Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Химинець М.І., звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Кредитні ініціативи», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., приватний виконавець Ярошевський Д.А., відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, при визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 19.03.2025 від приватного виконавця Ярошевського Д.А. отримано копію виконавчого провадження №56430298. Вказує, що ознайомившись з даним виконавчим провадженням встановлено, що 17.08.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим №2949 про звернення стягнення на автомобіль марки DADI, модель BDD 649 1Е, типу легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , кольору зеленого, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2006, що належить на праві власності [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 29.05.1996), та за рахунок від реалізації вказаного автомобіля задовольнити вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі заборгованості, що виникла за період з 17.12.2012 по 17.06.2014, а саме: заборгованість за кредитом 99429,85 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом 59335,20 грн; суми плати, що здійснена ТОВ «Кредитні ініціативи» за вчинення виконавчого напису 3500 грн. Всього, з урахуванням витрат з вчиненням виконавчого напису, стягненню підлягає 162265,05 грн. Вважає, що вчинений приватним нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис на кредитному договорі, який не посвідчувався нотаріально, є незаконним. Також приватний нотаріус не отримував від стягувача повідомлення-попередження боржника з доказом отримання про погашення заборгованості та усунення порушення зобов`язання. Щодо строку звернення до суду із даним позовом представник позивача зауважує, що 18.03.2025 між [PERSON] та адвокатом Химинцем М.І. укладено договір про надання правничої (адвокатської) допомоги. 19.03.2024 представником під час ознайомлення у приватного виконавця з виконавчим провадженням №56430298 відносно [PERSON] було встановлено, що підставою для його відкриття став виконавчий напис за реєстровим №2949, вчинений 17.08.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. Однак, з даним виконавчим написом він був не ознайомлений, про його існування [PERSON] відомо не було. Про його винесення дізнався тільки після ознайомлення адвоката з виконавчим провадженням №56430298 19.03.2025. Тим більше, що 26.10.2010 вказаний автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та два ключі до нього, [PERSON] були передані у банк (завідувач БВ №7 філії «Відділення ПАТ ПІБ в м. Рахів в Закарпатській області Йовбак О.І.) в м. Мукачево, в рахунок погашення залишку суми кредиту, що підтверджується актом передачі транспортного засобу. На підставі наведеного, просить суд поновити строк для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів [PERSON] , визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 17.08.2014, зареєстрований в реєстрі за №2949, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 08.09.2025 від представника відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про застосування строку позовної давності, у якій звертає увагу, що позивачу про вчинений виконавчий напис нотаріуса №2949 стало відомо задовго до подачі позовної заяви до суду. Так, 18.05.2018 приватний виконавець Ярошевський Д.А. супровідним листом №01-29/283/18 від 17.05.2018 направив боржнику [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №8960811120432 постанову про відкриття виконавчого провадження № 56430298 від 17.05.2018. Вказаний лист з постановою про відкриття ВП №56430298 [PERSON] особисто отримав, про що проставив підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення. Отже, позивачу, задовго до дня подачі позовної заяви вже було відомо про примусове виконання виконавчого напису №2949 від 17.08.2014. Враховуючи викладені обставини, звертає увагу суду на той факт, що з моменту вчинення виконавчого напису 17.08.2014 до звернення у серпні 2025 року позивача до суду минуло одинадцять років. На підставі наведеного, просить розглянути та задовольнити заяву про застосування строків позовної давності та застосувати до позовних вимог [PERSON] положення ч. 4 ст. 267 ЦК України. У випадку неявки представника відповідача в судове засідання просить розглядати справу без його участі. 09.09.2025 від представника відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким просить: відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] про визнання виконавчого напису №2949 від 17.08.2014 таким, що не підлягає виконанню; якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес позивача дійсно порушені задовольнити заяву відповідача про застосування строків позовної давності; у випадку неявки представника відповідача в судове засідання розглядати справу без його участі. У поданому відзиві на позов представник відповідача зазначає, що для вчинення виконавчого напису нотаріусом останньому надано «Виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №869», що підтверджує наявну заборгованість позивача перед банком. На підтвердження своїх тверджень позивач не надає жодного доказу того, що розрахунок є невірним (контррозрахунок, квитанції про сплату заборгованості за кредитним договором та інше). Жодних доказів на виконання умов кредитного договору щодо виконання грошового зобов`язання матеріали справи не містять. Щодо визнання Вищим адміністративним судом України нечинною постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, то оспорюваний виконавчий напис було вчинено 17.08.2014, тобто задовго до того, як рішення у справі №826/20084/14 набрало законної сили. Виходячи з цього, станом на дату вчинення виконавчого напису виконання (дія) постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 не було, а отже, це судове рішення не породжувало жодних правових наслідків, в тому числі незаконності та нечинності пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Тому, подаючи приватному нотаріусу Чуловському В.А. документи відповідно до пункту 1 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку №1172 банк діяв у порядку, встановленому чинним на момент вчинення цих дій законодавством. Отже, у діях банку та приватного нотаріуса відсутня ознака «незаконності» дій, що свідчить про відсутність складу цивільного правопорушення. 19.11.2025 від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якому зазначив, що 26.10.2010 автомобіль марки «DADI», модель «BDD 649 1E», типу легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , кольору зеленого, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2006, свідоцтво про його реєстрацію та два ключі до нього, [PERSON] були передані у банк (завідувач БВ №7 філії «Відділення ПАТ ПІБ в м. Рахів в Закарпатській області Йовбак О.І.) в м. Мукачево, в рахунок погашення залишку суми кредиту. Крім того, 25.01.2011 рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №2п-9509/10 задоволено позов акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Ухвалено звернути стягнення на предмет застави, а саме: на автомобіль марки «DADI», модель «BDD 649 1E», типу легковий універсал-в, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , кольору зеленого, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2006 шляхом надання Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» права на укладення договору купівлі-продажу даного автомобіля з третьою особою з правом Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» зняти з обліку зазначений автомобіль в органах МРВ ДАІ для його реалізації, з метою погашення заборгованості [PERSON] перед позивачем. Вказане рішення набрало законної сили 07.02.2011. Таким чином, станом на 17.08.2014, коли приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис за реєстровим №2949 про звернення стягнення на вищевказаний автомобіль, що належить на праві власності [PERSON] , предмет спору був уже відсутній. На підставі викладеного, просить задовольнити позов у повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому його представник подав заяву від 17.12.2025, згідно з якою просить розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відзиві на позов просить розглядати справу без його участі. Треті особі у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, письмові пояснення щодо позовної заяви не подано, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. За приписами частини першої, другої та восьмої статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 13 червня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» та [PERSON] укладено кредитний договір №869, за яким позивач отримав кредит в сумі 15439 доларів США зі сплатою 9,5% річних за користування, терміном повернення 12 червня 2014 року. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М. 14 червня 2007 року посвідчено договір застави, зареєстрований в реєстрі за №2692, згідно з яким предметом застави є автомобіль марки DADI, моделі BDD 649 1E, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2006, колір зелений, кузов [NUMBER] . Вказаний транспортний засіб зареєстровано за позивачем згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 12.06.2007, виданим РЕВ Ужгородського МРВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п. 3.1.4 договору застави при посвідченні цього договору було накладено заборону на відчуження зазначеного у ньому майна, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №13001621 від 14.06.2007, внаслідок чого пріоритет права на задоволення вимог за рахунок предмета застави збережено за банком. Згідно з п. 1.1 договору застави позивач зобов`язався повернути кредит у розмірі 15439 доларів США зі сплатою 9,5% річних за користування, а також сплатити неустойку та інші штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором. 17 грудня 2012 року на підставі договору відступлення прав вимоги Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк відступив право вимоги за кредитним договором та на підставі договору про передачу прав за договорами забезпечення, посвідченого 17 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А. за реєстровим №1424, відступило право вимоги за договором застави ТОВ «Кредитні Ініціативи» (код ЄДРПОУ 35326253), про що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №39750943 від 15.01.2013 внесені відповідні щодо зміни обтяжувача на ТОВ «Кредитні Ініціативи». 17.08.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2949, згідно з яким на підставі статей 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки DADI, моделі BDD 649 1E, реєстраційний № [NUMBER] , рік випуску 2006, колір зелений, кузов [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] (податковий номер [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 12 червня 2007 року РЕВ Ужгородського МРВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області). Зазначене рухоме майно на підставі договору застави, посвідченого 14 червня 2007 року, Машіка О.М., приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу, за реєстровим №2692 (далі - «Договір застави») було передано у заставу в забезпечення зобов`язань [PERSON] по кредитному договору №869 від 13 червня 2007 року (далі - «Кредитний договір») Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку (Закритому акціонерному товариству), правонаступником якого на цей час є публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (код ЄДРПОУ 00039002), яке 17 грудня 2012 року на підставі договору відступлення прав вимоги, відступило право вимоги за кредитним договором та на підставі договору про передачу прав за договорами забезпечення, посвідченого 17 грудня 2012 року, Кирик О.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим №1424, відступило право вимоги за договором застави товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (код ЄДРПОУ 35326253), строк платежу за яким настав 17 грудня 2012 року, за рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля марки DADI, моделі BDD 649 1E, реєстраційний № [NUMBER] , рік випуску 2006, колір зелений, кузов [NUMBER] , запропоновано задовольнити вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 17 грудня 2012 року по 17 червня 2014 року, а саме: заборгованість за кредитом 99429,85 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом 59335,20 грн, та суми плати, що здійснена товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» за вчинення виконавчого напису 3500 грн, що разом становить суму загальної заборгованості станом на сімнадцяте червня дві тисячі чотирнадцятого року у розмірі 162265,05 грн. ТОВ «Кредитні ініціативи» пред`явлено виконавчий напис №2949 на виконання до приватного виконавця Ярошевського Д.А. Постановою приватного виконавця Ярошевського Д.А. від 17.05.2014 відкрито виконавче провадження №56430298 на підставі вказаного виконавчого напису. Приватним нотаріусом Ярошевським Д.А. супровідним листом №01-29/283/18 від 17.05.2018 направлено боржнику [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №8960811120432 постанову про відкриття виконавчого провадження №56430298 від 17.05.2018. Вказаний лист з постановою про відкриття виконавчого провадження [PERSON] отримано 24.05.2018, про що свідчить його підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, відповідно до абзацу 7 частини першої статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі №6-887цс17 зроблено висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19) зазначила, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №204/4071/14 (провадження №61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі №547/210/20 (провадження №61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Матеріалами справи встановлено, що 13 червня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області», та [PERSON] було укладено кредитний договір №869, за яким позивач отримав кредит в сумі 15439 доларів США зі сплатою 9,5% річних за користування, терміном повернення 12 червня 2014 року, у забезпечення виконання зобов`язань за яким 14 червня 2007 року укладено договір застави, згідно з яким предметом застави є автомобіль марки DADI, моделі BDD 649 1E, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2006, колір зелений, кузов [NUMBER] . [PERSON] у порушення умов кредитного договору не виконував зобов`язання по щомісячній сплаті кредиту та процентів, внаслідок чого у нього перед Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком виникла заборгованість, у зв`язку з чим останнє звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі від 25.01.2011 у справі №2п-9509/10 (2-2951/11), що набрало законної сили 07.02.2011, задоволено позов акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Ухвалено звернути стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль марки «DADI», модель «BDD 649 1E», типу легковий універсал-в, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , кольору зеленого, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2006 шляхом надання Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» права на укладення договору купівлі-продажу даного автомобіля з третьою особою з правом Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Рахів Закарпатської області» зняти з обліку зазначений автомобіль в органах МРВ ДАІ для його реалізації, з метою погашення заборгованості [PERSON] перед позивачем в розмірі 68760,65 грн. За змістом вказаного рішення суду [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в розмірі 8671,28 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 15.11.2010 складає 68760,65 грн. Крім того, 26.10.2010 автомобіль марки «DADI», модель «BDD 649 1E», типу легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , кольору зеленого, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2006, свідоцтво про його реєстрацію та два ключі до нього, позивачем були передані у банк (завідувач БВ №7 філії «Відділення ПАТ ПІБ в м. Рахів в Закарпатській області» Йовбак О.І.) в м. Мукачево, в рахунок погашення залишку суми кредиту, що підтверджується відповідним актом передачі транспортного засобу, а також цього ж дня надано довіреність на ім`я керуючого філії «Відділення ПАТ ПІБ в м. Рахів в Закарпатській області» щодо користування та розпорядження автомобілем, посвідчену нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Переста Я.О., зареєстровану в реєстрі за №1581. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18), відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що «за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) вказано, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України». Отже, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України,у тому числі шляхом звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється, а права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як встановлено судом, кредитор реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитом. Таким чином, звернувшись у 2010 році з позовом про стягнення з позичальника усієї заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави, банк змінив строк виконання зобов`язання, станом на 17.08.2014, коли вчинено оспорюваний виконавчий напис, вже було звернуто стягнення на транспортний засіб як предмет застави у рахунок погашення заборгованості. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином як у безспірності розміру заборгованості, з метою погашення якої запропоновано звернути стягнення за виконавчим написом, так і у самому розмірі такої заборгованості, а також у наявності рішення суду про звернення стягнення на транспортний засіб як предмет застави у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд дійшов про наявність підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Що стосується заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. З 02.04.2020 по 30.06.2023 строку позовної давності було продовжено на підставі пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину). З 17.03.2022 по 29.01.2024 строк позовної давності було продовжено на підставі пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, в редакції, яка діяла до 29.01.2024. Цей розділ ЦК України було доповнено пунктом 19 на підставі із Законом України від 15.03.2022 №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії). З 30.01.2024 по 03.09.2025 строк позовної давності було продовжено на підставі пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції, що діє з 30.01.2024 на підставі Закону від 08.11.2023 №3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом від 24.02.2022 №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану). З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Ярошевський Д.А. супровідним листом №01-29/283/18 від 17.05.2018 направлено [PERSON] на його адресу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення постанову про відкриття виконавчого провадження №56430298 від 17.05.2018. Даний лист з постановою про відкриття виконавчого провадження позивачем отримано 24.05.2018, про що свідчить його підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення. Позивач звернувся з даним позовом 21.08.2025. Тобто, у даному випадку позивачем не пропущено строку звернення до суду, оскільки трирічний строк позовної давності, починаючи з 24.05.2018, коли йому стало відомо про порушення його прав, припав на період, коли такий було продовжено. У відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved