Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

01 серпня 2025 року представник позивачки адвокат Костін Сергій Сергійович, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 30.07.2025, звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] 162436,42 грн, з них: 69501,36 грн у відшкодування шкоди, пов`язаної із лікування потерпілої, 85200,00 грн в якості відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілої, 7735,06 грн - в якості відшкодування моральної шкоди. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 19 січня 2024 pоку, близько 08 години 50 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «RENAULT» модель «LAGUNA», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по автодорозі «Н-27» з боку с. Снов`янка в напрямку с. Петрове Чернігівського району Чернігівської області. Рухаючись у вказаному напрямку, [PERSON] , діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну (п.п. 2.36 ПДР); не правильно вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним (п.п. 12.1 ПДР) у результаті чого керований ним автомобіль виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на придорожнє дерево. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки: марки «RENAULT», модель «LAGUNA», реєстраційний номер [NUMBER] , позивач - [PERSON] , [INFO] , отримала тілесні ушкодження у вигляді: компресійного перелому тіла першого поперекового хребця з пролобуванням уламків в спинно-мозковий канал, котре спричинено дією твердих тупих предметів з направленням травмуючої сили по осі хребта з одночасним його нахилом, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу, що підтверджується висновком судово- медичної експертизи № 216 від 13.03.2024 року. Дії [PERSON] знаходяться у прямому причинному зв`язку з завданням потерпілій [PERSON] тілесних ушкоджень (фізичної шкоди), які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР за № 12024270340000279 від 19.01.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06.03.2025 року ( справа № 748/2662/24) [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України в зв`язку із примиренням із потерпілою. Кримінальне провадження у справі було закрито. Цивільний позов потерпілої [PERSON] до МТСБУ про відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без розгляду. В той же час [PERSON] є учасником бойових дій (посвідчення серія [NUMBER] ), в зв`язку з чим останній на підставі п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. В такому разі згідно з вимогами пп. «г» п. 41.1 ст. 41 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Після набуття ухвали від 06.03.2025 року законної сили, позивачка звернулась до МТСБУ із заявою від 03.04.2025 року про виплату страхового відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, зокрема, шкоди пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, витрат на лікування та моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати, однак до теперішнього часу відповідач ніякої відповіді позивачу не надав. Сума витрат на лікування складає - 69 501,36 грн., що підтверджується чеками, квитанціями які додаються. Розмір відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди внаслідок встановлення III групи інвалідності складає: 7 100,00 грн. (мінімальний розмір заробітної плати у місячному розмірі з 1 січня 2024 року) х 12 міс. - 85200,00 грн. Розмір моральної шкоди становить 7735,06 грн. (5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю). Загальна сума, заявлена до стягнення, становить 162436,42 грн. Ухвалою суду від 07 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2025 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. 02 вересня 2025 року через систему Електронний суд» від представника Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив суд відмовити повністю [PERSON] в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачкою не надано підтверджуючого документа щодо лікування, а тільки чеки витрат з яких неможливо встановити пов`язаність з ДТП, оскільки надані чеки є нерозбірливими, внаслідок чого у МТСБУ немає підстав для проведення регламентної виплати у зв`язку з неможливістю встановити пов`язаність витрат з ДТП. Із довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААД № 040704 вбачається, що інвалідність призначено внаслідок загального захворювання, а отже, стійка втрата працездатності не пов`язана з дорожньо-транспортною пригодою, як того вимагає діюче законодавство. Окрім цього, МТСБУ не є страховиком, а отже, не відшкодовує моральну шкоду на підставі ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 26 вересня 2025 року, засобами поштового зв`язку, позивачкою на адресу суду надіслано відповідь на відзив, в якому просить відмовити у прийнятті відзиву в зв`язку із пропущенням процесуального строку на його подання. Просить витребувати із Чернігівського обласного центру медико-соціальної експертизи копію Акту огляду МСЕК № 8259 від 05.09.2024 громадянки [PERSON] . Вважає, що надані суду докази встановлюють причинний зв`язок між травмою, отриманою внаслідок ДТП, та встановленню причини та групи інвалідності. Суд розглянувши аргументи представника позивача щодо подання відзиву з пропущенням строку до його подання зауважує наступне Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із частинами першою, другою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. У даному випадку, ухвалою суду від 07 серпня 2025 року встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, протягом якого відповідач має право подати відзив на позовну заяву, з урахуванням вимог статті 178 ЦПК України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. У разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвала суду отримана відповідачем 09.08.2025 року ( а.с 41) 02.09.2025 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву з пропущенням процесуального строку для його подачі. Клоппотання про поновленя процесуального строку для подання відзиву відповідачем не подане. У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбаченіЦПК Українинаслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що стороною відповідача не було надано суду клопотання про поновлення строку для подання відзиву по справі та ненаведено поважності пропуску строку на подання відзиву на позов, суд, з метою забезпечення змагальності сторін та рівних прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, що встановлено статтею 12 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними матеріалами та не враховує поданий відзив при ухваленні рішення. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Костін С.С. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання будучи повідомленим належним чином не з`явився ( а.с. 121). Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або му-сить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Судом встановлено, що 19 січня 2024 pоку, близько 08 години 50 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «RENAULT» модель «LAGUNA», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по автодорозі «Н-27» з боку с. Снов`янка в напрямку с. Петрове Чернігівського району Чернігівської області. Рухаючись у вказаному напрямку, [PERSON] , діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну (п.п. 2.36 ПДР); не правильно вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним (п.п. 12.1 ПДР) у результаті чого керований ним автомобіль виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на придорожнє дерево. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки: марки «RENAULT», модель «LAGUNA», реєстраційний номер [NUMBER] , позивач - [PERSON] , [INFO] , отримала тілесні ушкодження у вигляді: компресійного перелому тіла першого поперекового хребця з пролобуванням уламків в спинно-мозковий канал, котре спричинено дією твердих тупих предметів з направленням травмуючої сили по осі хребта з одночасним його нахилом, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу, що підтверджується висновком експерта № 216 від 20.02.2024 ( а.с. 25-26 зворот.). У даній дорожній обстановці водій [PERSON] порушив вимоги п. 2.3б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі), п. 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що є причиною та умовою виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР за № 12024270340000279 від 19.01.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Обставини вищезгаданої події ДТП підтверджуються ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06.03.2025 року ( справа № 748/2662/24), якою [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням його з потерпілою. Кримінальне провадження стосовно обвинуваченого [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України закрито. Цивільний позов [PERSON] до Моторного транспортного страхового бюро України, [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без розгляду ( а.с. 27-28 зворот.). Як вбачається із Виписки № 1424 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] 19.01.2024 була доставлена до стаціонарного відділення КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради із основний діагнозом: S32.0 ЗХСМТ. Компресійний перелом тіла L1 І ст з пролабуванням уламків в спинномозковий канал. Frankel Е. Операція ( 29.01.24) - лямінетомія L1, транспедикулярна фіксація. Ранній п/о період. ПФХ ІІІ ст. Виписана 06.02.2024 під нагляд невропатолога за місцем проживання ( а.с. 11-12 зворот.). Згідно консультаційного висновку спеціаліста (нейрохірурга) від 04.04.2024 [PERSON] встановлений діагноз: ЗХСМТ (19.01.2024 в ДТП), компресійний перелом тіла L1 І ст. з пролабуванням в спинномозковий канал. Frankel Е. Операція (29.01.2024) - лямінетомія L1, транспедикулярна фіксація, виражена люмбалгія. ПФХ ІІІ ст. ( а.с. 16 зворот.). Згідно консультаційного висновку спеціаліста (нейрохірурга) від 13.05.2024 встановлений діагноз: ЗХСМТ (19.01.2024 в ДТП), компресійний перелом тіла L1 ІІ (другого) ст. з пролабуванням уламків в спинномозковий канал. Frankel Е. Операція - лямінетомія L1, транспедикулярна фіксація Тh 12 (29.01.2024), виражена люмбалгія. ПФХ ІІІ (три) ст. ( а.с. 16). В результаті первинного огляду [PERSON] медико-соціальною експертною комісією 05 вересня 2024 року встановлена ІІІ група інвалідності загального захворювання безтерміново з 05.09.2024, про що свідчить довідка серії 12АДД № 040704, видана на підставі акту огляду МСЕК № 1259 ( а.с. 20). Відповідно до акту №1259 огляду медико-соціальною екпертною комісією 05.09.2024 року [PERSON] встановлена ІІІ група інвалідності . Медико-соціальний анамез: 19.01.2024 року отримала втравми в ДТП . З 19.01.2024 року по 06.02.2024 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в Чернігівській обласній лікарні, де 29.01.2024 року було виконано стацілізацію ушкоджених уламків хребців з транспедикулярною фіксацією. 17.05.2024 року оглянута травматологом МСЕК тимчасово непрацездатна. Інвалідність встановлена безстроково. Причина інвалідності - загальне захворювання. Документи, які були підставою для винесення експертного рішення: форма 088/о від 04.09.2024 року та документація з амбулаторного лікування від 29.08.2024 року (а.с. 123-126) На підтвердження суми витрат на лікування позивачкою були надані копії відповідних фіскальних чеків та квитанцій ( а.с. 21-22, 23, 24), а саме: фіскальний чек № 200258 від 19.01.2024 (кальцій D3, неогабін капсули) на суму 295,30 грн.; фіскальний чек № 200513 від 20.01.2024 (бахіли поліетиленові, підгузники для дорослих, серветки вологі, труси вбираючі для дорослих) на суму 110,80 грн.; фіскальний чек DУ від 23.01.2024 (подовжувач д/МРТ) на суму 50,00 грн.; № фіскальний чек № 201598 від 24.01.2024 (дексалгін ампули) на суму 112,00 грн.; фіскальний чек № 3000823620 від 25.01.2024 (бромгексин, серветки вологі ) на суму 223,18 грн.; фіскальний чек № 201683 від 25.01.2024 (грипфлю, труси вбираючі для дорослих) на суму 72,10 грн.; фіскальний чек № 202050 від 26.01.2024 (вікрил з покриттям, дренаж Редон, електрод нейтральний, катетер, мікролакс, пакет-майка, сильфон гемо пласт, чохол на мікроскоп хірургічний) на суму 668,90 грн.; фіскальний чек № 202839 від 29.01.2024 (дексалгін в ампулах) на суму 160,68 грн.; рахунок-фактура № 22 від 26.01.2024 (набір імплантів для транспедикулярної системи NX Medical) на суму 64500,00 грн. та квитанція про сплату № 93 від 26.01.2024.; фіскальний чек № 203458 від 31.01.2024 (дексалгін в ампулах) на суму 482,00 грн.; фіскальний чек № 182595 від 02.02.2024 (декатилен, немісил, пертусин сироп ) на суму 253,90 грн.; фіскальний чек № 205007 від 06.02.2024 (прокладки гігієнічні) на суму 412,90 грн.; фіскальний чек № 3000823620 від 03.02.2024 (мікролакс ректальний) на суму 115,60 грн.; фіскальний чек № 3001095950 від 15.02.2024 (корсет поперековий) на суму 1399,00 грн. 04 квітня 2025 року позивачкою МТСБУ було направлено заява про страхове відшкодування ( а.с. 30-31,32). До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Відповідно до п.п. г п. 41.1статті 41 цього Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1статті 13 цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є учасником бойових дій , підтвердженням чого є посвідчення [NUMBER] ( а.с 29) Відповідно до п. 13.1. статті 13 Закону 1961-IV, яка передбачає особливості страхування цивільно-правової відповідальності окремих категорій громадян України, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду І групи, у його відсутність, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеним цим законом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі №1-6/2014 від 23 грудня 2014 року щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IVзі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. З огляду на вищенаведені правові норми у спірних правовідносинах, коли винуватцем у ДТП є особа, що належить до категорії громадян України, вказаних у п. 13.1. статті 13 Закону 1961-IV, обов`язок відшкодування завданих збитків закон (п.п. г п. 41.1 статті 41 Закону 1961-IV) покладає на МТСБУ, а тому позивачем вірно визначено відповідача про справі . Відповідно до ст. 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортноі? пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стіи?кою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілии? - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 24 Закону № 1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність і?х здіи?снення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Під час судового розгляду знайшло підтвердження понесених витрат на лікування позивачки внаслідок завданої їй травми в результаті ДПТ, що підтверджені належними доказами, а саме квитанціями (а.с 21-24), які були досліджені судом та з яких вбачається придбання ліків та медичних засобів, які були необхідні для відновлення здоровя [PERSON] відповідно призначень лікарів ( а.с 11-19) та які датовані не раніше 19.01.2024 року ( часу події ДТП) та не пізніше 15.02.2024 року (час, який включає відновленя позивачки та охоплюється медичними призначеннями) Позивачем заявлено вимогу про стягнення в цілому 69501,36 грн в рахунок відшкодуання суми витрат на лікування. Разом з тим суд задовольняє вказану вимогу на суму 68856,36 грн за мінусом 645 грн , які вказані в квитанції №93 на оплату набору імплантів для транспедикулярної системи NX Medical як комісійний збір банку, що не входять до суми витрат на лікування. ( а.с. 23) Відповідно до п. 26.2 ст 26 Закону № 1961-IV мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Судом під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] 05.09.2024 року після курсу лікування була встановлена ІІІ група інвалідності , яка як визначено в акті огляду медико-соціальної екпертної комісії першочергово повязана зі скаргами позивачки на болі в спині . Медико-соціальний анамез:19.01.2024 року отримала травму в ДТП ( а.с.123-126). За змістом частини першої статті 614 ЦК України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема для запобігання заподіянню шкоди. Однак, достатньо встановити у даній справі не вину відповідача, а його неправомірну поведінку під час керування автомобілем і зв`язок між такою поведінкою та завданою потерпілій особі шкодою. Судом встановлено, що 19 січня 2024 pоку, близько 08 години 50 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «RENAULT» модель «LAGUNA», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по автодорозі «Н-27» з боку с. Снов`янка в напрямку с. Петрове Чернігівського району Чернігівської області. Рухаючись у вказаному напрямку, [PERSON] , діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну (п.п. 2.36 ПДР); не правильно вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним (п.п. 12.1 ПДР) у результаті чого керований ним автомобіль виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на придорожнє дерево. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки: марки «RENAULT», модель «LAGUNA», реєстраційний номер [NUMBER] , позивач - [PERSON] , [INFO] , отримала тілесні ушкодження у вигляді: компресійного перелому тіла першого поперекового хребця з пролобуванням уламків в спинно-мозковий канал, котре спричинено дією твердих тупих предметів з направленням травмуючої сили по осі хребта з одночасним його нахилом, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу, що підтверджується висновком експерта № 216 від 20.02.2024 Суд відзначає, що відповідачем такі фактичні обставини не спростовані, а тому належить вважати, що неправомірна поведінка водія [PERSON] безпосередньо знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з отриманими, зокрема, [PERSON] тілесних ушкоджень , що потягли за собою тривалу втрату працездатності потерпілої , що є шкодою для її здоров`я, що підтверджено належними доказами не спростовано відповідачем Суд погоджується з доводами сторони позивача, що на час встановлення інвалідності 05.09.2024 року пункт 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджений постановою КМУ №1317 від 03.12.2009 року ( в редакції чинній на час спірних правовідносин) причинами інвалідності визначав: загальне захворювання;інвалідність з дитинства;нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я);професійне захворювання;поранення, контузії, каліцтва, захворювання:- одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час;- одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди;- одержані в районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 р., а з 1 грудня 2014 р. до 24 лютого 2022 р. - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з 24 лютого 2022 р. - на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України; під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання;- одержані у неповнолітньому віці внаслідок воєнних дій громадянських і Другої світової воєн та в повоєнний період;- пов`язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав;- пов`язані з виконанням службових обов`язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;- одержані внаслідок політичних репресій;- пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій;- одержані під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 р. по 21 лютого 2014 р. за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (у Революції Гідності);поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Вказаний перелік причин інвалідності не містить як окрему причину причину інвалідності - травми отриманої внаслідок ДТП або в результаті неправомірних дій третіх осіб. Отже, враховуючи приписи п. 26.2 ст 26 Закону № 1961-IV мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності позивачки при встановленні їй III групи інвалідності має становити 85200 грн( 7100 грн*12 місяців), яка є шкодою, пов`язаною із стійкою втратою працездатності потерпілою [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Отже, стаття 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин) визначає, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Враховючи викладене, страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю включає в себе шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого та шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим. Отже, судом під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] на лікування витратила 68856,36 грн , а розмір відкодування за шкоду повязану зі стійкою втратою працездатності потерпілої становить 85200 грн. . Враховуючи приписи ст26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), страховиком має бути відшкодована потерпілої - фізичній особі [PERSON] яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що розраховуються наступним чином, зокрема, 68856,36 грн +85200 грн*5%=7702,82 грн., що є моральною шкодою заподіяною [PERSON] та відповідно, яка підлягає стягненню з відповідача. Отже, враховуючи встановлені обставини справи, дослідивши подані докази, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог в сумі 161759,18 грн, з них: 68856,36 грн у відшкодування шкоди, пов`язаної із лікування потерпілої, 85200,00 грн в якості відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілої та 7702,82 грн - в якості відшкодування моральної шкоди. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Судовий збір, відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені вимоги про стягнення витрат по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. Судом задоволено позовні вимоги на 99,58% на загальну суму 161759,18 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1206,11 грн (1211,20 х 161759,18 грн/162436,42 ), що пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial