Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 01 травня 1999 року у Вільчанській селищній раді Вовчанського району Харківської області, актовий запис № 2, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - « [PERSON] » (документ сформований в системі «Електронний суд» 21.10.2025). В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначає,\~що 01.05.1999 між нею \~ \~та відповідачем\~ [PERSON] ,\~був зареєстрований шлюб. Спільне подружнє життя у них не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту, між нии відсутні взаєморозуміння та повага. На даний час вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, тривалий час проживають окремо, шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Ухвалою суду від 23.10.2025 відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач відповідь на відзив не подав. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає\~ задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 травня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у Вільчанській селищній раді Вовчанського району Харківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. З позову вбачається, що сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі\~ст. 113 Сімейного Кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ ст. 24 СК України\~\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої\~\~Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи, на те, що сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved