Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

У липні 2025 року до Ширяївського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області, третя особа: [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовна заява мотивована тим, що вона, [PERSON] , є донькою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] в якості спадкового майна залишилася земельна ділянка № [NUMBER] , масив № [NUMBER] , загальною площею 2,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вищевказана земельна ділянка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №462762, виданого Новоєлизаветівською сільською радою Ширяївського району Одеської області на підставі рішення від 31 серпня 2001 року №25, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1146. Позивач зазначає, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована з 1986 року та проживала до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що 28 лютого 2025 року звернулася з письмовою заявою до приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Ланової Н.А. щодо прийняття спадщини після смерті матері, яка повідомила про пропуск строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. На поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач вказує, що на час відкриття спадщини після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] , вона не знала про наявність заповіту на своє ім`я від своєї матері, так як проживала окремо, про це її повідомила рідна сестра [PERSON] в лютому 2025 року. Ураховуючи наведене, позивачка просить суд визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] , тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 14 липня 2025 року, позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 10 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Ширяївського районного суду від 10 вересня 2025 року у справі витребувано від приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Ланової Н.А копію спадкової справи 20/2025 заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ухвали Ширяївського районного суду від 29 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Представник Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області подав заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника, проти позову не заперечує, у судове засідання можливості прибути немає у зв`язку з виробничою зайнятістю. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судових засідань у відповідності до ст. 128 ЦПК України повідомлялася належним чином, у письмовій заяві просила проводити розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. На підставі абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України судом відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 11.12.2025 року. Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, надані позивачем, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до таких висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 червня 1978 року, [PERSON] народилася [INFO] , матір`ю є [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 11 листопада 1996 року, [PERSON] [INFO] уклала шлюб з [PERSON] [INFO] та після укладення шлюбу взяла прізвище [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 лютого 2024 року Ширяївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у с. Новопетрівка Березівського району Одеської області (Знам`янська територіальна громада). У довідці за вих. № 687 від 04 грудня 2024 року, виданій Новоєлизаветівським старостинським округом Знам`янської об`єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області, зазначено, що [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала з 1986 року до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії заповіту від 20 лютого 2017 року, [PERSON] , заповідала усе своє майно повністю у власність [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що 10 березня 2025 року приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Лановою Н.А. на підставі заяви [PERSON] заведено спадкову справу № 20/2025. Листом № 72/02-14 від 30 квітня 2025 року, виданому приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Лановою Н.А. повідомлено, що заяву про прийняття спадщини не було подано у строк, визначений ЦПК України, а також не надано документів, які підтверджують постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, їй було рекомендовано звернутися з даного питання з позовом до суду Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217\~Цивільного кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст.\~1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. При цьому, ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Водночас прийняття спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця, який, відмовляючись від прийняття спадщини, не порушує свободи заповіту, а діє у власних інтересах. Відмова від прийняття спадщини може бути виражена як у формі подання заяви про відмову від прийняття спадщини так і шляхом невчинення спадкоємцем дій, потрібних для прийняття спадщини. Натомість, за загальним правилом, прийняття спадщини потребує активних дій спадкоємця. Враховуючи зазначене, дотриманням свободи заповіту в частині реалізації волі спадкодавця є забезпечення спадкоємцю можливості прийняти спадщину в порядку, встановленому чинним законодавством. У статті 63\~Закону України\~"Про\~нотаріат" закріплено обов`язок нотаріуса (посадової особи органу місцевого самоврядування, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій) повідомити про відкриття спадщини тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. З цими нормами корелюються і наведені вище приписи Порядку вчинення нотаріальних дій, зокрема, щодо з`ясування нотаріусом наявності заповіту за даними Спадкового реєстру та роз`яснення нотаріусом спадкоємцям права подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Отже, закріплений у законодавстві обов`язок повідомлення нотаріусом спадкоємців, про яких йому відомо, про відкриття спадщини, та роз`яснення права на її прийняття є одним з правових механізмів забезпечення права на спадкування, дотримання якого має перевірити суд при вирішенні питання про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом через поважність причин пропуску такого строку. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 зауважила, що наведеними вище правилами передбачено обов`язок нотаріуса після заведення спадкової справи перевіряти наявність заповіту, вчиняти дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому/їй є відомим, а також право зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Фактичними обставинами та матеріалами справи, заведення спадкової справи, після смерті [PERSON] , вчинення нотаріусом дій щодо сповіщення спадкоємця не підтверджується. Відповідно до пунктів 2.1, 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса. Суд бере до уваги, що 28.02.2025 позивач вперше звернулася із відповідною письмовою заявою до нотаріуса, та подальші її дії направлені на оформлення спадкових справ, які вчинялися нею без зволікання, звернення до належного нотаріуса, та до суду з позовною заявою. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцю з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. У п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у Постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004. Вказане, в сукупності з тим, що ніхто крім позивача на спадщину не претендує, вона до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, відповідач проти позову не заперечує, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини дає підстави суду дійти висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини і йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved