Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 24 листопада 2025 року позов [PERSON] \~до\~ [PERSON] ,\~про зміну\~розміру аліментів\~шляхом зміни\~способу їх\~стягнення задоволено. Стягнуто з [PERSON] , аліменти на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , тверду грошову суму в розмірі 3500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти сплачувати на користь матері дитини [PERSON] . Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 15 листопада 2016 року, відкликати за відсутності заборгованості. Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 08 год. 30 хв. 12 грудня 2025 року у приміщенні Путивльського районного суду Сумської області, роз`яснивши позивачеві, що відповідні докази про розмір вказаних витрат він повинен подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 2 грудня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] \~про ухвалення\~додаткового рішення,\~оскільки не вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами, а саме витрат на правничу допомогу. Просила розгляд справи проводити у її відсутність (а.с.102-103). Від відповідача надійшла письмова заява, відповідно до якої він заперечує про стягнення з нього витрат на правничу допомогу, вважає, що позивач має змогу самостійна сплатити зазначені витрати та розгляд справи просив розглянути у його відсутність (а.с.117). Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що заява представника позивача підлягає задоволенню зважаючи на таке. Відповідно до\~положень ст.246\~ЦПК України у цьому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 133\~ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з договору про надання правової допомоги №б/н від 26 березня 2025 року та акту наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги №б/н від 26 березня 2025 року складеного сторонами 1 грудня 2025 року, адвокатом Соповою В.С. було надано [PERSON] правничу допомогу, а саме: усне консультування щодо можливостей, механізмів і процедур судового захисту прав [PERSON] ; ознайомлення з документами наданими клієнтом щодо можливостей, механізмів і процедур судового захисту її прав у справі про зміну розміру аліментів з [PERSON] , шляхом зміни способу їх стягнення; участь у судовому засіданні 21.08.2025, 18.11.2025; підготовка (складання) позовної заяви, клопотання про залучення третьої особи у справі від 07.04.2025, про долучення доказів 07.05.2025, про залишення заяви відповідача без розгляду від 20.08.2025 і сторони домовились про вартість цих послуг 6000 грн. (а.с.108-112). 1 грудня 2025 року [PERSON] було сплачено адвокату 6000 грн. витрат на правничу допомогу (а.с.105). За правилами ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, ЄСПЛ висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Таким чином, враховуючи складність та кількість матеріалів даної справи, наявність сталої судової практики по вказаній категорії справ, обсяг виконаних адвокатом робіт та час, витрачений на їх виконання, а також час, витрачений на представництво інтересів позивача в судових засіданнях, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача суму понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у сумі 6000 грн. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved