Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

У липні 2025 року до суду звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач) із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову товариство вказувало, що 24 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Маніфою» було укладено договір позики № 6818226, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 20 000,00 грн., строком користування до 13 квітня 2024 року (80 днів). Строк позики складається з розрахункових періодів. Акційна процентна ставка, фіксована 1,375% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій. Базова процентна ставка, фіксована 2,50% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду. Основна процентна ставка, фіксована 2,50% на день застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики № 6818226 від 24.01.2024 року, укладеним з відповідачем. 17 липня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Додаткову угоду № 5 до договору факторингу № 1-01/2024 від 11.01.2024 року. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за договором, станом на 30.04.2024 року, утворилася заборгованість у розмірі 70 000,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 50 000,00 грн. заборгованість за процентами, які позивач просив стягнути з відповідача та їх користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді від 15 липня 2025 року позовна заява залишена без руху. 16 липня 2025 року до суду від позивача, на виконання вимог ухвали судді, надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді від 01 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, залучено сторін, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в межах робочого часу суду. Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Станом на день розгляду справи та ухвалення судом рішення, учасники справи не подавали будь-які заяви, клопотання про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи з викликом учасників справи у судове засідання. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступне. 24 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики № 6818226. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою». Згідно п. п. 2.3.1 - 2.3.4 договору: тип позики - довгострокова, сума позики складає 20 000,00 гривень, строк позики: до 13 квітня 2024 року (80 днів). Відповідно до п. 2.4.1-2.4.3 договору акційна процентна ставка, фіксована 1,375% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій. Базова процентна ставка, фіксована 2,50% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду. Основна процентна ставка, фіксована 2,50% на день застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Згідно п. 2.5. договору позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером банківської картки [NUMBER] ……2699, зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті. Договір позики було підписано позичальником [PERSON] електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. До укладання кредитного договору відповідач [PERSON] ознайомився із Паспортом споживчого кредиту (позики), про що свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором, таблицею обчислення загальної вартості кредиту (позики), реальної річної процентної ставки за договором та графіком нарахувань, про що також свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором f91338. Підписавши договір про надання кредиту (позики), відповідач [PERSON] взяв на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Маніфою» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в розмірі 20 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів 24.01.2024 року о 09:49:11 на платіжну картку відповідача № 516874…2699, що постає із листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 05.11.2024 року (а.с. 16). 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до вимог якого, ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. 17 липня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Додаткову угоду № 5 до договору факторингу № 1-01/2024 від 11.01.2024 року. Відповідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 1198, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно заборгованостей. Згідно Витягу з реєстру боржників № 5 від 17.07.2024 року до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 року заборгованість [PERSON] складає 70\~000,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. заборгованість за кредитом та 50\~000,00 грн. заборгованість за процентами. Зазначений розмір заборгованості вказаний у розрахунку заборгованості. Отже, до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 70\~000,00 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 610 цього Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи та наявного у справі договору, такий договір був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що був направлений у смс-повідомленні на його мобільний номер телефону. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем договору позики із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши договір саме такого змісту, відповідач погодився з його умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює усі можливі доводи стосовно невідповідності умов договору вимогам законодавства без його обґрунтування доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. Зазначений договір є чинними та підлягає виконанню сторонами. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивачем доведено перехід права вимоги за договором позики № 6818226 від 24.01.2024 року. Таким чином, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаними договорами перед новим кредитором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором за вищевказаним договором. Доказів погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошові зобов`язання в строк, передбачений умовами договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором за основним боргом (тілом) кредиту в розмірі 20 000,00 грн. є обґрунтованими. Проте, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року № 3498-IX, який набрав чинності 24.12.2023 року, внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Виходячи з цієї норми законодавчо встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5% (з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23.04.2024 по 20.08.2024 включно), тобто лише з 21.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%. Як було встановлено судом, договір позики був укладений 24.01.2024 року, строком на 80 днів по 13.04.2024 року, базова процента ставка по кредиту 2,5% в день. На дату укладення договору позики від 24.01.2024 року - діяли законодавчі обмеження, згідно з якими максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 2,5%. Договір було укладено саме в цей перехідний період (з 23.12.2023 по 22.04.2024 включно). Із розрахунку заборгованості суд вбачає, що позивач обрахував проценти на за користування позикою у розмірі 40\~000,00 грн., із розрахунку 2,5% в день на строк позики у 80 днів, адже відповідач умови договору щодо сплати процентів за акційною процентною ставкою, відповідно до п. 3.1.1 договору, не виконав. Таким чином, розмір заборгованості за процентами складає 40 000,00 грн. (20 000,00 х 80 днів х 2,5%), які підлягають стягненню з відповідача. Загалом розмір заборгованості за договором позики від 24.01.2024 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 60\~000,00 грн., з яких: 20\~000,00 грн. заборгованість кредитом та 40\~000,00 грн. заборгованість за процентами. При цьому, позивачу слід відмовити у стягненні процентів у розмірі 10\~000,00 грн. (50 000,00 40\~000,00). Враховуючи викладене вище суд вважає, що заявлені вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Позов судом задоволено у розмірі 60 000,00 грн., що становить 85,71% від заявленого 70 000,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2595,30 грн. (85,71% від 3028,00 грн.), відмовивши у стягненні судового збору у розмірі 432,70 грн. (3028,00 2595,30). Сторони не заявляли про понесення ними будь-яких інших судових витрат. Сторони не заявляли про понесення ними інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: partial