Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на обліку служби у справах дітей Синельниківської міської ради перебувають діти, які опинилися у складних життєвих обставинам, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У будинку відключено газопостачання за борги, постійно антисанітарні умови, розкидане сміття, неприємний запах, розкидані використані памперси, розкидані речі, на подвір`ї бур`ян. За інформацією голови квартального комітету №17 [PERSON] та жителів вулиці стало відомо, що відповідач веде аморальний спосіб життя, не виконує свої батьківські обов`язки, не доглядає за дітьми, мешканці вулиці годують дітей, дають одяг, проводять гігієнічні процедури. Дитина [PERSON] фактично здійснює догляд за малолітнім [PERSON] . За інформацією Синельниківського міського центру соціальних служб відповідач [PERSON] отримувала послугу соціального супроводу сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Під час надання соціального супроводу заходи були спрямовані на створення належних умов проживання, підвищення виховного потенціалу матері, формування навичок раціонального використання сімейного бюджету, налагодження емоційних зв`язків між членами родини, оскільки старша донька [PERSON] довгий час проживала з прабабусею. Під час вагітності [PERSON] мала проблеми зі здоров`ям, що відобразилися на дитині [PERSON] . На даний час дитина потребує негайного обстеження, але [PERSON] такого обстеження дитині не здійснює. Саме це може стати загрозою життю та здоров`ю малолітньої дитини. Також відповідач [PERSON] постійно приводить додому чоловіків, які розпивають спиртні напої, палять у будинку, поводять себе агресивно та зухвало. Малолітня [PERSON] за таких обставин може стати жертвою насильства. Матері дитині неодноразово наголошували на тому, що ці чоловіки можуть неадекватно себе поводити з її донькою, але інформацію відповідач не сприймає та не робить ніяких дій, щоб уникнути неправомірних дій по відношенню до її дитини. Результати соціального супроводу вказують на те, що відповідач [PERSON] нічого не робить для того, щоб подолати свої складні життєві обставини. Також, за інформацією Синельниківського міського центру соціальних служб встановлено, що [PERSON] неодноразово отримувала благодійну допомогу у вигляді продуктових наборів, засобів гігієни, надавалася допомога в оформлені спадку після смерті прабабусі, але підтримка [PERSON] не сприймається. Відповідно до інформації Синельниківського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області встановлено, що [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Відомості про батька дітей записані, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України. Зважаючи на неадекватну поведінку відповідача [PERSON] та нехтування батьківськими обов`язками та здоров`ям свого малолітнього сина [PERSON] , залишенням своєї доньки [PERSON] з чоловіками у алкогольному чи наркотичному сп`янінні може призвести до негативних наслідків, які зашкодять життю та здоров`ю дітей. Рішенням виконавчого\~комітету Синельниківської\~міської ради\~від 24\~липня 2024\~року №371/0/8-24\~«Про негайне\~відібрання дітей:\~ [PERSON] та\~ [PERSON] від\~матері [PERSON] »\~25\~липня 2024\~року дітей\~було відібрано\~та влаштовано\~до КНП\~«Синельниківська центральна\~міська лікарня»\~СМР» для\~медичного огляду.\~При первинному\~огляді лікарем\~педіатром виявлено\~біля лівого\~ока синець\~та в\~поперековій ділянці\~справа садно\~шкіри.\~Після виявлення\~тілесних ушкоджень,\~було викликано\~поліцію та\~зроблено судово-медичну\~експертизу у приміщенні амбулаторії Синельниківського районного відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» [PERSON] , у результаті якого зроблено заключення про нанесення дитині тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких. 3і свідчень дитини встановлено, що тілесні ушкодження наніс їй співмешканець матері [PERSON] . Тілесні ушкодження, зі слів дитини, співмешканець матері наносив не один раз. Ії мати з даного приводу ніяких перешкод своєму співмешканцю не чинила, коли той здійснював фізичне насилля над дитиною. Відповідно до консультативного висновку №2121562009 від 25 липня 2024 року [PERSON] , [INFO] , обстежено у присутності спеціалістів служби у справах дітей Синельниківської міської ради у дитячого лікаря хірурга та встановлено діагноз - забій нижньої частини спини та таза (S30.0). Відповідно до консультативного висновку №2121561998 від 25 липня 2024 року [PERSON] , [INFO] , обстежено у присутності спеціалістів служби у справах дітей Синельниківської міської ради у дитячого лікаря хірурга та встановлено діагноз - гідроціле (N43.2), у лікаря невролога - гідроцефалія, деформація черепа, яка потребує спостереження лікарів. Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 26 липня 2024 року №373/0/8-24 «Про влаштування дітей: [PERSON] та [PERSON] на тимчасове виховання до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] » дітей 29 липня 2024 року влаштовано у патронатну сім`ю до вирішення питання встановлення статусу дітей. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач просить суд відібрати малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав терміном на 1 (один) рік та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь осіб, на утриманні яких будуть перебувати діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно. Представник позивача завчасно надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Малолітніх дітей просила суд не допитувати. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце судового розгляду справи була повідомлена завчасно, про що свідчить довідка про доставку SMS- [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно копії акту обстеження умов проживання від 09 липня 2024 року, здійсненого за місцем проживанняч відповідача з дітьми адресою: [ADDRESS] , житло складається з двох кімнат, речі в будинку розкидані, брудна постіл, запас продуктів харчування малий, неприємний запах в будинку. Для дітей не створені належні умови, малолітньому [PERSON] потрібна операція, але мати не займається лікуванням дитини. Як вбачається з заяви сусідів відповідача [PERSON] від 09 липня 2024 року остання веде аморальнйи спосіб життя, вихованням дітей не займається, їсти не варить, не доглядає за дітьми, у зв`язку з чим сусідам часто доводиться підкармлювати і одягати дітей, купати їх. Зі слід дитини [PERSON] співмешканець її матері прзбив дитині голову за те, що вона не встигла прибрати в будинку. Згідно характеристик квартального комітету Синельниківської міської ради відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується з негативної сторони, веде розгульний спосіб життя, не виконує свої батьківські обов`язки щодо двох малолітніх дітей, не займається їх вихованням. Мешканці [ADDRESS] годують і одягають дітей. З характеристики Синельниківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року [PERSON] навчається в 1-А класі з 01 вересня 2020 року. Дівчина доброзичлива, вихована, врівноважена, має середні інтелектуальні здібності, виявляє нейтральне ставлення до навчання. Мати не займається вихованням доньки, не цікавиться її справами, жодного разу не з`являлася у школі. Вихованням і навчанням дитини займаються бабуся [PERSON] і дідусь [PERSON] , які систематично цікавляться шкільними справами онуки, дідусь відвідує батьківські збори, співпрацює з батьківським комітетом класу та з вчителем. Рішенням виконавчого\~комітету Синельниківської\~міської ради\~від 24\~липня 2024\~року №371/0/8-24\~«Про негайне\~відібрання дітей:\~ [PERSON] та\~ [PERSON] від\~матері [PERSON] »\~25\~липня 2024\~року дітей\~було відібрано\~та влаштовано\~до КНП\~«Синельниківська центральна\~міська лікарня»\~СМР» для\~медичного огляду.\~При первинному\~огляді лікарем\~педіатром виявлено\~біля лівого\~ока синець\~та в\~поперековій ділянці\~справа садно\~шкіри.\~Після виявлення\~тілесних ушкоджень,\~було викликано\~поліцію та\~зроблено судово-медичну\~експертизу у приміщенні амбулаторії Синельниківського районного відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» [PERSON] , у результаті якого зроблено заключення про нанесення дитині тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких. 3і свідчень дитини встановлено, що тілесні ушкодження наніс їй співмешканець матері [PERSON] . Тілесні ушкодження, зі слів дитини, співмешканець матері наносив не один раз. Ії мати з даного приводу ніяких перешкод своєму співмешканцю не чинила, коли той здійснював фізичне насилля над дитиною. Відповідно до консультативного висновку №2121562009 від 25 липня 2024 року [PERSON] , [INFO] , обстежено у присутності спеціалістів служби у справах дітей Синельниківської міської ради у дитячого лікаря хірурга та встановлено діагноз - забій нижньої частини спини та таза (S30.0). Відповідно до консультативного висновку №2121561998 від 25 липня 2024 року [PERSON] , [INFO] , обстежено у присутності спеціалістів служби у справах дітей Синельниківської міської ради у дитячого лікаря хірурга та встановлено діагноз - гідроціле (N43.2), у лікаря невролога - гідроцефалія, деформація черепа, яка потребує спостереження лікарів. Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 26 липня 2024 року №373/0/8-24 «Про влаштування дітей: [PERSON] та [PERSON] на тимчасове виховання до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] » дітей 29 липня 2024 року влаштовано у патронатну сім`ю до вирішення питання встановлення статусу дітей. Відповідно до ч.3 ст.5 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті\~8 Закону України "Про охорону дитинства"\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У частині\~сьомій\~статті\~7 СК України\~передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Положення вказаної Конвенції узгоджуються з нормами законів України. Згідно з частинами першою-четвертою статті\~150 СК України\~батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч.1\~ст.155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пунктами 2-5 частини\~1\~статті\~164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. У частині\~1\~статті\~170 СК України\~визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті\~164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва; залишення дитини у небезпечних для її життя, здоров`я і морального виховання умовах. Відібрання дитини - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині\~першій\~статті\~170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до протиправної чи розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику для життя, здоров`я або для морального виховання. Ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини варто оцінювати з урахуванням її фізичного та психічного розвитку. Європейський суд з прав людини зазначав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України"). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Доцільно з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, а також визначити, чи виправдовуються такі заходи станом фізичного або психічного здоров`я дитини. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України). Оцінка пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц. Суд вважає, що позивачем доведено належними і допустимими доказами факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання двох малолітніх дітей, у зв`язку з чим вважає за необхідне позовні вимоги щодо відібрання у відповідача дітей без позбавлення її батьківських прав задовольнити у повному обсязі. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей також підлягають задоволенню. Так, відповідно до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібюностей, поважати гідність дитини, госувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд також керується вимогами ч.8 ст.7 СК України, де зазначено, що сімейні відносини мають регулюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, а також вимоги ч.9 ст.7 СК України, тобто враховує вимоги справедливості та розумності. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повинна надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей, у звязку з чим наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, є встановленою, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги задоволені, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved