Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі ТОВ «Цикл Фінанс»), в особі представника Кеню Д.В., за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суд надіслано позовну заяву про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 11 281,72 грн., а також понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 12.01.2020 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ОТП БАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2028543974, за умовами якого банк надав позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені договором, який складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Відповідачем не виконанні належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст. ст. 526, 527 ЦК України. Внаслідок чого, 18.08.2021 року між АТ "ОТП БАНК" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЦИКЛ ФІНАНС" укладений Договір факторингу № 18/08/21, згідно якого первісний кредитор - АТ "ОТП БАНК", відступив на користь нового кредитора ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 2028543974 від 12.01.2020 року, укладений між АТ "ОТП БАНК" та [PERSON] . Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" є обґрунтованою та документально підтвердженою, та становить 11 281,72 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 7000,00 грн., заборгованість по відсотках - 4281,72 грн. ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС", який набув право грошової вимоги, на адресу відповідача направив повідомлення про відступлення права вимоги від АТ "ОТП БАНК", із зазначенням суми заборгованості до сплати. У зв`язку з цим, позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 11 281,72 грн. та у порядку розподілу судових витрат, стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися. Представником позивача у п.5-6 прохальної частини позовної заяви зазначено про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.6). Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції засобами поштового зв`язку (а.с.69,73). Повідомлень щодо поважності причин її відсутності, заяви про слухання справи за її відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин на підставі ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що 12.01.2020 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ОТП БАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2028543974 (далі Договір) (а.с.29). Відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 678,87 грн. на придбання товару (п.1.1 Договору), зі сплатою процентів за користування кредитними коштами 0.01 % річних, комісія за управління кредитом становить 3% від суми кредиту щомісячно, строк кредиту 9 місяців, дата остаточного повернення кредиту 12.10.2020 року. Згідно п.1.4 Договору, датою (моментом) надання Банком та отримання позичальником Кредиту вважається дата підписання позичальником Кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування за дорученням позичальника коштів на поточний рахунок Продавця 1 на придбання товару. У разі отримання Кредиту також і на оплату Послуг у Продавця та/або на оплату Комісійної винагороди за видачу Кредиту. Кредит надається також шляхом перерахування банком відповідної частини Кредиту на поточний рахунок Продавця послуг та/або утримання Банком комісійної винагороди за видачу Кредиту. Після підписання кредитного договору, разом з Додатком № 1 до договору, Орієнтованого Графіку платежів та розрахунок загальної вартості кредиту; Паспорту споживчого кредиту, Додатку № 1 до паспорту споживчого кредиту - Графіку платежів та розрахунок загальної вартості кредиту; Анкету-заяву на отримання кредиту/Опитувального листа; Згодою-Дозволу на обробку персональних даних, від 12.01.2020 [PERSON] власним підписом засвідчила факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена кредитним договором. Відповідно до розписки від 12.01.2020 [PERSON] підтвердила отримання картки № [NUMBER] , що емітована на її ім`я. З правилами користування карткою та діючими тарифами АТ "ОТП БАНК" ознайомлена (а.с.37-зворот). Доказами придбання товарів за кредитні кошти є рахунок на оплату № ЗЦ0002792 від 12.01.2020 ТОВ «ЦЕТЕХНО», квитанція по чеку ТОВ «ЦЕТЕХНО», видаткова накладна ТОВ «ЦЕТЕХНО» № ЗЦ 000001144 від 12.01.2020, Специфікація до кредитного договору, які підтверджують перерахування коштів та придбання товару на загальну вартість 8108,87 грн. (а.с.36-38). Згідно виписки з рахунка приватного клієнта № 2028543974_CARD, розрахунковий період з 12.01.2020 по 18.08.2021, де відображено внутрішньобанківські операції, карткою користувалися до 22.07.2021, рахунок за мінусом 7 018,70 грн. за рахунком, в т. ч. фінансові трансакції за рахунком (а.с.11-12). Згідно розрахунку заборгованості за договором №2028543974_CARD від 12.01.2020 картковий рахунок № [NUMBER] UAN, про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) по клієнту [PERSON] станом на 18.08.2021 р. рахується заборгованість в розмірі 11 281,72 грн. (а.с.42-48). В порушення вимог кредитного договору відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості. При укладанні договору, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд приймає до уваги твердження представника позивача, що відповідачем [PERSON] 12.01.2020 р. було укладено кредитний договір № 2028543974 за невиконання зобов`язань за яким у останньої виникла заборгованість. 18.08.2021 року між АТ "ОТП БАНК" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЦИКЛ ФІНАНС" укладено Договір факторингу № 18/08/21 (а.с.16-20), у відповідності до умов якого АТ "ОТП БАНК" передало (відступило) ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" прийняло належні АТ "ОТП БАНК" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості). Таким чином, ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" набуло права грошової вимоги, що підтверджено Актом приймання-передачі реєстру боржників № 1 по договору факторингу № 18/08/2021 від 18.08.2021 (а.с.10), платіжним дорученням № 1592 від 18.08.2021(а.с.26), в тому числі й до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 2028543974 від 12.01.2020 року, що підтверджено Витягом з Додатку № 1 до Договору факторингу № 18/08/2021 від 18 серпня 2021 року, порядковий номер 6059, на суму боргу 11281,72 грн. (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється на підставі правочину. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові, як це закріплено положеннями ч. 1 ст. 513 ЦК України. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Правомірність укладеного між сторонами кредитного договору, як правочину сторонами не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Первинним кредитором відповідачу надано кредитні кошти, які остання повинна була повернути. Проте, відповідач зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості та витягом з реєстру боржників наданими позивачем (а.с.14, 42-48). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорено, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які остання повинна була повернули та сплатити інші платежі, передбачені Договором. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, не надала Банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображається у Розрахунку заборгованості за Договором. Відповідач будь-яких належних та допустимих доказів на спростування розміру заборгованості за кредитним договором, суду не надала. Розмір заборгованості за кредитом в сумі 11281,72 грн. підтверджується розрахунком, наданим позивачем (а.с.42-48). Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджуються з умовами кредитного договору. Тому суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Факт порушення відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 2028543974 від 12.01.2020 року в розмірі 11281,72 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. (а.с.27). Щодо витрат на правничу допомогу. Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., на підтвердження яких надано наступні копії документів: Акт 2028543974 (CARD) про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 25.08.2025р. з переліком та обсягом наданих правових послуг, а також вартістю наданих послуг і виконаних робіт, загальна вартість яких склала 3000,00 грн. (а.с.9), Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кеню Д.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості, з переліком та обсягом наданих правових послуг, а також вартістю наданих послуг і виконаних робіт, загальна вартість яких склала 3000,00 грн. (а.с.15), договір про надання правничої допомоги № 43453613 від 02.01.2025 року, укладеного між Адвокатом Кеню Д.В. та ТОВ «Цикл фінанс» (а.с.21-23), ордер на надання правничої допомоги серії АІ № 1975607, на підставі якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» доручає адвокату Кеню Д.В. на підставі договору про надання правничої допомоги представляти інтереси товариства у Запорізькому районному суді Запорізької області (а.с.40), свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю серії КС № 10682/10 на ім`я Кеню Д.В. (а.с.41). Матеріали справи не містять належного та допустимого доказу щодо неспівмірності витрат позивача на правову допомогу, клопотань відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року зі справи №922/445/19 та від 22.11.2019 року зі справи № 910/906/18 викладено правову позицію відповідно до якої положення частини п`ятої статті 126 ГПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок. На підставі викладеного і

Outcome: approved