Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона має онуку, [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.12.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, після чого останні стали мешкати окремо. Їх донька залишилась проживати з матір`ю [PERSON] . Поступово мати дитини почала вести розгульний спосіб життя, а в 2023 році [PERSON] привезла онуку до неї, після чого з осені 2023 року [PERSON] постійно мешкає у неї. На підставі її заяви 28.02.2024 року було проведено обстеження умов проживання дитини, про що складений відповідний акт. 27.02.2024 року її онука надала Службі у справах дітей заяву про згоду проживати разом з нею. Наказом Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей від 07.03.2024 року № 15 [PERSON] була взята на облік як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах та влаштована в сім`ю бабусі [PERSON] . Батьки [PERSON] свідомо та тривалий час не виконують батьківських обов`язків по утриманню, вихованню та розвитку дитини, не опікуються її здоров`ям, її фізичним, духовним та моральним розвитком, не займаються навчанням дитини. Крім того вони ведуть аморальний спосіб життя. Батьки дитини, її син, постійно пиячить. Мати дитини також зловживає спиртними напоями, а також має безладні полові зв`язки. Просила суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 27.08.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 24.09.2024 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просила суд: позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] ; встановити опіку над [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном; стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, з кожного. Ухвалою суду від 26.03.2025 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надали. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. До суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та призначення опікуна. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлялись про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. За нормами ч. 2 ст. 258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.01.2012 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції батьками [PERSON] , [INFO] , є відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.04.2024 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, матір`ю [PERSON] є [PERSON] (позивач). Тобто, бабусею [PERSON] є [PERSON] (позивач). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. За принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Як зазначає Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому, згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачі не приділяють дитині уваги, не приймають участі у її вихованні, не цікавляться її фізичним та духовним розвитком, добровільно матеріальної допомоги не надають, проживають окремо. Дитина проживає у баби (позивача) - [PERSON] , забезпечена необхідним для нормального розвитку, відпочинку, навчання. Тому, суд вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми, які залишилися без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Як зазначено у ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України). Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області № 398 від 08.10.2024 року є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та призначити позивача опікуном (а.с. 64-65). Як зазначив директор Комунального закладу «Харківський ліцей № 34 Харківської міської ради» [PERSON] навчається в закладі з першого класу. Опановує предмети на середньому та достатньому рівнях. Особливих освітніх потреб дівчинка не має. Шкільним приладдям і технічними засобами для навчання забезпечена. Має пропуски уроків, що проводяться в онлайн-форматі, але виключно з поважних причин. Повідомлення про відсутність дитини надає бабуся, бо дівчинка фактично проживає з нею з початку навчального року. Мати, [PERSON] , та батько, [PERSON] , з класним керівником не спілкуються, батьківські збори не відвідують, результатами навчання доньки не цікавляться. Бабуся, [PERSON] , займається питанням навчання та відвідуванням уроків [PERSON] , відвідує батьківські збори (у форматі онлайн) (а.с. 21-22). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28.02.2024 року позивач [PERSON] проживає разом із онукою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Приватний будинок зі всіма комунальними зручностями, в наявності опалення централізоване. Умови проживання задовільні. Частково сучасний ремонт, облаштований меблями, побутовими приладами. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено такі умови: у [PERSON] окрема кімната, ліжко, шафа, сервант, облаштоване місце для навчання. Зазначені особи проживають за даною адресою без реєстрації. Шлюб між бабусею та власником будинку [PERSON] не укладено, але проживають 6 років. [PERSON] не заперечує проти проживання дитини. Батьки дитини мешкають окремо, вихованням доньки не займаються. Для проживання дитини створені належні умови (а.с.22). Приймаючи до уваги ті обставини, що позивач має повну цивільну дієздатність, звернулася до суду з позовною заявою про призначення її опікуном над дитиною, перебуває у родинних відносинах із нею - є її рідною бабусею, проживає спільно з дитиною, займається її вихованням, піклується про стан її здоров`я, суд приходить до висновку про наявність підстав для призначення [PERSON] (позивача) опікуном [PERSON] . Окрім цього, ч. 3 ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 180 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). З урахуванням зазначених норм, відповідачі зобов`язані утримувати свою доньку, незалежно від факту позбавлення батьківських прав та сплачувати визначені судом аліменти. Як встановлено під час судового розгляду, дитина [PERSON] на теперішній час проживає у сім`ї баби - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та фактично перебуває на її утриманні. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи розмір позовних вимог, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України з відповідачів належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, з кожного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати, понесені позивачем в розмірі 1211 грн. 20 коп., документально підтверджуються квитанцією, яка міститься в матеріалах справи та підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved