Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем (матір`ю) [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги заявник мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю її чоловіка [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке прийняв її син [PERSON] шляхом спільного проживання, але не оформив свої спадкові права та помер [INFO] . 07 жовтня 2025 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Звягельського районного нотаріального округу Петрук С.П. із заявою та необхідними документами для видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що належать [PERSON] , після смерті чоловіка [PERSON] , приватним нотаріусом заведено спадкову справу щодо спадкового майна та відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] . Встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини необхідне заявнику для оформлення спадщини на спадкове майно. Ухвалою суду від 17.11.2025 заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання заявник не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, а також вказала, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що заявлені вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане повторно 15.07.2025 року. На день смерті [PERSON] в шлюбі не перебувала. Відповідно до ксерокопії Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,31 га, яка розташована на території Кулішівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 24-25). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 СК України №00052398636 від 15.07.2025 року стверджується, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Згідно довідки Кулішівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради №657 від 15.07.2025 [PERSON] з травня 2010 року постійно проживав без реєстрації в [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] до дня її смерті, [INFO] . В своїх письмових поясненнях від 11.12.2025, які надані суду [PERSON] та [PERSON] , останні підтвердили, що [PERSON] на день смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживав разом з нею без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , доглядав матір, вели спільне господарство, провів поховання за власний рахунок. [PERSON] . помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.10.2015 року. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.06.1981 [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно довідки Степанівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради №452 від 17.09.2025 [PERSON] на день своєї смерті [INFO] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті разом з ним та по даний час в цій квартирі постійно проживає та зареєстрована дружина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~копії постанови\~про відмову\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~№136/02-31\~від 07.10.2025,\~у зв`язку\~з відсутністю\~факту прийняття\~спадщини,\~приватний нотаріус\~Звягельського районного\~нотаріального округу\~Житомирської області\~Петрук С.П.,відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 ст. 316 ЦПК України встановлено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до п.п.3.20 п. 3 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (із змінами), факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо). Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 10.01.2019 по справі № 484/747/17 дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця (позивач) за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Аналогічного змісту висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 26.04.2023 у справі № 204/1052/20, додатково Верховним Судом у вказаній постанові наголошено, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відтак, проаналізувавши встановлені під час судового розгляду обставини справи, а також зібрані докази, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , на день її смерті, тобто на час відкриття спадщини, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду на підставі досліджених безпосередньо судом доказів. Враховуючи вищевикладене та оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини для заявника має юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне їй для реалізації своїх прав на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, з урахуванням всіх встановлених обставин справи, суд вважає, що заява [PERSON] обгрунтована та підлягає до задоволення. Відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved