Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-12 00:00:00

До Центрального районного суду м. Миколаєва у листопаді 2018 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь 48 691 грн 92 коп. матеріальної шкоди, 20 000 грн 00 коп. моральної шкоди та 10 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2019 року відкрито загальне позовне провадження. У період з листопада 2018 року до лютого 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 10 лютого 2021 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. Від відповідача [PERSON] 21 вересня 2021 року надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що його не було за кермом автомобіля «Lexus RX 350» р/н [NUMBER] та позивачем не надано будь-якого платіжного документа, на підтвердження оплати ремонту транспортного засобу. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2021 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та витребувано докази. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2023 року до участі у справі залучено співвідповідача [PERSON] . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідачі до суду не зявилися з невідомих суду причин. Враховуючи бажання представника позивача про розгляду справи без його участі, тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи без участі сторін. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. У м. Миколаєві 05 серпня 2018 року о 04:01 год. в районі перехрестя вул. 2-Єкіпажна та вул. 9-Воєнна, відбулася дорожньо-транспортна пригода (зіткнення т/з) за участю автомобіля «Daewoo Lanos» р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Lexus RX 350» р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником «Daewoo Lanos» р/н [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до висновку за звітом № 178-18 від 09 серпня 2018 року матеріальна шкода, завдана транспортному засобу «Daewoo Lanos» р/н [NUMBER] на момент заподіяння шкоди становить 37 573 грн 63 коп. Зі зворотного повідомлення Міської лікарні швидкої медичної допомоги від 05 червня 2018 року слідує, що [PERSON] отримав закриту черепно мозкову травму, СГМ, забій, дісторізію шийного відділу хребта, больовий синдром. Постановою Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 31 жовтня 2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018150020003249 від 17 серпня 2018 року закрито у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 КК України. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 жовтня 2018 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, статі 124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. За результатами апеляційного провадження постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 січня 2022 року апеляційну скаргу представника потерпілого [PERSON] адвоката Клиса А.А. задоволено частково. Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 жовтня 2018 року скасовано. Прийнято нову, кою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУПАП. Провадження у справі про притягнення [PERSON] за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУПАП закрито на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке. Пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди як спосіб захисту цивільних прав та інтересів. У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 20 000 грн 00 коп. посилаючись на те, що він під час дорожньо транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні. Позивач зазначає, що внаслідок отриманих травм він зазнав моральних та фізичних страждань, які полягали в тому, що негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції, при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервовість, дратівливість. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, СГМ, забій, дісторізію шийного відділу хребта, больовий синдром. С уд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди йому завдано моральну шкоду, яка полягала у моральних та фізичних стражданнях, яка має бути відшкодована відповідачем [PERSON] . Суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про те, що це не він перебував за кремом транспортного засобу «Lexus RX 350» р/н [NUMBER] , оскільки оцінка таким доказам була надана судом апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги [PERSON] на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 жовтня 2018 року і суд дійшов висновку, що такі доводи не підтверджені належними та допустими доказами. Доказів на підтвердження таких доводів не надано у під час розгляду справи № 490/9901/18. Відтак, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На думку суду з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути у сумі 20 000 грн 00 коп. Така сума моральної шкоди на думку суду є достатньою для відшкодування завданої йому моральної шкоди. Підстав для стягнення шкоди з [PERSON] суд не вбачає. Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, то суд зазначає таке. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Daewoo Lanos» р/н [NUMBER] його власником є [PERSON] , тоді як із позовом до суду звернувся [PERSON] . Представником позивача адвокатом Клисом А.А. до суду надано пояснення надані від імені [PERSON] , яка повідомила, що транспортний засіб «Daewoo Lanos» р/н [NUMBER] є спільним майном її та її чоловіка [PERSON] і вона доручила своєму чоловіку керувати транспортним засобом. Обслуговуванням та ремонтом автомобіля після дорожньо-транспортної події займався її чоловік. Також просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Під час розгляду справи представник відповідача Константиновський Г.Б. вказував на те, що наявними у справі матеріалами не підтверджено право [PERSON] звертатися до суду із позовними вимогами про стягнення матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу «Daewoo Lanos» р/н [NUMBER] . Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позивачем до позовної заяви не надано доказів того, що він та [PERSON] є подружжям, а вказане авто є спільним майном подружжя. Копія свідоцтва про шлюб позивачем до матеріалів справи не надана, відтак суд позбавлений можливості перевірити доводи позивача про те, що автомобіль «Daewoo Lanos» р/н [NUMBER] є спільним майном подружжя та [PERSON] має право вимагати відшкодування матеріальної шкоди, завданої цьому транспортному засобу. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] на користь позивача [PERSON] , у задоволенні таких вимог слід відмовити. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у сумі 180 грн 60 коп. Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп., то суд не вбачає підстав для їх задоволенні, оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем таких витрат. У договорі про надання юридичних та консультативних послуг від 14 серпня 2018 року не зазначено яку суму [PERSON] сплатив за правничу допомогу.

Outcome: partial