Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося з позовом, в якому зазначає, що 26.08.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і відповідачем укладено договір кредитної лінії № 148455136 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт кредитора www.moneyveo.ua та ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику. Кредитором здійснено перевірку особистих даних позичальника та платіжної картки, з метою ідентифікації, в тому числі приналежність платіжної картки позичальнику. Позивальник підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора WHD7B695 26.08.2020 11:54:57 год, що є підтвердженням підписання договору. Відповідно до п. 4.7 Кредитного договору у відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису, позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Введення позичальником одноразового ідентифікатора є підписанням договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 15 500,00 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. 26.08.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ грошових коштів в сумі 15 500,00 грн на банківську карту № 4731-21XX-XXXX-7633 що, в свою чергу, що є доказом прийняття відповідачем пропозиції кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. Всупереч умов договору № 148455136 від 26.08.2020 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 27 249,50 грн, яка складається з наступного: 15 500,00 грн - заборгованість за кредитом; 11 749,50 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Зазначена сума підтверджується випискою з особового рахунку. Відповідно до п. 1.2 Договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Відповідно до 1.3 Договору на період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,37 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 1.4 у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовується і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 105 від 27.10.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 31 822,00 грн. Таким чином відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» відбулося відповідно до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), який було фактично укладено після підписання договору кредитної лінії. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 6 від 15.07.2021 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 27 249,50 грн. 06.12.2021 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 06/12/2021-01 від 06.12.2021, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Отже, посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» просить стягнути з [PERSON] на свою на користь заборгованість за кредитним договором № 148455136 від 26.08.2020 у розмірі 27 249,50 грн, з яких: 15 500,00 грн - заборгованості за тілом кредиту та 11 749,50 грн - заборгованості за відсотками, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01 липня 2024 року цивільну справу передано за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у своєму позові просив розглянути справу без участі його представника. В свою чергу, відповідач повідомлялася про розгляд справи за своїм зареєстрованим місцем проживання, відзив на позов не надала, причину неявки не повідомила, тому судом проведений заочний розгляд справи на підставі наявних даних та доказів. Відповідно до частини 4 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 268 ЦПК України). Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 26 серпня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] був укладений договір № 148455136, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 15 500,00 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається строком на 30 днів. Сторони погодили процентну ставку: нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,37 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом; у випадку користування кредитом понад строк, встановлений договором, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовується і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. При цьому сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2 цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Кредитний договір укладений в електронній формі та був підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором. На підтвердження перерахування грошових коштів на банківський рахунок (карту) позичальника позивач надав довідку АТ КБ «ПриватБанк». Згідно з рахунком заборгованості за кредитним договором № 148455136 від 26.08.2020 заборгованість становить 27\~249,50 грн, з яких: прострочене тіло кредиту 15 500 грн, прострочені відсотки 11\~749,50 грн. Також судом установлено, що 28.11.2018 на підставі договору факторингу № 28/1118-01, з урахуванням додаткових угод № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020 року, відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 105 від 27.10.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором, укладеним із відповідачем, загальну суму 31 822,00 грн. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого з урахуванням додаткової угоди №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 6 від 15.07.2021 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до відповідача на загальну суму 27 249,50 грн. 06.12.2021 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 06/12/2021-01 від 06.12.2021, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача за кредитним договором відступлено позивачу. При вирішенні між сторонами спору суд керується наступним: Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом\~ст. 208 ЦК України\~у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою\~статті 206 цього Кодексу\~(які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Згідно з\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 3 Закону «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За частиною 3\~статті 11 вказаного Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4\~ст. 11 цього Закону\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону\~(ч. 6 ст. 11 Закону). За змістом ч. 11 ст. 11 Закону покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. В силу ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону). Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049\~ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктом 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (частина 2\~статті 512 ЦК України). Статтею 514\~ЦК України визначено,\~щодо до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд вважає доведеним, що відповідач, уклавши 26 серпня 2020 року кредитний договір в електронній формі та отримавши кредит на умовах, визначених цим договором, свої зобов`язання належним чином не виконала, суму кредиту не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила. Згідно з розрахунком заборгованості та випискою по рахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 148455136 від 26.08.2020 року становить 27 249 (двадцять сім тисяч двісті сорок дев`ять) грн 50 коп., з яких: 15 500,00 грн - заборгованості за тілом кредиту та 11 749,50 грн - заборгованості за відсотками. Отже, позивач як новий кредитор обґрунтовано звернувся до суду з цим позовом. Таким чином, позов потрібно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість у вищевказаному розмірі. При розподілі судових витрат суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати. Відповідно до статті ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України). Згідно з матеріалами справи ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» у цій справі були понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 22/02/2024-1 від 22.02.2024, укладеного з адвокатським бюро «Тараненко та партнери», копію акта прийому-передачі наданих послуг від 22.02.2024, згідно з яким правнича допомога полягала у наданні консультації, вивченні матеріалів, складанні позовної заяви. Суд вважає, що витрати в такому розмірі повною мірою відповідають критеріям, визначеним статтею 137 ЦПК України, є розумними, співмірними зі складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Отже, оскільки позов ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» задоволений, з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved