Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Паркулаб Андрій Володимирович, звернулася до суду із позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя, стягнення компенсації. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.07.2022 відкрито провадження по справі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.04.2023 у справі призначено судову комплексну оціночно-будівельну, оціночно-земельну та транспортно-товарознавчу експертизу. Зупинено провадження на час проведення експертизи. 20.10.2025 матеріали справи разом з висновком експерта повернулись до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 22.10.2025 поновлено провадження у справі. Представник позивачки адвокат Паркулаб А.В. подав заяву про зменшення розміру позовних вимог від 13.19.2025, в якій просив позовні вимоги вважати наступними: Розірвати шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2200 від 06 листопада 1993 року; Визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] : житловий будинок літ. «П-2» з прибудовами загальною площею 232,4 кв.м., житловою площею 158,3 кв.м., сарай літ. «Р», вигрібну яму літ. «Я», паркан №7, ворота №6, розташовані за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1309486263101; земельну ділянку - кадастровий номер 63101363300:08:021:0066, площа 0,0679 га, зареєстрована 06.11.2017, адреса [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1471485263101; квартиру загальною площею 55,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310524563101; житловий будинок загальною площею 343,4 кв.м., житловою площею 87,6 кв.м., опис: будинок літ. «В-2» з терасою літ. «в», верандою літ. «в1», надвірними будівлями та спорудами: п/підвал літ. «П», сарай літ. «Б», бесідка літ. «В», навіс літ. «Н», гостьовий будинок літ. «Д», огорожа літ. «№1», колодязь літ. «К», за адресою [ADDRESS] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1323426463216; земельну ділянку - кадастровий номер 6321686401:00:000:1067, площа 0,4716 га, зареєстрована на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 22.06.2015, адреса [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 664067163216; гараж у літ. «Ч-Ц» загальною площею 39,2 кв.м., за адресою [ADDRESS] , гараж [NUMBER] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23238840; автомобіль PORSCHE CAYENNE 2013 року випуску № кузова [NUMBER] ; автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200 2017 року випуску № кузова [NUMBER] . Здійснити поділ майна, що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, в натурі. Визнати за [PERSON] у порядку поділу майна подружжя право власності на: квартиру загальною площею 55,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310524563101; житловий будинок літ. «П-2» з прибудовами загальною площею 232,4 кв.м., житловою площею 158,3 кв.м., сарай літ. «Р», вигрібну яму літ. «Я», паркан №7, ворота №6, розташовані за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1309486263101; земельну ділянку - кадастровий номер 63101363300:08:021:0066, площа 0,0679 га, зареєстрована 06.11.2017, адреса [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1471485263101; гараж у літ. «Ч-Ц» загальною площею 39,2 кв.м., за адресою [ADDRESS] , гараж [NUMBER] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23238840. Визнати за [PERSON] у порядку поділу майна подружжя право власності на: житловий будинок загальною площею 343,4 кв.м., житловою площею 87,6 кв.м., опис: будинок літ. «В-2» з терасою літ. «в», верандою літ. «в1», надвірними будівлями та спорудами: п/підвал літ. «П», сарай літ. «Б», бесідка літ. «В», навіс літ. «Н», гостьовий будинок літ. «Д», огорожа літ. «№1», колодязь літ. «К», за адресою [ADDRESS] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1323426463216; земельну ділянку - кадастровий номер 6321686401:00:000:1067, площа 0,4716 га, зареєстрована на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 22.06.2015, адреса [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 664067163216; автомобіль PORSCHE CAYENNE 2013 року випуску № кузова [NUMBER] ; доходи, отримані [PERSON] внаслідок відчуження автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200 2017 року випуску № кузова [NUMBER] без згоди позивача. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 2 733 137 грн. грошової компенсації за розходження вартості об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, які залишаються за позивачем і відповідачем. Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 19.11.2025 заяву про зменшення розміру позовних вимог від 13.19.2025 прийнято, вирішено справу розглядати з її врахуванням. Представник відповідача адвокат Біленький Д.В. подав заяву (пропозицію) щодо визначення порядку поділу спільного майна подружжя від 19.11.2025. У заяві висловив згоду щодо розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] . У задоволенні позовних вимог про визнання об`єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200 просив відмовити. Поділ майна здійснити з урахуванням обставин, зазначених у поточній заяві (пропозиції) щодо визначення порядку поділу спільного майна подружжя. Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 19.11.2025 заяву (пропозицію) щодо визначення порядку поділу спільного майна подружжя від 19.11.2025 прийнято, вирішено справу розглядати з її врахуванням. Від представника позивачки адвоката Паркулаба А.В. надійшла заява від 19.11.2025 про допит в якості свідка позивачки [PERSON] . Протокольною ухвалою від 19.11.2025 вказану заяву задоволено. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 19.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка [PERSON] і представник позивачки адвокат Паркулаб А.В. позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов повністю. Представники відповідача адвокат Біленький Д.В. проти позову заперечував, просив вирішити справу згідно заяви (пропозиції) щодо визначення порядку поділу спільного майна подружжя від 19.11.2025. Вислухавши сторони по справі, заслухавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Судом на підставі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис №2200 від 06 листопада 1993 року. В укладеному шлюбі [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , що встановлено на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [INFO] народився син [PERSON] , що встановлено на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На час розгляду справи шлюбно - сімейні відносини фактично припинені, близьких стосунків сторони вже тривалий час не підтримують внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та вирішення соціально-побутових проблем, отже збереження сім`ї вже неможливе. Вказані обставини визнаються обома сторонами. Ч. 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється, зокрема, на підставі шлюбу (ч. 4 ст. 3 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. З врахуванням позиції сторін і встановлених судом обставин, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] і [PERSON] відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , слід задовольнити. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін [PERSON] . В період шлюбу сторони за спільні кошти подружжя набули майно. Частиною першою статті 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідачем не заперечується набуття подружжям [PERSON] у спільну сумісну власність частини з переліку майна, викладеного в позовній заяві, а саме: житлового будинку літ. «П-2» з прибудовами загальною площею 232,4 кв.м., житловою площею 158,3 кв.м., сарай літ. «Р», вигрібну яму літ. «Я», паркан №7, ворота №6, розташованого за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1309486263101; земельної ділянки - кадастровий номер 63101363300:08:021:0066, площа 0,0679 га, зареєстрована 06.11.2017, адреса [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1471485263101; квартири загальною площею 55,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310524563101; житлового будинку загальною площею 343,4 кв.м., житловою площею 87,6 кв.м., опис: будинок літ. «В-2» з терасою літ. «в», верандою літ. «в1», надвірними будівлями та спорудами: п/підвал літ. «П», сарай літ. «Б», бесідка літ. «В», навіс літ. «Н», гостьовий будинок літ. «Д», огорожа літ. «№1», колодязь літ. «К», за адресою [ADDRESS] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1323426463216; земельної ділянки - кадастровий номер 6321686401:00:000:1067, площа 0,4716 га, зареєстрована на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 22.06.2015, адреса [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 664067163216; гаражу у літ. «Ч-Ц» загальною площею 39,2 кв.м., за адресою [ADDRESS] , гараж [NUMBER] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23238840; автомобілю PORSCHE CAYENNE 2013 року випуску № кузова [NUMBER] . Відтак, враховуючи приписи ст. 60-61 СК України і відсутність заперечень відповідача, суд відносить вказані об`єкти до переліку спільного майна подружжя, яке підлягає поділу. Щодо автомобілю TOYOTA LAND CRUISER 200, відповідач заперечував щодо належності вказаного автомобіля до спільного майна подружжя, зазначаючи, що оскільки вказаний транспортний засіб вибув із спільної власності подружжя за їх взаємною згодою (сторона відповідача не ставить під сумнів дійсність та чинність правочину) та [PERSON] отримувала грошові кошти у повному обсязі за реалізований автомобіль, що свідчить про те, що на дату відкриття провадження у справі TOYOTA LAND CRUISER 200 не був та не міг бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200 придбано і поставлено на облік на [PERSON] 15.11.2018, тобто, у час перебування сторін у шлюбі. 30.11.2021 автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200 перереєстровано на нового власника [PERSON] згідно договору купівлі-продажу. Згідно даних Єдиного державного реєстру МВС, вартість ТЗ за договором купівлі-продажу від 29.11.2021 складає 49000 грн. Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 04.02.2022 з оцінки майна - колісного транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, 2017 року випуску, ринкова вартість автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200 на дату 30.11.2021 складає 1 904 900 грн. Допитана в якості свідка [PERSON] повідомила, що про продаж автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200 дізналася від [PERSON] 08.12.2021, з приводу чого у неї є листування. Згоду на продаж автомобіля не давала. Половину коштів від продажу авто, а саме 24500 грн., від [PERSON] не отримувала. На момент продажу авто подружжя вже не проживало разом, перебувало у конфлікті. Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Враховуючи вартість автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200 на дату продажу 1 904 900 грн., суд вважає вказане майно цінним, згода на продаж якого другого з подружжя мала бути подана письмово. Згідно висновків Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 158/2229/16-ц, норми ч. 3 ст. 65 СК України передбачають надання згоди іншого з подружжя на відчуження цінної речі у письмовому вигляді, тому наявність такої згоди може бути доведене лише письмовими доказами. Суд критично оцінює твердження відповідача про надання згоди [PERSON] на продаж автомобіля за вартість 49000 грн., що значно менше його ринкової вартості 1 904 900 грн., оскільки вважає малоймовірним надання згоди [PERSON] на продаж спільного майна за суму, майже в 40 разів меншу за ринкову вартість. Письмових доказів надання такої згоди позивачкою відповідачем не надано, з чого суд констатує, що договір про продаж автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200 було укладено за відсутності згоди [PERSON] . Не надано відповідачем і доказів отримання [PERSON] половини коштів, отриманих від продажу автомобіля. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц зроблено висновок, що у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Схожі за змістом висновки викладені і в постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 301/2231/17. Суд враховує, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний врахувати дійсну його вартість, що відповідає висновкам, викладеним в постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18. Звертаючись до суду з позовом, позивачка на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала висновок суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 04.02.2022 з оцінки майна - колісного транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, 2017 року випуску, згідно якого ринкова вартість автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200 на дату 30.11.2021 складає 1 904 900 грн. Відповідач на спростування розміру дійсної вартості автомобіля інших доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, не надав суду заперечень щодо висновків про вартість автомобіля, а тому суд дійшов висновку, що дійсна вартість автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200 складає 1 904 900 грн. і підлягає врахуванню ними під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя. На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200 і врахування його дійсної вартості 1 904 900 грн. при поділі майна. Вирішуючи спір щодо поділу майна подружжя, суд виходить з наступного. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України). Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)). Таким чином, задля ефективного вирішення спору суду належить спочатку визначити розмір частки дружини/чоловіка, які є рівними, а потім відповідно до визначеного розміру часток провести реальний поділ майна з присудженням кожному з подружжя у особисту власність конкретних об`єктів, що дозволить уникнути майбутніх можливих спорів щодо використання майна, яке належатиме сторонам на праві спільної часткової власності. З огляду на наведені міркування, суд відхиляє пропозицію відповідача здійснити поділ майна подружжя з визначенням часток сторін в об`єктах власності подружжя. Вивчивши пропозиції сторін, суд констатує, що кожна із сторін пропонує виділити їй домоволодіння за адресою [ADDRESS] , з одночасним присудженням іншій стороні домоволодіння в [ADDRESS] . Квартиру за адресою [ADDRESS] обидві сторони пропонують виділити позивачці; автомобіль PORSCHE CAYENNE виділити відповідачу. Гараж за адресою [ADDRESS] , кожна із сторін просить виділити їй; автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200 відповідач не визнає об`єктом поділу, проте суд враховує його вартість при поділі майна з мотивів, викладених вище. Здійснюючи поділ майна в натурі, суд, враховуючи приписи ч. 1 ст. 71 СК України, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, на підставі доказів. Згідно ч. 2 ст. 76, ст. 90, 92 ЦПК України, до доказів належить показання свідка, в тому числі показання сторони, допитаної як свідок про відомі їй обставини, що мають значення для справи. Так, будучі допитаною як свідок позивачка [PERSON] повідомила наступні обставини. Стосовно будинку на Тобольській свідок повідомила, що відповідач ніколи не проживав у вказаному будинку. Будинок був придбаний приблизно у 2012 році. Цей будинок використовував виключно в комерційних цілях. До війни здавав його, гроші йшли в сімейний бюджет, проте коли відносини погіршилися, свідок перестала отримувати будь що від здачі в оренду. Стосовно будинку в Бугаївці, свідок повідомила, що була залучена до будівництва будинку із самого початку, доклала значних зусиль для його будівництва і облаштування, контролювала хід робіт. Проте, коли відносини погіршилися, відповідач з червня 2021 року повністю заборонив доступ позивачці до цього будинку. Востаннє позивачка там була 2 червня 2021 року. На доводи позивачки щодо того, що цей будинок разом будували, і що це її будинок також, відповідач повідомив, що відтепер позивачка на територію не зайде, бо це його будинок. Згодом, восени 2021 року, із соціальної мережі Інстаграм свідок дізналася, що у будинку відповідач проживає з іншою жінкою, куди та запрошує своїх подруг. Внаслідок нервового потрясіння від факту проживання сторонніх жінок в її будинку у свідка відбулися медичні ускладнення, вона схуднула на 10 кг і її госпіталізували. Через зазначене свідок з моральної точки зору не може навіть зайти в цей будинок, фізично не може. У зв`язку з чим категорично заперечує проти присудження їй цього будинку. Сам будинок, незважаючи на те, що деякий час був в окупації, на сьогодні є цілим, в нормальному стані, за ним слідкує охоронець. Щодо автомобілю PORSCHE CAYENNE свідок повідомила, що це був її автомобіль, подарований їй чоловіком на день народження у 2013 році. Проте, відповідач оформив технічний паспорт на себе. Весь час автомобілем користувалась позивачка, про що знають її родичі, знайомі. Проте, 6 грудня 2021 року вона повернулася з Німеччини і виявила, що ключі від авто зникли. Вона спитала у відповідача, де її авто. На що відповідач повідомив, що юридично це його авто. З того моменту вона авто більше не бачила, про його долю їй невідомо. Стосовно квартири на Науки, свідок повідомила, що там з 2002 року проживали її похилі батьки, яким зараз 80 років. Ця квартира потрібна позивачці лише для того, щоб не змінювати місце проживання батьків, для яких зміна місця проживання у їх віці може бути дуже важкою. Щодо місця проживання відповідача, свідок повідомила, що їй невідомо, де саме він зараз проживає, але з початку війни він проживав у м. Норхайм, Німеччина. У Німеччині з 2017 року відповідач має посвідку на проживання, з 2012 року веде бізнес. Обґрунтовуючи необхідність залишення відповідачеві домоволодіння по [ADDRESS] , відповідач зазначив, що це єдине житло відповідача, що перебуває в його користуванні, що підтверджується відомостями паспорту України, а тому позбавлення права відповідача на його частку у спільній сумісній власності подружжя вказаного об`єкту призведе до порушення прав та інтересів, визначених Конституцією України та ЦК України. Оцінюючи даний довід, суд констатує, що згідно паспорту відповідача, адресу місця проживання з 19.05.2021 зареєстровано у [ADDRESS] . Проте, суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву від 31.10.2022, в інших процесуальних документах, зокрема заяві про ознайомлення з матеріалами справи від 27.10.2025 вказане місце проживання відповідача [ADDRESS] . Згідно приписів п. 2 ч. 3 ст. 178, п. 1 ч. 1 ст. 183 ЦПК України, відзив (клопотання) має містити, зокрема, місце проживання чи перебування (для фізичних осіб). З наведеного суд робить висновок, що будинок на [ADDRESS] не є єдиним житлом відповідача, а відповідач має місце проживання чи перебування принаймні у [ADDRESS] . До того ж, у запропонованому позивачкою варіанті поділу відповідачу пропонується виділити домоволодіння у с. Бугаївка Вовчанського району, у зв`язку з чим відповідач у будь якому випадку не буде позбавлений місця для проживання в Україні. Суд також враховує наявність у відповідача місця проживання і бізнесу у Німеччині, що встановлено з показань [PERSON] як свідка. З огляду на викладене, суд вважає неспроможними доводи відповідача щодо порушення його прав та інтересів у випадку присудження домоволодіння по [ADDRESS] , позивачці. Доводи відзиву щодо пошкодження домоволодіння у с. Бугаївка Вовчанського району не підтверджені жодними доказами. На противагу, [PERSON] , будучі допитаною в якості свідка, повідомила, що будинок є цілим, в нормальному і укомплектованому для проживання стані, за ним слідкує охоронець. До того ж, з висновку експертів ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 14.10.2025 №22151/22152 і доданих до нього фотографій не вбачається пошкодження будинку чи перебування його в нежилому стані. Інших доводів щодо можливості і доцільності присудження домоволодіння у с. Бугаївка Вовчанського району позивачці, а не відповідачу, як і доцільності присудження домоволодіння по [ADDRESS] , саме відповідачу, матеріали справи не містять. На противагу зазначеному, суд враховує пояснення позивачки, надані в якості свідка, щодо обставин неправомірного обмеження їй доступу відповідачем до будинку в с. Бугаївка Вовчанського району з червня 2021 року, отримання позивачкою нервового потрясіння внаслідок проживання відповідача в будинку з іншими жінками і, як наслідок, неможливості перебування в будинку з морально-психологічних причин. Суд вважає, що вказані обставини мають істотне значення підчас поділу майна, і бере їх до уваги в силу приписів ч. 1 ст. 71 СК України. Відтак, залишення вказаного об`єкта за позивачкою не відповідатиме її інтересам. Суд також враховує, що з копії позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, доданої до заяви відповідача від 31.10.2022 про залишення позовної заяви у справі 638/3773/22 без розгляду, вбачається, що відповідач не тільки не заперечує проти присудження йому в порядку поділу майна домоволодіння в с. Бугаївка Вовчанського району, а і просить суд про виділення йому цього об`єкта. З наведеного суд робить висновок, що присудження домоволодіння в [ADDRESS] , у складі будинку і земельної ділянки 6321686401:00:000:1067, [PERSON] не суперечитиме його інтересам. Вирішуючи питання щодо інших об`єктів суб`єктів спільної сумісної власності подружжя, суд виходить з наступного. Задля дотримання рівності часток, враховуючи присудження домоволодіння в с. Бугаївка Вовчанського району, позивачці слід присудити домоволодіння [ADDRESS] , у складі будинку і земельної ділянки 63101363300:08:021:0066. Позивачці слід також виділити квартиру загальною площею 55,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] , оскільки в цій квартирі проживають батьки позивача, і щодо цього об`єкту у сторін немає спору. За позивачкою також слід залишити гараж у літ. «Ч-Ц» загальною площею 39,2 кв.м., за адресою [ADDRESS] , гараж [NUMBER] , оскільки знаходиться квартира, де зареєстроване її місце проживання, а також задля дотримання рівності часток. Вирішуючи питання стосовно автомобіля PORSCHE CAYENNE суд враховує, що відповідач є фактичним володільцем транспортного засобу з грудня 2021 року. Автомобіль є технічно складним майном, яке потребує належної експлуатації, догляду і обслуговування. Відповідач вилучив документи і ключі від автомобіля, чим позбавив позивачку можливості ним користуватись, слідкувати за його технічним станом і обслуговувати, у зв`язку з чим присудження його позивачці суперечитиме її інтересам. При здійснені поділу майна суд також враховує у вартості присудженого відповідачу майна дійсну вартість автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, проданого відповідачем 30.11.2021 без згоди позивачки. При визначені вартості об`єктів майна, що підлягають поділу, суд використовує висновки експертів ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 14.10.2025 №22151/22152, згідно яких ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 1495980 грн.; ринкова вартість гаражу № [NUMBER] у літ. «Ч-Ц» за адресою [ADDRESS] , становить 793 770 грн.; ринкова вартість колісного транспортного засобу Porche Cayene, 2013 року випуску, складає 974 335,23 грн.; ринкова вартість житлового будинку за адресою [ADDRESS] , складає 10 404 125 грн.; ринкова вартість земельної ділянки 63101363300:08:021:0066, за адресою [ADDRESS] складає 1 088 316 грн.; ринкова вартість житлового будинку за адресою [ADDRESS] складає 13 617 324 грн.; ринкова вартість земельної ділянки 6321686401:00:000:1067, за адресою [ADDRESS] складає 2 751 907 грн. Стосовно автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200 суд враховує висновок суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 04.02.2022 з оцінки майна - колісного транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, 2017 року випуску, згідно якого ринкова вартість автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200 на дату 30.11.2021 складає 1 904 900 грн. З врахуванням наведених висновків, суд констатує, що загальна вартість об`єктів права спільної сумісної власності подружжя складає 33 030 657 грн. З огляду на здійснений судом поділ, загальна вартість об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, яке залишається за відповідачем, складає 19 248 466 грн. Загальна вартість об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, яке залишається за позивачем, складає 13 782 191 грн. Суд вимушений відступити в питанні поділу майна і присудження об`єктів сторонам відповідно до ідеального розміру часток, і присудити компенсацію на користь позивача за розходження вартості часток, що зумовлено високою питомою складовою вартості одного об`єкта серед інших - домоволодіння в с. Бугаївка Вовчанського району, яка складає 16 369 231 грн., або 49,55% від загальної вартості об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. А також, неможливістю присудити позивачці задля рівності вартості часток автомобілі PORSCHE CAYENNE і TOYOTA LAND CRUISER 200, в силу дій відповідача стосовно означених автомобілей. Таким чином, розмір компенсації за розходження вартості об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, яке залишається за позивачем і відповідачем, складає 5 466 275 / 2 = 2 733 137 грн., і підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла. Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеним у постановах від 06.11.2019 по справі №465/2585/14, від 09.10.2019 у справі № 664/340/16-ц, від 13.03.2019 у справі №2605/14992/12. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з огляду на задоволення позову, суд стягує судові витрати з відповідача.

Outcome: approved