Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

22 вересня 2025 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що є донькою [PERSON] та у теперішній час навчається на 1-му курсі Національного університету біоресурсів і природокористування України на факультеті харчових технологій та управління якістю продукції АПК на денній формі навчання, термін навчання з 01.09.2025 по 30.06.2029. Посилаючись на те, що вона є повнолітньою, однак продовжує навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, її мати знаходиться за кордоном, їй ніхто не допомагає, перед навчанням вимушена була працювати самостійно щоб утримувати себе. Всі витрати на продукти харчування, знаряддя навчання покладаються на неї, бо її батько матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює у ДНМС та отримує гідну заробітну плату. У зв`язку з чим [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.09.2025 і до досягнення нею двадцятитрирічного віку за умови продовження навчання. Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 12 год 30 хв 20 жовтня 2025 року, яке в подальшому неодноразово відкладалося, востаннє на 12 год 20 хв 10 грудня 2025 року. Позивачка у судове засідання не з`явився, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала. Від представника відповідача адвоката Мусієнка В.О. надійшли письмові пояснення, в яких він просив відмовити в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), натомість просив визначити аліменти у меншому розмірі, а саме у розмірі 1/8 частини, посилаючись на те, що на відповідача покладено обов`язок утримувати трьох неповнолітніх/малолітніх дітей та одну повнолітню дитину, яка навчається. Відповідач офіційно працює, отримує середній щомісячний дохід межах, достатніх для мінімального забезпечення власних потреб та потреб дітей, інших стабільних джерел доходу не має. При цьому він несе витрати на житло, комунальні послуги, харчування, лікування й навчання дітей. Крім того, представник відповідача заявив клопотання, в якому просив суд провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника та підтримав обставини викладені ним в письмових поясненнях. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до довідки за № 079, виданої 26.08.2025 деканом факультету Харчових технологій та управління якістю продукції АПК Національного університету біоресурсів і природокористування України, [PERSON] , є студенткою першого курсу денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2025 по 30.06.2029 (а.с. 8). Положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і повнолітніми дочкою або сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.ст. 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. \~\~\~Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливість надавати таку допомогу. Така сама позиція викладена у постанові ВС/КЦС № 559/379/17-ц від 20.08.2018 року. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є батьком позивачки, яка досягла повноліття і продовжує навчання на денній формі навчання, інших доходів не має, термін навчання до 2029 року, не досягла 23-річного віку, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. З урахуванням ст. 182 СК України суд при ухваленні рішення враховує той факт, що відповідач не надав суду доказів відсутності у нього можливості надавити допомогу дочці, але у нього ще є інші діти дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 22 вересня 2025 року, до припинення нею навчання, але не більше як до 23-х річного віку. Стягнення аліментів саме у такому розмірі на переконання суду буде відповідати встановленим обставинам справи, принципам розумності та справедливості, забезпечить належне утримання позивача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору в\~розмірі\~1211,20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial