі розважальні заклади, громадські місця, парки, тощо. У разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі, перенести зустріч на іншу погоджену з ним дату, враховуючи інтереси дитини, її стан здоров`я. Необмежене спілкування засобами телефонного та відеозв`язку. Безперешкодно відвідувати дитину в навчальному закладі, спілкуватися з учителями, цікавитися успіхами та станом здоров`я дитини. 3 дні осінніх, зимових та весняних канікул, за місцем проживання позивача [PERSON] , з можливістю відвідувати дитячі розважальні заклади, громадські місця, парки, тощо. Один місяць літніх канікул за місцем проживання позивача [PERSON] , з можливістю відвідувати дитячі розважальні заклади, громадські місця, парки, тощо, з можливістю виїзду з дитиною за межі місця проживання дитини до оздоровчих місць та закладів (пляж, санаторій). Зобов`язати [PERSON] , не чинити перешкоди у відвідуванні малолітнього сина [PERSON] у святкові дні, а також день народження дитини та день народження батька [PERSON] - з визначенням місця зустрічі, а також стягнути судовиві витрати з відповідача. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2025 року суддею Кваша І. М. відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 липня 2025 року суддею Кваша І. М. призначено проведення процедури врегулювання спору за участю судді. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2025 року цивільну справу передано на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2025 року цивільну справу прийнято до провадження, у справі призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник відповідача\~ [PERSON] \~подала до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~вказала,\~що з графіком зустрічей батька з сином не можливо погодитися, адже відповідач взагалі не розуміє їхнього змісту, оскільки з вересня 2018 року [PERSON] не спілкувався зі своїм сином [PERSON] , не приїжджав до сина. Син не хоче спілкуватися з батьком, адже він його не знає. З вересня 2018 року [PERSON] діє в інтересах сина та дбає про його психоемоційний стан, а також не заперечує його зустрічам з батьком та не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною. Також зазначила, що позивачем не надано жодних доказів існування перешкод у спілкуванні з дитиною, зокрема, звернення до правоохоронних органів. Відповідач перешкод позивачу у зустрічах з дитиною не створює, а тому відсутня необхідність врегульовувати дане питання в судовому порядку. До матеріалів справи не надано доказів, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, щоб надавало йому право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод, а навпаки з вересня 2018 року позивач сам ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків та не цікавився своїм сином. З урахуванням вказаного відповідач [PERSON] , пропонує свій графік, а саме: першу і третю суботу кожного місяця з 10.00 год до 17.00 год в присутності матері та за попередньою домовленістю з мамою і бажанням дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а розгляд справи проводити в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила встановити позивачу графік спілкування з дитиною - перша та третя субота кожного місяця, спочатку тільки в її присутності. Щодо будніх днів, зазначила, що дитина відвідує школу, різні гуртки і відволікати дитину не бажано. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просила встановити для позивача графік спілкування із дитиною, а саме: першу і третю суботу кожного місяця з 10.00 год до 17.00 год в присутності матері та за попередньою домовленістю з мамою і бажанням дитини. Представник третьої особи [PERSON] при вирішенні даного питання покладалась на розсуд суду. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснив, що він є чоловіком відповідача. [PERSON] було три роки, коли він з відповідачем почали спільно проживати. На даний час [PERSON] називає його татом. Позивач, тобто біологічний батько, з дитиною не спілкувався, участі у вихованні не приймав. Він телефонував дружині, говорив що хоче спілкуватися з дитиною, але на цьому все і закінчувалося. Перешкод в спілкуванні з дитиною, позивачу ніхто не чинив. Із [PERSON] була проведена розмова, про те що в нього є біологічний батько. Зазначив, що з травня 2025 року, відколи подано позов до суду, позивач не телефонував до сина, спроби зустрітися не було. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] .Коли [PERSON] було 6 місяців, позивач перестав спілкуватися із ними. Із пропозицією, що він хоче спілкуватися із сином, не звертався. Зазначає, що [PERSON] не чинила позивачу перешкоди в спілкуванні із сином. Вказала на те, що для [PERSON] була травма, коли він дізнався, що в нього окрім тата [PERSON] є ще один тато. \~ \~ \~ \~Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. \~ \~ \~ \~Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 червня 2017 року сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). \~ \~ \~ \~Рішенням Чорнобаївського районного суду від 07 вересня 2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 13). Рішенням Чорнобаївського районного\~суду від 07 вересня 2028 року із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 20 липня 2018 року до повноліття дитини (а.с. 14). Відповідно до довідки-розрахунку Городищенського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області, заборгованість за виконавчим провадження про стягнення аліментів із [PERSON] відсутня, переплата становить 11718,97 грн (а.с. 15-16). Відповідно до службової характеристики, виданої ТВО командира автомобільного батальйону військової частини № [NUMBER] , [PERSON] характеризується позитивно (а.с. 17). З характеристики учня 2 класу Староковрайського ліцею Іркліївської сільської ради [PERSON] вбачається, що мати дитини бере активну участь у житті класу, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, стимулює бажання дитини навчатися. Батько дитини [PERSON] за період навчання дитини в школу не з`являвся, з класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківських зборах присутнім не був (а.с. 46). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Іркліївської сільської ради про способи участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , батька [PERSON] , доцільним є порядок побачення [PERSON] із сином [PERSON] : щовівторка та\~щочетверга з\~16\~год.\~00\~хв.\~по 19\~год.\~00\~хв.;\~кожні перші\~та треті\~вихідні місяця\~з 10:00\~години суботи\~по 18:00\~годину неділі,\~за місцем\~проживання батька,\~з можливістю\~відвідувати дитячі\~розважальні заклади,\~громадські місця,\~парки,\~тощо;\~у разі\~хвороби дитини,\~якщо це\~припадає на\~день зустрічі,\~перенести зустріч\~на іншу\~узгоджену між\~батьками дату,\~враховуючи інтереси\~та побажання\~дитини,\~її стан\~здоров`я;\~необмежене спілкування\~батька із\~сином засобами\~телефонного та\~відео зв`язку;\~три дні\~осінніх,\~зимових та\~весняних канікул,\~за місцем\~проживання батька,\~з можливістю\~відвідувати дитячі\~розважальні заклади,\~громадські місця,\~парки,\~тощо;\~один місяць\~літніх канікул\~за місцем\~проживання батька,\~з можливістю\~відвідувати дитячі\~розважальні заклади,\~громадські місця,\~парки,\~тощо,\~з можливістю\~виїзду з\~дитиною за\~межі місця\~проживання дитини\~до оздоровчих\~місць та\~закладів (пляж,\~санаторій);\~у святкові\~дні,\~а також\~день народження\~дитини та\~день народження\~батька,\~з попередньо обговореним визначенням часу і місця зустрічі враховуючи думку дитини. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України. Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Нормами ст. 18 СК України передбачено способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права. Пунктом першим статті 3 Конвенції ООН про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно із принципом 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 «Про права дитини» (ратифікованої Україною 27.02.1991) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності при вихованні дитини. Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Європейський суд з прав людини зазначав, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Порядок спілкування батька з дитиною, а також його характер та обсяг обумовлюються обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею8 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Йохансен проти Норвегії" від 07.08.1996). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07.12.2006, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.05.2019 в справі №357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) виснувала, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини. Рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі справедливості, взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства. За змістом ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За правилами статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Суд звертає увагу на те, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись з дитиною, приймати участь не тільки в її утриманні, а і у вихованні, що враховуючи заперечення відповідача без рішення суду змоги зробити не має. При цьому, батько, який проживає окремо від своєї дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Відновлення та сталість відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати бажання чи наміри інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком. Слід зазначити, що умови відповідача щодо встановлення графіку спілкування позивача з дитиною не в повній мірі відповідає інтересам позивача та і самої дитини, оскільки після розірвання шлюбу між сторонами склались відносини, які не надають можливості сторонам спілкуватись в нормальному режимі. Судом також встановлено, що сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити, зокрема, порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Слід також зазначити, що порядок виховання та спілкування з дитиною встановлюється шляхом особистого спілкування, і ні законодавством України та положеннями міжнародних договорів не встановлена дистанційна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, у тому числі шляхом залучення до такого спілкування сторонніх осіб. Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останнього, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється. Сторони по справі, як батьки малолітньої дитини, бажають забезпечити її належне виховання, однак, в той же час, належного компромісу щодо часу проведення батька з дитиною досягнуто не було. Позивач та відповідач мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Жодних переваг, пріоритету у спілкуванні та вихованні сина відповідач не має, хоч вона і проживає з нею. Суд, вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їхньої дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом. На обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з нею, враховуючи принцип рівності батьків у вихованні дитини, необхідно визначити спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , шляхом систематичних побачень згідно із запропонованим органом опіки та піклування графіком. Визначаючи дні та години побачень за запропонованим органом опіки та піклування графіком, суд виходить з того, що спілкування батька зі своїм сином без присутності матері не призведе до погіршення самопочуття дитини та її гармонійного стану, оскільки даний проміжок часу є незначним та не спричинить негативних наслідків для дитини, а дозволить налагодити психологічний контакт останнього з позивачем. При цьому, суд звертає увагу на відсутності доказів, які б свідчили, що спілкування [PERSON] із малолітнім сином буде перешкоджати нормальному розвитку останнього. Такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, як на думку суду, відповідатиме інтересам дитини, які є пріоритетними при вирішенні цієї справи, забезпечить справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини. При цьому, як на думку суду, підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та у відвідуванні дитини, немає. Позовні вимоги про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та у відвідуванні дитини є неефективним способом захисту порушених прав, оскільки ст. 159 СК України не передбачає покладення відповідного обов`язку на сторону, з якою проживає дитина, а порушені права позивача на спілкування із дитиною відновлюються, шляхом визначення способу участі у вихованні дитини. Крім того, встановлення судом способу участі батька у спілкуванні із сином, вже саме по собі зобов`язує відповідача (матір дитини) виконувати судове рішення, в разі набрання ним законної сили. Отже, в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відмова у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною (у випадку не встановлення таких перешкод) не є підставою для відмови судом у визначенні способів і порядку участі батька у вихованні дитини. Інше призводило б до формальних перешкод у реалізації батьком прав, передбачених частиною першою статті 159 СК України, а також могло б призвести до порушення гарантій, передбачених статтею 8 Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Такі висновки підтверджуються постановою Верховного Суду від 25.03.2024 у справі справа № 742/1716/23. Зокрема, у цій постанові Верховний Суд зробив наступні правові висновки: «68.Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права та є окремим способом захисту порушеного права діда й баби на спілкування з онуками. 69.Відмова у задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (зокрема, внаслідок недоведеності перешкод чи з інших підстав), не є підставою для відмови судом у захисті й реалізації прав, передбачених частиною другою статті 159, частиною першою статті 263 СК України - визначенні способів участі баби та діда у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування». Також є необхідність роз`яснити, що з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткового порядку участі батька у вихованні та спілкуванні із сином. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial