Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

представник ТзОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М.М., через систему «Електронний суд», 19.08.2025 подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь ТзОВ «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ: 44276926, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вулиця Мечнікова, будинок 3, офіс 306) загальну суму заборгованості за договором № 4146832 від 17.09.2021 у розмірі 46 217,8 грн., понесені витрати на сплату судового збору, що складає 2 422,4 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.09.2021 ТОВ «Мілоан» та відповідач [PERSON] уклали Договір № 4146832, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000,00грн.. Товариство належним чином виконав свої зобов`язання за договорами кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість. Позивач на підставі укладених договорів факторингу набув права вимоги до відповідача. Відтак відповідач перед ТОВ «Коллект центр» має невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та стягнення заборгованості в судовому порядку. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 19.08.2025, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І.. Ухвалою суду від 22.08.2025 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилась, в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляд в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. Відтак, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 17.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4146832, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000,00 грн., строком на 15 днів з 17.09.2021. Згідно до п. 1.4 кредитного договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 02.10.2021. Згідно до п. 1.5.2. проценти за користування кредитом: 3750,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. П.1.7. встановлюється фіксований тип процентної ставки. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пунктом 2.3.1.2 Договору передбачено, що Позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Згідно п. 6.4 Договору укладення Кредитодавцем договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписано власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п.6.5 Договору вказаний договір прирівнюється до такого, що укладений в письмовій формі. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки на яку були перераховані грошові кошти. З довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» вбачається, що клієнт [PERSON] , з яким укладено договір № 4146832 від 17.09.2021, ідентифікований ТОВ «Мілоан» за одноразовим ідентифікатором «W92889», який було відправлено 17.09.2021 на номер телефону відповідача. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику кредитні кошти в порядку передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується квитанцією LiqPay від 17.09.2021. З відомостей про щоденні нарахування та погашення за договором № 4146832 по рахунку [PERSON] видно, що такий отримав кредитні кошти в розмірі 10000,00грн.. Разом з тим згідно вище вказаних відомостей заборгованість [PERSON] становить 46217,8 грн. з них заборгованість за тілом кредиту 8755,00 грн; заборгованість по процентам 35562,8 грн., заборгованість по комісії 1900,00 грн.. 26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами, у т.ч. до відповідача [PERSON] за Договором № 4146832 від 17.09.2021. Дане відступлення підтверджується і реєстром боржників від 26.01.2022 до договору факторингу 26-01/2022-83, де порядковий номер відповідача [PERSON] -579. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. до відповідача [PERSON] за Договором № 4146832 від 17.09.2021. Згідно представленого розрахунку заборгованості відповідно договору № 4146832 від 17.09.2021, станом на 10.03.2023 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Коллект Центр» становить 46217,8,00 грн., з них : 8755,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 35562,8 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги, 1900,00 грн. - заборгованість за комісією на дату відступлення права вимоги. ТзОВ «Коллект Центр» звертаючись до суду з даним позовом вказує, що відповідач [PERSON] має невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує та наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення до суду за захистом своїх прав. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В ході судового розгляду судом встановлений факт укладення кредитного договору, де однією із сторін був відповідач [PERSON] , що підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема копією договору про споживчий кредит № 4146832 укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та квасницею І.Я.. Після укладення кредитних договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, в кредиторів виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, натомість відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у визначеному розмірі, який був обумовлений між сторонами умовами договору. З представлених позивачем доказів, судом встановлено, що на підставі укладених кредитних договорів відповідачу [PERSON] надано грошові кошти, відтак первинний кредитор прийняті на себе зобов`язання за вказаними кредитним договором виконав своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, відповідач [PERSON] будучи ознайомленим з умовами договорів, в тому числі і з розміром відсоткової ставки взяті на себе зобов`язання не виконав та у передбачений в договорах строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування коштами не повернув, унаслідок чого в останнього виникла заборгованість. Долучені позивачем до матеріалів справи розрахунки заборгованості за кредитним договором, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідачкою не спростовані іншими розрахунками, а зазначена у них інформація щодо розміру заборгованості також не спростована належними та допустимими доказами. Відтак в ході судового розгляду судом встановлено факт укладення кредитних договорів, отримання відповідачем кредитних коштів та те, що отримані кошти в добровільному порядку первинному кредитору не повернуті, а враховуючи той факт, що на підставі договорів факторингу право вимоги щодо відповідача [PERSON] було відступлено на користь ТОВ «Коллект Центр», та таке відступлення права вимог відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 512 та 513 ЦК України, то позов ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення, так як порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів. Щодо витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. Судом встановлено, що представництво інтересів позивача ТОВ «Коллект Центр» у суді здійснювалось АО «Лігал Ассістанс» на підставі Договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024. Згідно заявки на надання юридичної допомоги № 521 від 01.07.2025ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з КвасниціІ.Я. Згідно витягу з Акту №12 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025, вбачається, що АО «Лігал Ассістанс» надавалися такі види юридичних послуг позивачу, а саме: надання усної консультації з вивчення документів - 4000 грн, складання позовної заяви - 12000 грн, всього на суму 16 000 грн.. В позовній заяві представник позивача ТОВ ««Коллект Центр» просив суд стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 16 000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині витрат на правничу допомогу суд виходив з наступних норм та мотивів. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 ст.137ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно також відзначити, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. Відтак, аналізуючи вищенаведені фактичні обставини справи, зважаючи на виконану адвокатом роботу, як до подання позовної заяви до суду, так і в ході судового розгляду справи, виходячи з конкретних обставин справи та відсутність заяви відповідача про зменшення витрат на правову допомогу суд приходить до переконання про підставність заявлених до відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16000, 00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання стягнення судових витрат у виді судового збору суд виходив з наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 2422, 40 грн.

Outcome: approved