Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

11 жовтня 2025 року представник ТОВ «Бізнес Позика» звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що 11 липня 2024 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 384257-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кошти у розмірі 6 000 грн. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, розмір якої станом на 04 вересня 2025 року становив 21 648,22 грн, з яких: 6 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 14 748,22 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 900,00 грн - заборгованість за простроченою комісією, а також понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 9). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи належно повідомлена за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку (а.с. 18, 19, 20, 25). Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що ТОВ «Бізнес Позика» 11 липня 2024 року направило [PERSON] пропозицію укласти договір (оферта) № 384257-КС-003 про надання кредиту (споживчий кредит в електронній формі), паспорт споживчого кредиту. 11 липня 2024 року відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору, що підтверджується її електронним підписом. ТОВ «Бізнес Позика» направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3115 на номер телефону [NUMBER] , що зазначений позичальником в анкеті в особистому кабінеті, який відповідачем було введено/відправлено. Таким чином, 11 липня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 384257-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6 000 грн строком на 24 тижні до 26 грудня 2024 року, орієнтовною загальною вартістю наданого кредиту 17 784,77 грн, орієнтовною реальною річною процентною ставкою 19 672,26 процентів, денною процентною ставкою 1,16 процентів, комісією за надання кредиту 900,00 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту (п. 2.5-2.11 договору). 11 липня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало відповідачу кошти в розмірі 6 000 грн, що підтверджується довідкою, випискою АТ «Приватбанк» (а.с. 27-31). Згідно з розрахунком заборгованості внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов`язань по вчасному поверненню кредитних коштів, 04 вересня 2025 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 21 648,22 грн, з яких: 6 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 14 748,22 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 900,00 грн - заборгованість за простроченою комісією. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 цього Закону оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530, 525 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом було встановлено, що зобов`язання відповідачем виконувалися не належним чином, не регулярно, не в повному обсязі, чим істотно були порушені умови кредитного договору. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що позичальник користувалася кредитними коштами, частково здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором та не надала доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 21 648,22 грн станом на 04 вересня 2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору у вказаному розмірі.

Outcome: approved