Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівців із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 07.11.2004 року у якому у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказував, що спільне життя у них не склалося. Між ними постійно виникали сварки, внаслідок різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. Зазначав, що відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву їхніх відносин. Вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечать його інтересам. Подружні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть та проживають окремо. Почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги між ними втрачено. Крім того зазначив, що спору щодо місця проживання дитини у них немає, вони дійшли згоди, що дочка [PERSON] після розірвання шлюбу залишається проживати із батьком. На підставі викладеного, просив розірвати шлюб між ними. Дочку [PERSON] залишити проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні та встановити факт, що він самостійно виховує та утримує малолітню дитину. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо їх задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 07.11.2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис №1805, що підтверджується Свідоцтвом про одруження. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтва про народження. Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення проживати дитину разом із батьком, суд зазначає наступне. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що спір у сторін стосовно того з ким із батьків буде проживати дитина, відсутній, а тому просив залишити дочку [PERSON] після розірвання шлюбу проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні. Відповідно до нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л. договору від 12.09.2025 року, батьки дійшли згоди, що малолітня [PERSON] буде проживати разом з батьком та перебуватиме на його самостійному та одноособовому вихованні, на повному утриманні, забезпечені та опікунстві. Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись із даною вимогою позивач зазначав, що встановлення даного факту необхідне йому у зв`язку із необхідністю оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується одним із батьків, а також з метою переміщення з дитиною без документальної згоди матері. Згідно характеристики з навчального закладу [PERSON] завжди охайна, доглянута. Постійно має в школі готовий ланчбокс для перекусу та пляшечку з водою. Останнім часом зі слів дитини нею опікується тато. Батько відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником. Контролює виконання домашніх завдань та готовність до школи, цікавиться шкільним життям. Відповідно до довідки з позашкільного закладу, протягом усього часу занять у спортивній секції батько забезпечує дитині необхідну фінансову підтримку, а також постійно бере участь у створені умов для її спортивного розвитку. Встановлені обставини справи свідчать, що дійсно дитина перебуває на утриманні та вихованні батька. Також суд приймає до уваги, що відповідачкою визнано позовні вимоги у повному обсязі. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким буде проживати спільна дитина, у суду не виникає, обидві сторони згідні з тим, що [PERSON] після розірвання шлюбу залишається й надалі проживати разом із батьком та перебуватиме на його самостійному вихованні та утриманні, виходячи із інтересів дитини, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved