Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Директор ТОВ «Коллект центр», [PERSON] , діючи на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, 30 жовтня 2025 року, через систему «Електронний суд», звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості за договором про споживчий кредит №5008097 від 20.10.2021 у розмірі 35550 грн; судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 13000 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №5008097, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» перерахувало грошові кошти на банківський рахунок [PERSON] у розмірі 6000 грн, а [PERSON] ... зобов`язався повернути використану суму в строк до 19.11.2021 року . та сплатити проценти за користування кредитними коштами. «Мілоан» належним чином виконало свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику кошти, в порядку передбаченому умовами договору. 26 січня 2022 року між ТОВ Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 26-01/2022-83 , відповідно до умов якого ТОВ Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до [PERSON] У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до [PERSON] ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01. 2023 року. Внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором за ним утворилася заборгованість у розмірі 35550 грн, з яких 6000 грн - за тілом кредиту; 28950 грн грн - заборгованість за процентами; 600 грн - заборгованість за комісіями, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь разом із судовим збором у розмірі 2 422.40 грн та витратами на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн. Чернігівський районний суд Чернігівської області своєю ухвалою від 07 листопада 2025 року провадження у справі відкрив та справу призначив до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи (а.с. 97-99). Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання представник позивача не з`явився, який письмово у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився , про час та місце його проведення повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», причини неявки суду не повідомив , заяв або клопотань від нього не надходило, відзиву не подав. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК , відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та , [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №5008097 на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 6000,00 гривень. Даний договір було підписано у порядку визначеному ЗУ "Про електронну комерцію" одноразовим електронним ідентифікатором U31934 ( а.с.8-14) Додатком №1 до договору про споживчий кредит №5008097 від 20.10.2021 року є Графік платежів за договором про споживчий кредит та додатком № 2 до договору про споживчий кредит №5008097 від 20.10.2021 року є Паспорт споживчого кредиту №5008097, з умовами яких відповідач був ознайомлений так як підписав Договір електронним ідентифікатором. Згідно з п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 6000 грн. Згідно п. 1.3. договору кредит надається строком на 30 днів з 20 жовтня 2021 року. Відповідно до п. 1.4. договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 19 листопада 2021 року Відповідно до п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту 600 грн, яка нараховується одноразово. Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 2250 грн., які нараховуються за ставкою 1, 25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.1.6 Договору стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачена пролонгація умов договору відповідно до якої позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження строку користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке продовження строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. В матеріалах справи містяться Правила надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» ( в редакції від 13.07.2021 року), які є невід`ємною частиною кредитного Договору укладеного з позичальником ( а.с 17-21) Довідкою про ідентифікацію ТзоВ «Мілоан» підтверджено, що [PERSON] , з яким укладено кредитний договір №5008097, акцептував договір одноразовим ідентифікатором 20.10.2021 року U31934 ( а.с. 22) З квитанції про перерахування коштів від 20.10.2021 року вбачається, що [PERSON] на картку [NUMBER] 20.10.2021 року були перераховані кошти в сумі 6000 грн ( а.с.23) Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] здійсненого ТОВ «Мілоан» вбачається, що у відповідача наявна заборгованість за договором про споживчий кредит №5008097 від 20.10.2021 у розмірі 35550 грн, яка складається і з заборгованості по тілу кредиту 6000 грн, заборгованості по комісії 600 грн та 26850 грн заборгованості по відсотках ( а.с 24-25) Розрахунок здійснено в межах строку кредитування погодженого сторонами, зокрема в період з 21.10.2021 року по 19.11.2021 року за ставкою 1,25%, що відповідає п. 1.5.2. Договору, та в період з 20.11.2021 року по 18.01.2022 року з урахуванням пролонгації, визначеної п. 2.3.1.2. Договору яка не перевищує строку 60 днів за ставкою 5,00%, що відповідає п. 1.6 Договору Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. 26 січня 2022 року було укладено договір факторингу № 26-01/2022-83 відповідно до якого ТзОВ «Мілоан» відступило на користь ТзОВ «Вердик Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5008097 від 20.10.2021 ( а.с. 28-37,39-40) Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 26-01/2022-83 право вимоги передано щодо відповідача за договором №5008097 від 20.10.2021 під № 182( а.с 41-44) На підтвердження переходу Прав вимог долучене платіжне доручення №324190002 від 27 січня 2022 року , відповідно до якого ТзОВ «Вердик Капітал» перерахувало кошти ТзОВ «Мілоан» в сумі 4097773,59 грн як плату за договором факторингу № 26-01/2022-83 ( а.с 38) 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5008097 від 20.10.2021 ( а.с 45-59). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року право вимоги передано щодо відповідача на загальну суму заборгованості 35550 грн , з яких 6000грн - сума виданого кредиту та 28950 грн - заборгованість по відсоткам та 600 заборгованість по комісії( а.с 61-63) Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, до ТОВ «Коллект центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит №5008097 від 20.10.2021 грн. в сумі 35550 грн, яка має бути стягнута з [PERSON] на користь позивача, так як подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем договору позики та отримання самої позики. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за кредитним договором до позивача по справі. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушив умови договору позики, добровільно заборгованість не сплатив, а тому позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за договором позики в сумі 35550 грн , з яких 6000грн - сума виданого кредиту та 28950 грн - заборгованість по відсоткам та 600 заборгованість по комісії Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 1). Також позивачем ставиться питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»). Судом досліджено договір № 02-09/2024-3 від 02.09.2024 про надання правової допомоги укладений між ТОВ «Коллект Центр» та ФОП « [PERSON] (а.с. 71-73 зворот), тарифи та послуги фізичної особи підприємця [PERSON] (а.с. 74 ), платіжну інструкцію про оплату (а.с. 75), заявку на надання юридичної допомоги № 5 (а.с. 76), витяг з акту №13 про надання юридичної допомоги (а.с. 77). Зміст вказаних документів не суперечить вимогам законодавства до їх оформлення. З урахуванням вищевикладеного, обсягу наданої правової допомоги, розрахунку цієї правової допомоги, зважаючи на характер даної категорії справи, яка є типовою , загальний обсяг наданих правничих послуг за відповідний період, компенсації підлягають кошти в сумі 6000 грн., що відповідатиме об`єктивному та співмірному обсягу наданої правової допомоги стороні позивача, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved