Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Заявниця, через представника - адвоката Камочкіну А.Ю., звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що померлий [INFO] [PERSON] і померла [INFO] [PERSON] є батьками померлого [INFO] [PERSON] . Вказана заява обґрунтована тим, що [INFO] , перебуваючи на бойовому завданні у зв`язку з воєнною агресією рф на території України та введенням воєнного стану загинув її чоловік - [PERSON] . Після смерті чоловіка вона звернулась із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, проте документи повернули для доопрацювання в частинні надання доказів на підтвердження факту родинних відносин між її загиблим чоловіком та його померлими батьками, оскільки є розбіжності в написані їх прізвищ. Вказала, що у свідоцтві про народження померлого чоловіка [PERSON] , прізвища батьків вказані на російській мові « [PERSON] »; у витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, прізвища батьків на час укладення шлюбу вказано « [PERSON]», а у свідоцтвах про смерть прізвища батьків вказано « [PERSON] », померлого чоловіка - « [PERSON]». У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Камочкіна А.Ю. заяву підтримали, посилаючись на викладені в ній доводи, та просили її задовольнити. Заінтересована особа Міністерство оборони України у судове засідання свого представника не направив. До суду надійшли пояснення, в яких представник вказав, що заявниця не надала документів, які підтверджують родинні відносини між загиблим та його батьками, а тому не може претендувати на одноразову грошову допомогу відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168. Також, просив заяву залишити заяву без розгляду, оскільки вбачає спір про право. Вислухавши пояснення заявниці та її представника, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26 серпня 1995 року між [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, та [PERSON] (заявниця), [INFO] , уродженки с. Опачичі Чорнобильського району Київської області, укладено шлюб (актовий запис № 80). Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 19). Як вбачається зі свідоцтва про народження, [PERSON] , народився [INFO] у с. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, його прізвище вказано « [PERSON] » (російською мовою); в графі батько зазначений « [PERSON] » (російською мовою), а в графі мати - « [PERSON] » (російською мовою) (а.с.20). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] , 28 жовтня 1972 року змінила прізвище на « [PERSON]» (а.с. 24-25). Згідно з копією свідоцтва про смерть, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с. Первомайське Донецької області (а.с. 21). Згідно з копією свідоцтва про смерть, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (а.с. 22). Згідно з копією свідоцтва про смерть, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в селищі Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 23). З копії витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №26/д від 20 вересня 2024 року, вбачається, що у поданих [PERSON] на розгляд комісії документах наявні розбіжності між прізвищем загиблого військовослужбовця та прізвищами його батька і матері, що унеможливлює підтвердження факту їх родинних відносин, а саме: прізвище матері загиблого « [PERSON] »; прізвище батька « [PERSON] », тоді як прізвище загиблого « [PERSON]» (а.с.27-39). У судовому засіданні досліджені фотокопії фотографій (а.с. 40-43). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] , який помер [INFO] , є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . У відповідності до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. Положеннями ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлення факту родинних відносин необхідне заявниці [PERSON] для реалізації її права на отримання одноразової грошової допомоги після смерті чоловіка військовослужбовця. Згідно ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". За таких обставин, суд вважає, що факт родинних відносин, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення її особистих прав, чинним законодавством не передбачено інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, докази містять у собі фактичні дані, які пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт родинних відносин. У наданих суду документах, які зазначені вище, а саме у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу прізвища батька і матері [PERSON] (померлого чоловіка заявниці) вказано після реєстрації шлюбу « [PERSON]» (українською), а пізніше у свідоцтві про народження [PERSON] прізвище останнього та його батьків було зазначено російською мовою « [PERSON] », проте у подальшому у свідоцтві про смерть батьків [PERSON] їхні прізвища вказані українською мовою « [PERSON] », а померлого чоловіка заявниці - « [PERSON]». При встановленні факту родинних відносин суд бере також до уваги те, що у заявниці є в наявності всі документи, які належали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заперечення Міністерства оборони України проти задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин, які мотивовані тим, що заявником не було надано доказів на підтвердження такого факту, суд відхиляє, оскільки в ході судового розгляду були проаналізовані документи, яким надано належну оцінку, і вони дають суду можливість дійти висновку, що такі повністю підтверджують факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] були батькими [PERSON] , який помер [INFO] . Також щодо заперечень Міністерства оборони України, які обґрунтовані тим, що факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження, суд зазначає таке. Як встановлено в ході розгляду даної справи, підставою для звернення [PERSON] до суду стала та обставина, що Міністерством оборони України повернуто поданий нею пакет документів на доопрацювання через недоведення факту родинних стосунків між її загиблим чоловіком та його померлими батьками, у зв`язку з чим неможливо визначити розподіл одноразової грошової допомоги в повному обсязі. При цьому Міністерство оборони України не заперечувало права заявника на отримання відповідної допомоги та не відмовляли у виплаті такої допомоги. Отже, в даному випадку не вбачається існування спору про право, а має місце розбіжність у документах померлого чоловіка заявника, які б давали можливість Міністерству оборони України достовірно визначити розподіл одноразової грошової допомоги у повному обсязі, що перешкоджає заявнику звернутися за вирішенням питання щодо отримання грошової допомоги по суті. Крім того слід зазначити, що Міністерство оборони України не є суб`єктом отримання грошової допомоги, внаслідок загибелі військовослужбовця, а тому між ним та заявником не може бути ніякого спору про право на цю допомогу. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. За відсутності спору з приводу законності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту - віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця - за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21. За таких обставин, клопотання Міністерства оборони України про залишення заяви без розгляду задоволенню не підлягає. Проаналізувавши та оцінивши надані докази, суд робить висновок, що заявницею надані належні та допустимі докази родинних відносин її загиблого чоловіка і його батьків, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, а різниця в зазначенні прізвища викликана різним його перекладом з російської на українську мову, у зв`язку із чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved