Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 14.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (далі Товариство) та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 884089002 у формі електронного документа, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 24 027,00 грн. Згідно умов Договору грошові кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної Позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання Позичальником чергового траншу за Договором. Так, на виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту № 5375-41XX-XXXX-6657, яка була вказана Відповідачем при укладанні Договору. 05.11.2024 Товариство відступило право вимоги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - Позивач або Новий кредитор) за Договором Факторингу № МВ-ТП/7 (далі - Договір Факторингу). Загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення Позивачем становить 57 506, 60 грн, з них: заборгованість по кредиту - 24 026,72 грн; · заборгованість по процентам за користування кредитом - 33 479,88 грн. Розмір штрафних санкцій включено до загального розрахунку заборгованості, однак Позивач не включає їх до розміру позовних вимог. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача прострочену суму заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 15.05.2025 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 05.08.2024 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2025 року у справі стягнуто з [PERSON] а на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за кредитним договором у розмірі: 57 506 гривень 60 коп, 2 422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області суду від 14 серпня 2025 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.06.2025 скасовано, а справу призначено до розгляду. 22.08.2025 на адресу суду надійшов відзив, обґрунтований тим, що довідка первісного кредитора - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» не є належними і достовірними доказами того факту, що відповідач дійсно отримав позику, і, відповідно, що договір позики є укладеним. У вказаних довідках не вказано номер рахунку на який було перераховано грошові кошти та не вказано хто є отримувачем грошових коштів. Сам по собі наданий стороною позивача розрахунок заборгованості не підтверджує наявність у відповідача заборгованості саме в сумі 57506,60 грн. Вказує, що позивачем неправомірно нараховано проценти за договором. Вказує, що підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. відсутні. 03.09.2025 представник позивача подав відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідач 03 вересня, 27 вересня та 05 грудня 2024 року здійснив оплату на погашення процентів за користування кредитними коштами на загальну суму 3038,00 грн, про що відображено у розрахунку заборгованості Первісного кредитора та позивача. Просили позовні вимоги Позивача задовольнити в повному обсязі. 17.11.2025 на адресу суду надійшла заява адвокатки Сікорської І.С. про розгляд справи у відсутності сторони відповідача. 18.11.2025 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позов підтримує, просить задовольнити. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, суд вважає можливим розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Судом встановлено, що 14.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (далі Товариство) та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №884089002 у формі електронного документа, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 24 027,00 грн. Відповідно до пункту 2.1 договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії в сумі кредитного ліміту у розмірі 26 300,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Перший транш за цим договором становить 6594 грн та надається позичальнику 14.08.2024 року (пункт 2.2., пункт 2.3. договору). 14.08.2024 року кошти в розмірі 6594,00 грн були перераховані на платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою виданою ТОВ «ПрофітГід» (а.с.55 зворот). Відповідно до пункту 3.1. договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш у рамках кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 20 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому пункту 3.2 договору. Сторони погодили, що встановлений в пункті 3.1 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав ( п.3.2. договору). Відповідно до п. 5.3. Договору Позичальник несе відповідальність за правильність наданих Кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту, та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок. Відповідно до Розділу 8 Договору, Відповідач за користування кредитними коштами зобов`язаний сплачувати Товариству проценти за його користування. Загальні витрати та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Відповідача і прораховується в порядку описаному у Розділі 8. Зокрема за умови нездійснення Позичальником дострокового повернення кредиту або не продовження дисконтного періоду проценти за Договором нараховуються за Базовою ставкою. Базова процентна ставка за Договором складає 1,00 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним. Відповідно до п. 9.1.1.1. Договору Товариство має право вимагати від Відповідача повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 9.1.1.7. Договору у разі затримання Відповідачем сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць новий кредитор має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення Відповідача про дострокове припинення Договору. При цьому Договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну пошту Відповідача. Відповідно до пункту 8.2 та пункту 8.3. договору базова процентна ставка складає 1,50% в день від суми залишку кредиту. 26.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору кредитної лінії №884089002 від 14.08.2024, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства транш в розмірі 8 059,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою виданою ТОВ «ПрофітГід» (а.с.36,55). 30.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору кредитної лінії №884089002 від 14.08.2024, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства транш в розмірі 5046,00,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою виданою ТОВ «ПрофітГід» (а.с.37, 53 зворот). 05.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору кредитної лінії №884089002 від 14.08.2024, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства транш в розмірі 289,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою виданою ТОВ «ПрофітГід» (а.с.38, 54). 06.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору кредитної лінії №884089002 від 14.08.2024, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства транш в розмірі 189,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою виданою ТОВ «ПрофітГід» (а.с.40, 54 зворот). 08.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору кредитної лінії №884089002 від 14.08.2024, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства транш в розмірі 2598,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою виданою ТОВ «ПрофітГід» (а.с.42,52). 12.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору кредитної лінії №884089002 від 14.08.2024, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства транш в розмірі 444,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою виданою ТОВ «ПрофітГід» (а.с.43,52 зворот). 25.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору кредитної лінії №884089002 від 14.08.2024, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства транш в розмірі 494,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою виданою ТОВ «ПрофітГід» (а.с.44,53). 27.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору кредитної лінії №884089002 від 14.08.2024, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства транш в розмірі 314,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою виданою ТОВ «ПрофітГід» (а.с.46, 51 зворот). Крім того, даними АТ «УніверсалБанк», наданими на виконання ухвали суду про витребування доказів, а саме в листі №БТ/9656 від 13.11.2025, надано інформацію по по банківському рахунку за карткою [NUMBER] , яка відкрита на ім?я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зокрема на дату отримання кредитних коштів, а саме: 14.08.2024 року на суму 6594.00 грн.; 26.08.2024 року на суму 8059,00 грн.; 30.08.2024 року на суму 5046,00 грн.; 05.09.2024 року на суму 289,00 грн.; 06.09.2024 року на суму 189,00 грн.; 08.09.2024 року на суму 2598,00 грн.; 12.09.2024 року на суму 444,00 грн.; 25.09.2024 року на суму 494,00 грн.; 27.09.2024 року на суду 314,00 грн., а всього на загальну суму 24027,00 грн. В ході перевірки було підтверджено, що: 14.08.2024 року на платіжну картку N? [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було зараховано платіж у сумі 6594,00 грн. 26.08.2024 року на платіжну картку N? [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було зараховано платіж у сумі 8059,00 грн. 30.08.2024 року на платіжну картку N? [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було зараховано платіж у сумі 5046,00 грн. 05.09.2024 року на платіжну картку N? [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було зараховано платіж у сумі 289,00 грн. 06.09.2024 року на платіжну картку N? [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було зараховано платіж у сумі 189,00 грн. 08.09.2024 року на платіжну картку N? [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було зараховано платіж у сумі 2598,00 грн. 12.09.2024 року на платіжну картку N? [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було зараховано платіж у сумі 444,00 грн. 25.09.2024 року на платіжну картку N? [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було зараховано платіж у сумі 494,00 грн. 27.09.2024 року на платіжну картку N? [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було зараховано платіж у сумі 314,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії № 884089002 за тілом кредиту 24027,00 грн, за відсотками за період з 14.08.2024 року по 05.11.2024 року складає 15 854,38 грн, неустойка 12 013,36 грн (а.с.19). 05.11 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/7, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові своє право вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу із реєстру прав вимоги до договору факторингу №МВ-ТП/7 від 05.11.2024 року за боржником [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 884089002 станом на 14.08.2024 року становить за тілом кредиту 24026,72 грн, за відсотками за період з 05.11.2024 року по 30.01.2025 року складає 34979,88 грн, неустойка 12 013,36 грн, всього 69 519,96 грн (а.с.20-21). Загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення Позивачем становить 57 506, 60 грн, з них: заборгованість по кредиту - 24 026,72 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 33 479,88 грн. Відповідно до умов Розділу 2 Договору Товариство зобов`язалося надати Відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога», що є невід`ємною частиною Договору, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1 та 2 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Наслідки порушення договору позичальником передбачені у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)). Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другоюстатті 625 ЦК України.У подібнихспорах судамнеобхідно здійснититлумачення умоввідповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом») (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16). Як визначено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як визначено ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та достовірних доказів погашення заборгованості за кредитним Договором та його припинення, чи оскарження кредитного договору відповідач до суду не надав, чим не спростував доказів наданих позивачем. Доводи відповідача про те, що розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, суд відхиляє, оскільки розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом, розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору, а тому є належним доказом. Відповідач не наддав суду доказів на спростування розрахунку заборгованості , який надано позивачем . Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, встановив, що відповідач [PERSON] в порушення вимог Кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взяті на себе зобов`язання як перед первісним кредитором - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», так і перед фактором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до якого перейшло право вимоги за указаними Договором, а тому приходить до висновку про повне задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором у розмірі: 57 506, 60 грн. Крім того, позивачем заявлена вимога на відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., на підтвердження яких надані наступні докази: копія договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 року, копія додаткової угоди №395 від 30.12.2024, копія акту прийому-передачі наданих послуг з описом виконаних робіт до договору № 5 від 02.12.2024 року (а.с. 37-41). Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 року у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755\\9215\\15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставіст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Outcome: approved