Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

У листопаді 2020 року представник [PERSON] адвокат Златі Н.С. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа страхова компанія ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03.03.2020 року о 08 год. 05 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом автомобілем «FordTransit» по а/д М-15 Одеса-Рені (на Бухарест) 190 км. в с. Кирнички навпроти буд №31 по вул. Центральній, виїхав на праве узбіччя проїжджої частини, та несподівано почав маневр розвороту через суцільну смугу, не надавши перевагу у русі автомобілю «Toyota Venza», який рухався у попутному напрямку з боку м. Одеса в бік м. Болград. Внаслідок ДТП автомобіль «Toyota Venza» після зіткнення з автомобілем «FordTransit» скоїв наїзд на опору ЛЕМ. Транспортні засоби та опора ЛЕМ отримали механічні пошкодження. Транспортний засіб автомобіль «Toyota Venza» належить позивачу [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . У відповідності із постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2020 р., справа № 946/1330/20, відповідача визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно висновку експерта № 80/20 від 28.04.2020 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю «Toyota Venza», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 398 374,80 грн., ринкова вартість автомобілю «Toyota Venza» у фактичному стані після ДТП, яка сталася 03.03.2020 р., станом на день проведення експертного огляду 05.03.2020 р. , становить 188 130,16 грн. Страхова компанія ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» частково відшкодувала завдані матеріальні збитки у розмірі 130 000 грн. Таким чином, розмір матеріальних збитків складає: 398 374,80 грн. - вартість матеріального збитку 188 130,16 грн. - ринкова вартість автомобілю у фактичному стані після ДТП 130 000 грн. відшкодовані збитки страховою компанією = 80 244,64 грн. фактичні збитки. Крім цього просить відшкодувати вартість проведення експертизи у розмірі 2 500,00 грн. та судові витрати. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.11.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.35). 26.11.2020 року, після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.107). 10.02.2021 року у підготовчому судовому засіданні представником позивача [PERSON] адвокатом Златі Н.С. подано до суду заяву з уточненими анкетними даними відповідача та фото пошкодженого автомобілю і за заявою представника позивача розгляд справи відкладено на 15.03.2021 року, зокрема, і для належного сповіщення відповідача [PERSON] (а.с.121-122). 15.03.2021 р. представником позивача Хаджиоглова С.С. у зв`язку з необхідністю надання нових доказів та представником відповідача [PERSON] через необхідність витребування та надання суду копії страхової справи, подані клопотання про відкладення судового засідання, призначене на 15.03.2021 року. У судове засідання, призначене на 11.05.2021 року, сторони не з`явились. 02.08.2021 р. представником відповідача по справі подано відзив, згідно з яким останній заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає ринкову вартість автомобіля «Toyota Venza» завищеною, з висновком експортного авто товарознавчого дослідження він не згоден, позивачем не надано суду розрахунку страхової суми тощо (а.с.143). 03.08.2021 року ухвалою суду за клопотанням представника відповідача від ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» витребувано копію страхової справи, відкритої щодо ДТП, яке сталось 03.03.2020 р. (а.с.147). Через об`єктивні чинники судові засідання по справі неодноразово відкладались. Зокрема, 09.11.2021 року представником позивача адвокатом Златі Н.С. та представником відповідача адвокатом Міркуном С.М. надані клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи, призначене на 16.02.2022 року, відкладено за клопотанням представника відповідача [PERSON] адвоката Міркуна С.М. Судове засідання, призначене на 28.03.2022 року, відкладено за клопотанням представника відповідача адвоката Міркуна С.М. 10.05.2022 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача [PERSON] адвоката Міркуна С.М. Представником позивача [PERSON] адвокатом Златі Н.С. подано заяву з якої вбачається, що остання не заперечує щодо відкладення судового засідання, призначеного на 10.05.2022 року. Представником позивача [PERSON] адвокатом Златі Н.С. до суду надано клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 08.08.2022 року. 04.10.2022 року розгляд справи відкладено у зв`язку з наданим клопотанням представника позивача адвокатом Златі Н.С. про відкладення розгляду справи. За клопотанням представника відповідача [PERSON] адвоката Міркуна С.М. розгляд справи, призначений на 23.05.2023 року, був відкладений. Судове засідання, призначене на 07.07.2023 року, було відкладено за клопотанням представника позивача адвоката Златі Н.С. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.10.2023 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду справи по суті. За заявою представника позивача адвоката Златі Н.С. розгляд справи, призначений на 20.12.2023 року, відкладено. 13.03.2024 року, за клопотанням представника відповідача адвоката Міркуна С.М., розгляд справи відкладено. На заяві міститься відмітка представника позивача адвоката Златі Н.С. відповідно до якої остання із заявою ознайомлена та заперечень не має. 26.05.2022 р. та 04.03.2025 р. представник позивача подала до суду письмові додаткові обґрунтування позовних вимог. 27.03.2025 р. представником відповідача до суду було подано доповнення до відзиву, згідно з яким зазначив, що, у разі визнання транспортного засобу знищеним, його власникові відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП тощо. І позивач «мав передати залишки транспортного засобу відповідачеві». Крім того, вважає висновок експертного товарознавчого дослідження № 80/20 від 03.03.2020 р. недопустимим доказом, оскільки проведення експертизи було визначено не ухвалою суду, експерт не попереджався про кримінальну відповідальність. 11.12.2025 р. у судове засідання представник позивача не з`явилась, подала до суду заяву про завершення розгляду справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача [PERSON] адвокатом Міркуном С.М. у судове засідання не з`явилась, раніше подавав заяву про розгляд справи без його участі з урахуванням відзиву, про час та місце 11.12.2025 р. сповіщен належним чином. Представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про час та місце розгляду справи сповіщен належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно зі ст.129 Конституції України, ст.ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У відповідності до ст.1166 ЦК України шкода, заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Судом встановлено, що 03.03.2020 року о 08 год. 05 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Ford Transit», д/з [NUMBER] , по а/д М-15 Одеса-Рені (на Бухарест) 190 км. в с.Кирнички навпроти буд №31 по вул.Центральній, виїхав на праве узбіччя проїжджої частини, та несподівано почав маневр розвороту через суцільну смугу, не надавши перевагу у русі автомобілю «Toyota Venza», д/з [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку з боку м.Одеса в бік м.Болград. Внаслідок ДТП автомобіль «Toyota Venza» після зіткнення з автомобілем «Ford Transit» скоїв наїзд на опору ЛЕМ. Транспортні засоби та опора ЛЕМ отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] вчинив правопорушення, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Дані обставини встановлені постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2020 року № 946/1330/20, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала чинності 17.03.2020 року (копія страхової справи). Згідно з ч.ч. 4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, виходячи з вказаного, суд приходить до висновку щодо винуватості відповідача [PERSON] у ДТП, що сталася 03.03.2020 року о 08 год. 05 хв. під його керуванням автомобілем «Ford Transit», д/з [NUMBER] , по а/д М-15 Одеса-Рені. Автомобіль «Toyota Venza», д.н.з [NUMBER] , належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.8-9). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Ford Transit», днз [NUMBER] , була забезпечена в ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» 23.01.2020 р. за Полісом № АО/3941322 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При чому, ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну згідно з полісом складає 130 000 грн. (копія страхової справи). Відповідно до заяви щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 28.05.2020 року, між ПрАТ УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та [PERSON] досягнуто згоди у розмірі та способу здійснення страхового відшкодування, який складає 398 374,80 грн. Згідно з розрахунку суми страхового відшкодування по справі № 200000291038 на підставі Звіту № 80/20 від 28.04.2020 року та Страхового акту № 200000291038 від 16.06.2020 року, сума страхового відшкодування становить 130 000,00 грн. на підставі зменшення розміру страхового відшкодування, згідно ліміту полісу. Як передбачено ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Виходячи зі змісту ст. 1192 ЦК України, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При чому, збитками, у відповідності до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.20 Закону України «Про страхування», серед обов`язків страховика визначено, шо при настанні страхового випадку він має здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування», страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. За змістом ст.ст. 9, 22 - 31, 35, 36 згаданого Закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до висновку експерта № 80/20 експертного авто товарознавчого дослідження, складного 28.04.2020 року судовим експертом Пастирем Ю.І., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Venza», д.н.з [NUMBER] , на момент дослідження визначається рівною ринковій вартості КТЗ, тобто у розмірі 398 374,80 грн., ринкова вартість колісного транспортного засобу «Toyota Venza», д.н.з [NUMBER] , у фактичному стані після ДТП, яка сталась 03.03.2020 року, станом на день проведення експертного (технічного) огляду 05.03.2020 року, становить 188 130,16 грн. Вказане дослідження згідно з копією страхової справи було взято за основу СК ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та саме на підставі вказаного дослідження позивачу було виплачено суму, що дорівнює ліміту відповідальності 130 000 грн. (копія страхової справи). При цьому, стороною відповідача відповідне клопотання про призначення по справі судової авто товарознавчої експертизи для визначення вартості матеріального збитку та/або ринкової вартості залишків автомобілю після ДТП суду не заявлялось. Як не заявлялось клопотання і про передачу залишків автомобілю стороні відповідача рішенням суду. Місцезнаходження залишків автомобілю після ДТП або наявність їх у природі суду не відоме. Тому, суд погоджується із розрахунком представника позивача щодо визначення суми та порядку її розрахунку, що підлягає стягненню з винної у ДТП особи. Отже, різниця між фактичною вартістю матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Toyota Venza», д.н.з [NUMBER] , та ринковою вартістю колісного транспортного засобу після ДТП і виплаченим страховим відшкодуванням складає 80 244,64 грн. (398 374,80 грн. 188 130,16 грн. 130 000,00 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . До того ж, виходячи з норми ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, такі дані встановлюються, зокрема, письмовими, доказами та висновками експертів. За ч.3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Отже, вищевказаний висновок експерта № 80/20 від 28.04.2020 р., на який позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, і був підготовлений на замовлення учасника справи, суд приймає, як належний і допустимий (такий, що одержано без порушення порядку, встановленого законом (ч.1 ст. 78 ЦПК України)) доказ. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору (а.с.32, 33) в сумі 1 261,20 грн. (840,80 + 420,40). Крім того, за проведення експертного дослідження, позивачем було понесено витрати в сумі 2500 грн., що також підлягають стягненню з відповідача та відносяться до судових витрат згідно з п.2 ч.3 ст. 133 та ч.5 ст.139 ЦПК Укріїни (а.с.11). Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. (а.с.4 зв.), суд зазначає наступне. За приписами ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Нормою ч. 8 ст. 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 у справі № 463/2001/19 де зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: копію Договору про надання правової допомоги № б/н від 20.11.2020 року, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги (а.с.29-30). Враховуючи, що представником позивача безумовно надавалась позивачу правова допомога,

Outcome: approved