Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 3548585, згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 4000,00 грн. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором виконало, разом з тим, відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість за Договором про споживчий кредит № 3548585 від 18.09.2021 у сумі 33 160,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 4 000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 28 000,00 грн.; заборгованість за комісіями - 1 160,00 грн. 15.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 3548585 від 18.09.2021. 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики № 77579783 від 04.09.2021. Крім того, 04.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] укладено Договір позики № 77579783, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 10 300,00 грн. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало, разом з тим, відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість за Договором позики № 77579783 від 04.09.2021 у сумі 35 084,90 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 300,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 24 596,40 грн.; інфляційні збитки - 164,80 грн.; нараховані 3% річних -23,70 грн. 27.01.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики № 77579783 від 04.09.2021. 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики № 77579783 від 04.09.2021. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість: - за Договором про споживчий кредит № 3548585 від 18.09.2021 у сумі 33 160,00 грн.; -за Договором позики № 77579783 від 04.09.2021 у сумі 35 084,90 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 13.05.2025 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Станом на 15.12.2025 відзив на позов до суду не надійшов, у зв`язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних у ній документів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Даний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Судом встановлено, що 18.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 3548585 (далі - Договір), відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу (позичальнику) грошові кошти у сумі 4 000,00 грн., строком користування на 15 днів, з 18.09.2021, з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом до 03.10.2021 Відповідно до п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту складає 1 160,00 грн. Проценти за користування кредитом: 1800,00 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2.). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За змістом п. 6.1., п. 7.1 кредитного договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та набуває чинності з моменту його укладання в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені - з моменту отримання кредиту. Укладання ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 кредитного договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 кредитного договору). Довідкою б/н, виданою ТОВ «Мілоан», підтверджується ідентифікація [PERSON] . Як вбачається з квитанції № 1767335540 від 18.09.2021 ТОВ «Мілоан» на платіжну картку № [NUMBER] , відкриту на ім`я [PERSON] , було перераховано грошові кошти у сумі 4000,00 грн. з призначенням платежу: «Кошти згідно договору № 3548585». 15.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 3548585 від 18.09.2021. 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики № 77579783 від 04.09.2021. 04.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] укладено Договір позики № 77579783, згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 10 300,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 04.10.2021 зі сплатою відсотків за зниженою процентною ставкою - 1,99 % на день, орієнтовною реальною річною процентною ставкою 456 326,86 %. Вказаний договір укладений між сторонами в електронному вигляді та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора GH3E8I91H9. 27.01.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики № 77579783 від 04.09.2021. 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики № 77579783 від 04.09.2021. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу та договору відступлення прав вимоги. Вказані договори у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювалися та не визнавалися недійсними. Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст. 509, ч. 3 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. З розрахунку заборгованості наданих позивачем вбачається, що заборгованість [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 3548585 від 18.09.2021 становить 33 160,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 4 000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 28 000,00 грн.; заборгованість за комісіями - 1 160,00 грн., а за Договором позики № 77579783 від 04.09.2021 становить 35 084,90 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 300,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 24 596,40 грн.; інфляційні збитки - 164,80 грн.; 3% річних у розмірі 23,70 грн. Так, умовами Договору про споживчий кредит № 3548585 від 18.09.2021 між сторонами погоджено строк користування кредитом до 03.10.2021 Водночас, відповідно до п. 2.3 Договору продовження вказаного в п. 1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Пролонгація на пільгових умовах відбувається наступним чином: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.Ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (п. 2.3.1.1. Договору). Відповідно до п. 2.3.1.2 Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. З наданого розрахунку вбачається, що відсотки за користування кредитом у сумі 13 800,00 грн. нараховані за період з 18.09.2021 по 02.12.2021, відповідно до п. 1.5.2 та п. 2.3.1.2 Договору про споживчий кредит № 3548585 від 18.09.2021, погоджений сторонами. Разом з тим, відсотки у розмірі 14 200,00 грн. нараховані поза строками, погодженими сторонами. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». З огляду на розрахунок заборгованості, нарахування відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку дії вищезазначеного договору є неприйнятним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14 200,00 грн. поза межами строку дії Договору про споживчий кредит № 3548585 від 18.09.2021 задоволенню не підлягають. Щодо заборгованості за Договором позики № 77579783 від 04.09.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , суд зазначає наступне. Умовами Договору позики № 77579783 від 04.09.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , між сторонами погоджено строк користування кредитом 30 днів. Таким чином, з урахуванням вищевказаної позиції Верховного Суду, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за Договором позики № 77579783 від 04.09.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , у розмірі 16 637,60 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 300,00 грн.; за відсотками за користування кредитом у сумі 6149,10 грн.; інфляційними втратами - 164,80 грн.; 3% річних - 23,70 грн. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість: 1) за Договором про споживчий кредит № 3548585 від 18.09.2021, укладеним між ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] , у розмірі 18 960,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 4 000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 13 800,00 грн.; заборгованість за комісіями - 1 160,00 грн.; 2) за Договором позики № 77579783 від 04.09.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , у розмірі 16 637,60 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 300,00 грн.; за відсотками за користування кредитом у сумі 6149,10 грн.; інфляційних втрат у розмірі 164,80 грн.; 3% річних у розмірі 23,70 грн. За правилами статті 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1 263,52 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, представником позивача надано наступні докази: копію Договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений Рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01.11.2023; заявку на надання юридичної допомоги № 141; Витяг з Акту № 6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025. Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Зважаючи на викладене, ураховуючи складність та значення справи для сторін, обсяг проведеної роботи представником позивача, який підтверджений належними та допустимими доказами, а також ціну позову, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 345,85 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial