Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

\~Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 52013,50 грн, що складається з наступного: - за Кредитним договором № 8550112 від 07.12.2024 в розмірі 31020,00 грн., - за Кредитним договором № 73966357 від 10.01.2025 в розмірі 20993,50 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 07.12.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір № 8550112, за яким відповідач отримала кошти, але в порушення умов договору не повернула. 13.08.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №13082025, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, серед яких [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до зазначеного Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 31020 грн., яка складається з наступного: 12000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13920 грн - сума заборгованості за відсотками; 5100 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами. Крім того, 10.01.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір №73966357, за яким відповідач отримала кошти, але в порушення умов договору не повернула. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, у тому числі вимоги до [PERSON] в сумі 20993,50 грн., яка складається з наступного: 10175 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3877,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 5291,00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом; 1650,00 грн - комісія за надання кредиту. Оскільки відповідач не погашає заборгованість у добровільному порядку, відбулося звернення до суду з даним позовом. Відзив на позовну заяву, будь-яких заперечень проти позовної заяви та клопотань відповідачем до суду не подано. Дослідивши подані позивачем докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.\~ Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України). У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Частиною 1 ст.1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що наданими позивачем доказами підтверджується укладання Кредитного договору № 8550112 від 07.12.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , за яким відповідачу було надано кредит у сумі 10000 грн строком на 360 днів, з умовою щодо сплати процентів у розмірі 1% в день. 08.12.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено додаткову угоду до вищезазначеного договору, якою суму кредиту збільшено до 12000 грн. Переказ коштів на банківську картку відповідача підтверджується інформаційним повідомленням ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім». \~13.08.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №13082025, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, серед яких [PERSON] . Перевіривши надані докази, суд дійшов висновку, що заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 8550112 від 07.12.2024 складає 25920 грн, що складається з заборгованості за основною сумою боргу 12000 грн та заборгованості за відсотками 13920 грн. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за пенею та штрафами суд відмовляє, з огляду на зміст п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан, дію якого продовжено і він триває до теперішнього часу. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором № 8550112 від 07.12.2024 за пенею, штрафами в сумі 5100 грн не підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог у частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 73966357 від 10.01.2025 суд зазначає наступне. Позивач посилається на укладання зазначеного договору між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , за яким відповідачу було надано кредит у сумі 11000 грн строком на 30 днів, з умовами щодо сплати процентів у розмірі, визначеному договором. Разом з тим, суду не надано доказів факту отримання відповідачем коштів за вказаним договором від первинного кредитора. Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Необхідність дослідження саме первинних документів у справах щодо стягнення кредитної заборгованості визнана у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц. Правова позиція щодо первинних документів викладена у постанові Верховного Суду України від 14.06.2018 по справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані у позовній заяві. За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність права позивача на стягнення заявленої заборгованості відповідача за договором № 73966357 від 10.01.2025. На підставі вищевикладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 8550112 від 07.12.2024 в сумі 25920 грн. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення решти суми нарахованої заборгованості суд відмовляє. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених вимог - у сумі 1508 грн 95 коп.

Outcome: partial