Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

КП «Харківводоканал» звернулось до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, в якому просить суд стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 18 484, 75 грн., з них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2022 року у розмірі 10\~303, 67 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2015 року по 31 січня 2022 року у розмірі 6300, 51 грн., інфляційні втрати 1382, 21 грн.; 3 % річних від простроченої суми 498, 36 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року клопотання позивача Комунального підприємства «Харківводоканал» про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення по справі, яке міститься в позовних вимогах позовної заяви - задоволено. Відстрочено позивачу Комунальному підприємству «Харківводоканал» сплату судового збору до моменту ухвалення рішення по справі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.10.2023 року, позовні вимоги Комунального підприємства\~«Харківводоканал» задоволені, стягнуто солідарно з [PERSON] [PERSON] , [PERSON] заборгованість в сумі 18\~484,75 грн та судовий збір на користь держави в сумі 2684,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 27.05.2025 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2023 року по цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення скасовано і призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій розгляд справи просив провести без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились, до суду подали заяву, в якій розгляд справи просили провести без їх участі та застосувати строки позовної давності. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон АліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Харківводоканал» за адресою: [ADDRESS] , яка є адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідачів. На ім`я відповідачів за адресою: [ADDRESS] , відкрито абонентський особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно розрахунків суми заборгованості, % річних та індексації по заборгованості за послуги, за вищевказаною адресою: [ADDRESS] , сума заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2022 року у розмірі 10 303, 67 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2015 року по 31 січня 2022 року у розмірі 6300, 51 грн., інфляційні втрати 1382, 21 грн.; 3 % річних від простроченої суми 498, 36 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Нормами пункту 5 частини 2\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. На підставі ч.1, 4 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Відповідно до ст. ст.\~150,\~156,\~162 ЖК України,\~власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Договором є усна чи письмова угода між споживачем та продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, по яким реалізується продукція. Підтвердженням дії усної угоди оформляється квитанцією або іншим документом. Факт оплати споживачем - відповідачем послуг, тобто послуг які надає позивач, є підтвердженням факту існування договірних відносин між ними. Відповідно до п.1 ч. 2\~ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 р. також закріплено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду, згідно встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з\~порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржників покладений певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті фактично отриманих/спожитих житлово-комунальних послуг, якому водночас кореспондує право вимоги кредитора оплати наданих послуг. Як вже було зазначено вище, з матеріалів справи встановлено, що відповідачі є споживачами наданих позивачем КП «Харківводоканал» послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, за адресою: [ADDRESS] . Отже, з наведеного слідує, що відповідачі, як споживачі послуг, не у повному обсязі оплачували їх вартість, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, на яку позивачем також нараховані індекс інфляції за весь час прострочення, та три проценти річних від простроченої суми. Відповідачі по справі при розгляді справи просили застосувати строк позовної давності. Правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина другастатті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон України набрав чинності 02 квітня 2020 року. У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Україниу редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦКУкраїни щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257,258,362,\~559,681,728,786,\~1293цьогоКодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена\~законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставістатті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Також,\~Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан. Так, відповідно до п. 19\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з огляду на приписи статей 256,257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, який неодноразово був продовжений, введений\~Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022\~воєнний стан на території України, пункти 12, 19Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, стягненню підлягає заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з 02.04.2017 по 31.01.2022, яка складатиме 5608,17 грн. Стосовно застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення з відповідачів інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду остаточно визначила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, якщо основне зобов`язання боржником не виконано (постанова від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц). Стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат заявлене позивачем в межах строку позовної давності, тому підлягають стягненню в заявленому позивачем розмірі, три проценти річних в сумі 498, 36 грн. та інфляційні втрати у сумі 1382, 21 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1087,02 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial