Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00856-07/2023 від 15.07.2023 року в розмірі 59 750 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.07.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Стар файненс груп» укладено договір про надання фінансового кредиту № 00856-07/2023, згідно з умовами якого відповідач отримав 10 000 гривень на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених договором. Згідно з п.1.6 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної карти № [NUMBER] . Термін повернення кредиту в повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не погашена та становить 59 750 гривень, з яких 10 000 гривень - заборгованість за тілом кредиту та 49750 - заборгованість за відсотками. Надалі 29.01.2024 року ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №29012024 від 29.01.2024 року. За вказаним договором позивач набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до боржників, у тому числі і до відповідача за договором № 00856-07/2023 від 15.07.2023 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2025 року справу передано до розгляду судді Джусу Р.В. Ухвалою суду від 23.06.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та витребувано в Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» (юридична адреса: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок, 1д)інформацію про те, чи належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] [PERSON] ; чи була успішною транзакція здійснена 15.07.2023 року о 10:35 на банківську картку [NUMBER] в сумі 10000,00 грн з призначенням платежу «зарахування на картку [NUMBER] ». Якщо так, то чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] ; чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № [NUMBER] . Вказана інформація до суду поступила. Згідно з розпорядженням керівника апарату Верховинського районного суду Івано-Франківської області № 162/01-20/25 від 30.09.2025 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2025 року, справу передано для розгляду судді Чекан Н.М., у зв`язку із відрядженням судді Джуса Р.В. до Миколаївського районного суду Львівської області для здійснення правосуддя. Ухвалою суду від 06.10.2025 року матеріали цивільної справи прийнято до свого провадження суддею Чекан Н.М. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 80 зворот, 81), від представника позивача до суду поступило клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача, в якому він зазначив що не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи (а.с. 77). Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений двічі належним чином шляхом отримання судових повісток на 24.11.2025 року та на 12.12.2025 року до електронного кабінету (а.с. 75, 80), відзиву не подав, про причини неявки не повідомив. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч.ч.4, 5ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12.12.2025 року, є дата складення повного судового рішення 15.12.2025 року. У ч. 1 ст.280 ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.ч.1-2ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.3 ст 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України"Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що на підтвердження факту укладення кредитного договору між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] позивачем долучено до справи заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту від 15.07.2023 року (а.с. 14 зворот- 15), договір про надання фінансового кредиту № 00856-07/2023 від 15.07.2023 року (а.с. 18 зворот-23), додаток № 1 до вказаного договору (графік платежів) (а.с. 23 зворот) та паспорт споживчого кредиту від 15.07.2023 року (а.с. 16-18), які підписані [PERSON] електронним підписом одноразового ідентифікатора. Відповідно до розділу І Договору про надання фінансового кредиту, кредит надавався у розмірі 10000 гривень, загальним строком на 360 днів з 15.07.2023 року, дата погашення кредиту 08.07.2024 року (п.1.1-1.2 Договору). Пунктом 1.4.1 вказаного договору процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього. Пунктом 1.4.2. визначено, якщо клієнт 08.08.2023 року сплатить кошти в сумі не менше першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить достокове погашення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності, отримає від товариства знижку в розмірі 80,00% на перший платіж відповідно до графіку платежів. Відповідно до пункту 1.5. Клієнт зобов`язується сплачувати проценти кожні 25 днів. Відповідно до п. 3.1 сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Із додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту № 00856-07/2023 від 15.07.2023 року (а.с.23 зворот)загальна варіть кредиту 100000 гривень, з яких 10 000 гривень- тіло кредиту та 90 000 гривень - проценти за користування кредитом. При укладенні кредитного договору № 00856-07/2023 від 15.07.2023 року зазначено особу позичальника: « [PERSON] », РНОКПП: [NUMBER] , Паспорт « [NUMBER] , виданий Верховинським РС УДМС України в Івано-Франківській області 01.11.2013 року; адреса: «[ADDRESS]; тел. [NUMBER] », що свідчить про внесення даних самою позичальницею та проходження повної ідентифікації. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] , яка уклала договір № 00856-07/2023 від 15.07.2023 року ідентифікована товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файнненс Груп». Акцепт договору позичальником у формі підписання аналогом ЕЦП, одноразовий ідентифікатор W892, час відправки ідентифікатору 15.07.2023 року, номер телефону [NUMBER] (а.с.25). Факт перерахування коштів підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про перерахування, на картку відповідача № [NUMBER] кредитних коштів в сумі 10 000 гривень, номер транзакції в системі iPAY/ua - 262783692( а.с.26), що відповідає п. 1.6 укладеного кредитного договору №00856-07/2023 від 15.07.2023 року про перерахунок коштів на картку № [NUMBER] . Крім того, із інформації наданої АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.60) вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] на яку 15.07.2023 року здійснено переказ коштів у сумі 10 000 гривень. Таким чином, факт видачі відповідачу кредиту в розмірі 10000 гривень є доведеним. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №00856-07/2023 від 15.07.2023 року (а.с. 26 зворот - 27), заборгованість [PERSON] становить 10000 гривень- тіло кредиту та 49 750 гривень - проценти, тобто загальна сума 59 750 гривень за період з 15.07.2023 року до 29.01.2024 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст. 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ч.1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 29.01.2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» укладено договір факторингу № 29012024-1 (а.с. 29-34), відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до позичальників, згідно з яким відбулося відступлення прав вимог за рядом кредитних договорів. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТзОВ «Стар Файненс Груп», у тому числі і до відповідача. Відповідно до акта приймання-передачі реєстру боржників від 29.01.2024 року до договору факторингу № 29012024-1 кредитодавець передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників від 29.01.2024 року (а.с.35). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 29.01.2024 року до договору факторингу № 29012024-1 від 29.01.2024 року (а.с. 34 зворот), ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором №00856-07/2023 від 15.07.2023 року у розмірі 59 750 гривень, з яких 10000 гривень - тіло кредиту та 49 750 гривень - проценти. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту, сплати процентів та комісії. При цьому самим відповідачем не оспорений розмір процентів. Таким чином, заборгованість [PERSON] за договором №00856-07/2023 від 15.07.2023 року становить 59 750 гривень, з яких 10000 гривень - тіло кредиту та 49 750 гривень - проценти. За наведених обставин даний позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором №00856-07/2023 від 15.07.2023 року у розмірі 59 750 гривень, з яких 10000 гривень - тіло кредиту та 49 750 гривень - проценти. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що в рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку зі задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплачена ним під час звернення до суду через систему «електронний суд» в розмірі 2 422,40 гривень, що становить 0,8 від відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»), що підтверджується платіжною інструкцією № 8943 від 13.05.2025 року (а.с. 10). Крім того, представником позивача у позовній заяві зазначено про стягнення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 7000 гривень. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: - договір про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024 року укладний між ТОВ «ФК «Фінтраст-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с. 38 зворот); - замовлення до договору надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024 року адвокатським об`єднанням «Апологет» ТОВ «ФК «Фінтраст-Капітал» на суму 7000 гривень; - ордер на надання правничої (правової) допомоги від 01.03.2024 року укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатом адвокатського об`єднання «Апологет» Усенко М.І.; - детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 01.03.2024 року з якого вбачається, що адвокатським об`єднанням «Апологет» надано послуги в кількості 6 годин 30 хвилин для подання заяви до суду від імені клієнта (а.с.39). Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У ч. 8ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Даючи оцінку зазначеним доказам, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень. На підставі наведенного,

Outcome: approved