Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводи сторін [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати арешт нерухомого майна, яке йому належить, а саме житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , який накладений на підставі Ухвали Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03.12.1998року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому на праві власності приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Домоволодіння набуте ним на підставі договору купівліпродажу, посвідченого 21 липня 1989 року державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори. На даний час в результаті бойових дій будинок знищено. Коли він звернувся за оформленням компенсації за знищене домоволодіння, виявилося що на будинок накладено арешт на підставі Ухвали Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03.12.1998 року. Запити до Куп`янської районної державної адміністрації, Куп`янської військової адміністрації та Основянівського районного суду м. Харкова не дали результатів, у відповідях повідомлено про відсутність документів, на підставі яких арештовано належне йому домоволодіння . Вказує, що у 1998-1999роках у нього та [PERSON] був спір , який вирішувався в судовому порядку, більше судових проваджень не було . [PERSON] померла [INFO] . Згідно витягу із єдиного реєстру боржників [PERSON] в боржниках не значиться . У зв`язку з цим, вважає, що його права порушені та просить суд скасувати накладений на його домоволодіння арешт. Рух справи Ухвалою суду від 23.09.2025 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 19.11.2025 року закрите підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. Участь у справі сторін та інших учасників справи Представниця позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, просили суд позов задовольнити. Представник Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі., Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин [PERSON] на підставі договору купівліпродажу, посвідченого 21 липня 1989 року державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Гречук Е.О. належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Право приватної власності [PERSON] на будинок зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою №429537583 від 02.06.2025 року. З цієї довідки також видно, що накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] на підставі ухвали Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03.12.1998року. Вказана заборона була зареєстрована 12.07.2006 року, в додаткових відомостях вказано перенос заборони №122-1 від 03.12.1998 року. У відповіді на запит від 08.07.2025 року Куп`янська міська військова адміністрація Куп`янського району Харківської області повідомила, що зберігачем інвентаризаційних справ на об`єкти нерухомого майна, розташовані на території Куп`янської громади було визначено КП «Куп`янське бюро технічної інвентаризації». Через збройну агресію російської федерації в Україні адміністративне приміщення КП «Куп`янське БТІ» повність знищено, інвентаризаційні справи, службова документація, комп`ютерна техніка та бази даних знищені. Основ`янський районний суд міста Харкова у листі від 02.07.2025 року №ЕП-938/2025 вказує, що за результатами перевірки даних відсутня інформація про ухвалення судового рішення від 03.12.1998 року щодо арешту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Інформація надана на підставі перевірки даних ЄДРСР, архівних документів Куп`янського міськрайонного суду, які передані на зберігання до Златопільського міськрайонного суду Харківської області та АСДС Куп`янського міськрайонного суду Харківської області. У інформації з Єдиного реєстру боржників від 15.09.2025 рок [PERSON] , [INFO] не значиться. У 1992 році [PERSON] була надано дозвіл на будівництво хліва за за адресою: [ADDRESS] та узаконено самовільне будівництво за вказаною адресою, що підтверджується випискою з рішення виконавчого комітету Куп`янської міської ради народних депутатів №90/11 від 17.03.1992 року та рішенням виконавчого комітету Куп`янської міської ради народних депутатів №90/14 від 17.03.1992 року. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Позивач не може оскаржити дії (бездіяльність) щодо скасування арешту, оскільки виконавче провадження, у якому було накладено арешт, відсутнє , а тому позивач звернувся за захистом порушених прав у порядку позовного провадження. Можливість застосування такого способу захисту порушеного права, як пред`явлення позову про скасування арешту майна, випливає з положень ч. 2 ст. 30 ЦПК України. За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для скасування реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно, за умови відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.10.2022року №203/3435/21. Власником зазначеного домоволодіння є позивач. Наявність арешту майна перешкоджає в реалізації права власності позивачем. Встановити підстави встановлення арешту майна на даний час неможливо, оскільки жодні відомості не збереглися. Через наявність арешту позивач позбавлений можливості розпоряджатися власністю. Таким чином, арешт накладений на нерухоме майно порушує право власності позивача. Так,статтею 41 Конституції Українита статтею1Першогопротоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно доЗакону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Під час розгляду справи не здобуто доказів того, що у позивача є будь-які майнові зобов`язання на забезпечення виконання яких може існувати таке обтяження, а тому існування заборони відчуження спірного майна є надмірним втручанням у його право власності. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права, а тому задовольняє позовні вимоги.

Outcome: approved