Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] в якому, просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за Кредитним договором №1011782-1 від 01.09.2020 р. в розмірі 31121,93 грн., з яких 25636,11 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5485,82 грн. нараховані проценти, стягнути судовий збір в розмірі 2422,40. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги представник позивача зазначив, що відповідач уклала з ТОВ «СС ЛОУН» 01.09.2020 р. електронний Кредитний договір №1011782-1. Загальний розмір наданого кредиту складає 35100,00 грн. 07.04.2021 р. між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «Фінфорс» укладено Договір факторингу №40071779, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Як вбачається з Витягу з реєстру прав грошових вимог ТОВ «СС ЛОУН» відступило на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором №1011782-1 на загальну суму 31121,93 грн. Про відступлення ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «СС ЛОУС» повідомило позичальника шляхом направлення 07.04.2021 р. на електронну адресу позичальника електронного листа. Заборгованість позичальника по кредитному договору перед ТОВ «Фінфорс» не виконана і складає 31121,93 грн. 08.10.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явивсь, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 01.09.2020 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «СС ЛОУН» було укладено електронний кредитний договір №1011782-1. Згідно договору [PERSON] отримала кредит в сумі 35100,00 грн. (а.с.30-36) 07.04.2021 р. між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «Фінфорс» укладено Договір факторингу №40071779-97, згідно до якого ТОВ «СС ЛОУН» зобов`язалося відступити ТОВ «Фінфорс» право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №1011782-1 від 01.09.2020 (а.с.47-50) Як вбачається з Витягу з реєстру прав грошових вимог від 07.04.2021 р. ТОВ «СС ЛОУН» 07.04.2021 р. відступило на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором №1011782-1 від 01.09.2020 р. на загальну суму 31121,93 грн. (а.с.51) Таким чином, ТОВ «Фінфорс» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «СС ЛОУН» втратило такі права. Згідно розрахунку заборгованості за договором №1011782-1 від 01.09.2020 р. заборгованість відповідача [PERSON] становить 31121,93 грн., з яких: - 25636,11 грн заборгованість за тілом кредиту; - 5485,82 грн. нараховані проценти. (а.с.42-46) Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 р. у справі №732/670/19, від 23.03.2020 р. у справі №404/502/18, від 07.10.2020 р. №127/33824/19. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України. За умовами ст.ст. 1049 та 625 ЦК України після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016 р. у справі за № 6-1412цс16). Загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] , що підлягає стягненню становить 31121,93 грн., з яких: - 25636,11 грн заборгованість за тілом кредиту; - 5485,82 грн. нараховані проценти. Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved