Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

24.04.2025 [PERSON] в особі представника адвоката Чистякової Т. О. звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.04.2010 вони з відповідачкою зареєстрували шлюб в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 460. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя, протягом тривалого часу не проживають разом як подружжя, спільного господарства не ведуть. Оскільки примирення між сторонами неможливо та сім`я існує формально, позивач просив шлюб розірвати. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29.04.2025 справа передана на розгляд Солонянському міськрайонному суду Дніпропетровської області за підсудністю. Ухвалою Солонянського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.10.2025 справа передана на розгляд Вознесенівському районному суду міста Запоріжжя за підсудністю. 10.11.2025 справа надійшла до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя та за наслідками автоматизованого розподілу справи між суддями передана в провадження судді Шалагінової А. В. Ухвалою судді від 14.11.2025 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Заяв по суті справи сторони до суду не подали. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У заяві зазначив, що позов підтримує, просив його задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення. Від відповідачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~ Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.04.2010 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 460, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.04.2010 (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.06.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1058 (а.с. 11). Шлюбні відносини між сторонами припинені. Спільне господарство не ведуть. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. \~ \~ \~ \~ За приписами ч. 3 ст.\~109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка подала заяву про визнання позову, тому суд вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, у зв`язку із чим шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка під час реєстрації шлюбу змінювала прізвище, однак не просить відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. \~ \~ \~ \~ Позивач не просив суд здійснити розподіл судових витрат, а тому дане питання судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved