Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» у серпні 2025 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 14.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір №3888152, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 8000 грн. на узгоджений у договорі строк та зі сплатою процентів та комісій за користування кредитом. 26.07.2024 року укладено договір №26-07/2024 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором №3888152. Загальний розмір заборгованості за договором №3888152від 14.01.2022 року, становить 15209,04 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 6872 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 6817,04 грн.; заборгованість за комісіями 1520 грн. Крім того, 26.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» та відповідачем укладено договір №1202614291816, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 1800 грн. на узгоджений у договорі строк та зі сплатою процентів та комісій за користування кредитом. 29.05.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір факторингу №29-05/23, згідно якого права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №1202614291816, було передано ТОВ «Коллект Центр». 18.02.2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №18-02/25. Таким чином, позивач наділений правом вимоги до відповідача за договором №1202614291816. Загальний розмір заборгованості за договором №1202614291816 від 26.01.2022 року, становить 5391 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 1800 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 3591 грн.. Загальний розмір заборгованості за вказаними кредитними договорами становить 20600,04 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 8672 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10408,04 грн.; заборгованість за комісіями 1520 грн. У зв`язку із зазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у вказаній сумі, а також суму судових витрат та витрат на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в подав суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач подав до суду заяву, за змістом якої розгляд справи просив проводити без його участі. Вказав, що згідний оплатити тіло кредиту, щодо нарахування відсотків заперечив, так як в країні введений військовий стан. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.01.2022 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №3888152, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 8000 грн на строк 15 днів до 29.01.2022 року, комісія за надання кредиту в сумі 1520 грн, яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово, та процентів за користування кредитом в сумі 3000 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Крім того відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту. Відповідно до п.1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За умовами п.2.3.1 Продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Умови пролонгацій узгоджені сторонами у п.2.3.1.1 та п.2.3.1.2. При цьому, пролонгація на пільгових умовах передбачає вчинення позичальником дій, зокрема сплати комісії за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці у п.2.3.1.1. Договору. За умовами п.2.3.1.2. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування , але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Згідно з п.4.2. кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі від 14.01.2022 року, що відповідає ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №3888152 від 14.01.2022 року (наданого первісним кредитором ТОВ «Мілоан»), заборгованість за вказаним договором становить 15 209,04 грн., з яких: 6 872 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6 817,04 грн. заборгованість за нарахованими процентами (період з 14.01.2022 року до 04.03.2022 року), 1520 грн. заборгованості за комісіями. 26 липня 2024 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Факторинг Партнерс" було укладено договір факторингу №26-07/2024, за умовами якого ТОВ "Мілоан" передало позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі й за кредитним договором, укладеним між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] .. Згідно Реєстру боржників до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024р. відповідач має заборгованість за договором про споживчий кредит № 3888152 у розмірі 15 209,04 грн., з яких: 6 872 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6817,04 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1520 грн. заборгованості за комісіями. Також, 26.01.2022 року між ТОВ "Віва Капітал" та [PERSON] укладено Кредитний договір №1202614291816, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 1800 грн. на строк 15 днів до 10.02.2022 року, та процентів за користування кредитом в розмірі 693,5% річних, що становить 1,9% в день від суми кредиту за кожен день користування ним.\~ Відповідно до п.1.10\~ сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення строку дії договору блокує можливість отримання позичальником отримання нових кредитів та є відповідальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦПК України, яка має наслідком продовження строку дії договору. В п.1.10.1. зобов*язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення строку дії договору, однак при надходженні платежу зобов*язання позичальника по оплату основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 60 календарних днів від дати закінчення строку дії договору. Згідно п.1.10.2. з наступного дня після закінчення строку дії договору позичальник зобов*язаний щоденно оплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 3,71% річних, що становить 0,01% в день від суми користування кредитом за кожний день користування ним. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі від 26.01.2022 року, що відповідає ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №1202614291816 від 26.01.2022 року (наданого первісним кредитором ТОВ "Віва Капітал"), заборгованість за вказаним договором становить 5391 грн., з яких: 1 800 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3591 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, станом на 29.05.2023 року (період з 26.01.2022 року до 30.06.2022 року). 29.05.2023 року було укладено договір №29-05/23, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №1202614291816. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №1202614291816. 18.02.2025 року було укладено договір №18-02/25, відповідно до якого ТОВ "Коллект Центр" відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №1202614291816. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №1202614291816. Згідно Реєстру боржників до договору факторингу №18-02/25 від 18.02.2025 р. відповідач має заборгованість за договором про споживчий кредит № 1202614291816 у розмірі 5391 грн., з яких:\~ 1 800 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3591 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому, в частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звідси позовні вимоги в частині двох договорів по тілу кредиту та заборгованості по відсотках є обґрунтовані та підлягають до задоволення. Разом з тим, посилання відповідача у заяві про відсутність підстав для стягнення відсотків через воєнний стан, не можуть бути враховані судом, з огляду на наступне. Відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022, від 18.04.2022 р. № 259/2022, від 17.05.2022 р. № 341/2022, від 12.08.2022 р. № 573/2022, від 07.11.2022 р. № 757/2022, від 06.02.2023 р. № 58/2023, від 01.05.2023 р. № 254/2023, від 26.07.2023 р. № 451/2023, від 05.02.2024 р. № 49/2024, від 06.05.2024 р. № 271/2024, 28.10.2024 р. № 740/2024, 26/2025 від 14.01.2025 р., №235/2025 від 15.04.2025, №478/2025 від 14.07.2025, №793/2025 від 21.10.2025, затверджених Верховною Радою України в Україні діє воєнний стан по 03.02.2026 р. 17.03.2022 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії Підпунктом 2 пункту 3 розділу І вказаного закону розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 18. Зазначеним пунктом встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей`визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Посилання відповідача на відмову від сплати відсотків за користування кредитом у зв`язку із запровадженням воєнного стану є безпідставними, оскільки відсотки нараховувалися відповідно до погоджених сторонами умов кредитних договорів, за встановленими ставками та виключно в межах строку користування кредитом. Водночас, положення законодавства, якими встановлено звільнення позичальника у період дії воєнного (надзвичайного) стану стосується штрафу та пені. Проте, пеня та інші штрафні санкції за прострочення не нараховувалися. Сам по собі факт запровадження воєнного стану не є підставою для звільнення від сплати відсотків за користування кредитом. Звільнення від виконання такого обов`язку законодавством передбачено виключно для військовослужбовців та за умови надання підтвердних документів. Відповідачем жодних доказів цього не надано, у зв`язку з чим підстави для звільнення його від сплати заборгованості за\~ відсотками відсутні. Щодо стягнення 1520 грн. комісії, суд зазначає наступне. У постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що «якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Пунктом 1.5.1 договору було передбачено комісію пов`язану з наданням кредиту 19% від суми кредиту, що становить 1520 грн. З урахуванням зазначеного, та того, що позивач є фінансовою установою, нарахування комісії за надання та обслуговування кредиту є неправомірним, оскільки в договорі чітко не зазначено необхідність витрат банку по даній комісії, а тому позов в цій частині не підлягає до задоволення. Оскільки відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості та не надано доказів виконання зобов`язань за кредитними договорами, а умовами договорів передбачена їх пролонгація, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для стягнення заборгованості у розмірі 19 080,04 грн. Аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених вимог, що є підставою для їх задоволення частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між стронами суд враховує наступне. У відповідності до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. Між ТОВ «Факторинг Партнерс» в особі директора Сердійчук Я.Я. та адвокатським бюро «Лігал Ассістанс» в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. укладено договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року. Згідно витягу з акту №15 про підтвердження факту надання (правової) допомоги адвокатом від 31.07.2025 року, адвокатське бюро «Лігал Ассістанс» надало, а ТОВ «Факторинг Партнерс» отримало правову допомогу, що полягало у наданні усної консультації з вивчення документів 4 000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 9 000 грн. Загальна вартість наданих послуг адвокатським бюро «Лігал Ассістанс» складає 13 000 грн. Суд вважає, що витрати в розмірі 13 000 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат. З матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідності. Доданий договір про надання правничої допомоги свідчить про те, що адвокатом було виконано роботу по складанню та поданню не одного позову від імені позивача, які є ідентичними та не потребують значного часу для вивчення матеріалів і складання позовної заяви. Оскільки рішенням суду позов задоволено, чим відновлено порушене право позивача, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом належного захисту в суді, враховуючи недотримання співмірності витрат на правничу допомогу, вважає, що необхідно зменшити розмір стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу до суми 3000 грн., яка відповідатиме принципу розумності і в цій частині позовних вимог задоволено частково. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на користь позивача з відповідача слід стягнути оплачений судовий збір в розмірі 2 243,66 грн., відповідно до частки задоволених позовних вимог (92,62%).

Outcome: partial