Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про оголошення її сина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженця м.Сторожинець Чернівецької області, молодшого сержанта, головного сержанта - командира відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини [NUMBER] , за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України померлим. Заява обґрунтована тим, що її син молодший сержант [PERSON] , [INFO] , військовослужбовець Збройних сил України за контрактом проходив військову службу у складі військової частини [NUMBER] на посаді головного сержанта - командира відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту. 03.06.2024 року [PERSON] (далі - заявниця) було сповіщено про те, що її син, молодший сержант [PERSON] , 1988 р.н., 25.05.2023 зник безвісти під час бойового зіткнення, виконуючи бойове завдання щодо захисту незалежності України в районі н.п. Лиман Перший Кубинського району Харківської області (копія сповіщення сім`ї №105 від 03.06.2023 р. додається). Необхідність оголошення [PERSON] померлим заявниця пов`язує із реалізацію права на спадкове майно її сина, який є власником квартири в [ADDRESS] , загальною площею 40,50 кв.м. (копія витягу від 12.09.2018 р.- №137417046 додається), оскільки інших членів сім`ї у [PERSON] немає. В судове засідання заявник не з`явилася, представник заявника [PERSON] подала заяву про розгляд справи у відсутності заявника та представника, заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій вказав, що 25 травня 2023 року, підрозділ, у складі якого проходив службу його син, повертався із зони активних бойових дій. У цей день командир роти [PERSON] (який обіймав відповідну посаду станом на 25.05.2023 року) особисто зателефонував йому та повідомив трагічну звістку про те, що його син, [PERSON] , не повернувся з бойового завдання, а також повідомив, що з усього особового складу підрозділу вижили лише двоє військовослужбовців [PERSON] та [PERSON] , які зазнали поранень та згодом проходили лікування. Після повернення з госпіталю [PERSON] особисто повідомив [PERSON] обставини загибелі його сина, з його слів, він безпосередньо бачив тіло загиблого [PERSON] , зміг лише прикрити йому очі та разом із тілами загиблих побратимів перебував протягом ночі на полі бою. Однак у зв`язку з масованим наступом ворожих сил, подальше перебування на позиціях стало неможливим, що змусило його відступити та фактично унеможливило евакуацію тіла сина з місця загибелі. Заяву [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою [PERSON] підтримав повністю та просив суд її задовольнити, а також розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи Сторожинецький ВД\~РАЦС у\~Чернівецькому районі\~Чернівецької області\~ЗМ УМЮ в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи та не повідомив про причини неявки. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.06.2024 року заявнику було сповіщено про те, що її син, молодший сержант [PERSON] , 1988 р.н., 25.05.2023 зник безвісти під час бойового зіткнення, виконуючи бойове завдання щодо захисту незалежності України в районі н.п. Лиман Перший Кубинського району Харківської області, що підтверджується сповіщенням сім`ї №105 від 03.06.2023 року (а.с.22). Згідно витягу з ЄРДР №1202326212150000265 від 06.06.2023 року заявниця звернулась до ВП №1 (м. Сторожинець) Чернівецького РУП ГУ НП в Чернівецькій області із заявою, якою сповістила про зникнення безвісти 25.05.2023 року її сина, [PERSON] , під час бойового зіткнення, виконуючи бойове завдання щодо захисту незалежності України в району н.п. Лиман Перший Кубинського району Харківської області. За вказаною заявою внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування кримінального провадження (а.с. 34). На підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 03.06.2023 р. №2169А було проведено службове розслідування за фактом збройного зіткнення підрозділів [NUMBER] механізованого батальйону та приданих до нього військовослужбовців вогнеметного взводу роти радіаційного, біологічного захисту із збройними формуваннями російської федерації поблизу населеного пункту Лиман Перший Кубинського району Харківської області, що мало місце 25 травня 2023 року. Відповідно до акту службового розслідування та наказом командира військової частини [NUMBER] від 28.06.2023 р. №2551А «Про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовців» встановлено, що «25 травня 2023 року молодший сержант [PERSON] , солдат [PERSON] , рядовий [PERSON] , солдат [PERSON] , відповідно до бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] №3778А/ДСК від 23 травня 2023 року знаходились на вогневих позиціях [NUMBER] механізованого батальйону у районі населеного пункту Лиман Перший, [ADDRESS] з метою здійснення оборонних дії. Відповідно до запису в Журналі бойових дій [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] (реєстраційний №1268А/ДСК від 02 грудня 2022 року) 25 травня 2023 року в період часу з 18 години 00 хвилин по 18 годину 30 хвилин, поблизу населеного пункту Лиман Перший, Куп`янського району, Харківської області відбулося збройне зіткнення підрозділів [NUMBER] механізованого батальйону та приданих до нього військовослужбовців вогнеметного взводу роти радіаційноґо, хімічного, біологічного захисту зі збройними формуваннями російської федерації із застосуванням артилерійського та стрілецького озброєння. 25 травня 2023 року в період часу з 18 години 00 хвилин по 18 годину 30 хвилин противник здійснив наступальні дії на вогневі позиції 3 механізованого батальйону та приданих до нього військовослужбовців роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту зі застосуванням масованого артилерійського обстрілу. З початком артилерійського обстрілу молодший сержант [PERSON] , солдат [PERSON] , рядовий [PERSON] , солдат [PERSON] , солдат [PERSON] , солдат [PERSON] , які знаходилися ближче до позицій ворога залягли на землю. Ховаючись від вибухів артилерійських боєприпасів противника за природніми укриттями солдат [PERSON] та солдат [PERSON] втратили з поля зору молодшого сержанта [PERSON] , солдата [PERSON] , рядового [PERSON] , солдата [PERSON] і більше їх вже не бачили. Після завершення артилерійського обстрілу, який тривав близько 30 хвилин, противник переважаючими силами пішов у наступ. Щоб зайняти більш вигідні позиції для оборони, солдат [PERSON] та солдат [PERSON] вимушені були відступити. Район виконання бойових завдань, у якому молодшого сержанта [PERSON] , солдата [PERSON] , рядового [PERSON] , солдата [PERSON] бачили востаннє, був зайнятий силами противника. Подальші пошукові заходи та дзвінки на номери мобільних телефонів молодшого сержанта [PERSON] , солдата [PERSON] , рядового [PERSON] , солдата [PERSON] результатів не дали. Молодший сержант [PERSON] , солдат [PERSON] , рядовий [PERSON] , солдат [PERSON] , станом на теперішній час на зв`язок не виходять та про себе не заявляють. У ході пошукових заходів за результатами моніторингу інформації про поранених та померлих молодшого сержанта [PERSON] , солдата [PERSON] , рядового [PERSON] , солдата [PERSON] серед них не виявлено. На даний час немає достатніх підстав вважати, що молодший сержант [PERSON] , солдат [PERSON] , рядовий [PERSON] , солдат [PERSON] , перебувають в одному з лікувальних закладів або померли. Встановити місцезнаходження вказаних військовослужбовців станом на теперішній час не представляється за можливе. Встановлено, що внаслідок злочинних дій збройних формувань російської федерації, в ході збройного зіткнення військовослужбовців [NUMBER] механізованого батальйону та приданих до нього військовослужбовців вогнеметного взводу роти радіаційного хімічного, біологічного захисту військової частини [NUMBER] з противником поблизу населеного пункту [ADDRESS] 25 травня 2023 року молодший сержант [PERSON] , солдат [PERSON] , рядовий [PERSON] , солдат [PERSON] зникли безвісти. Наказано вважати, що зникнення безвісти головного сержанта - командира відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту молодшого сержанта [PERSON] відбулось під час виконання ним обов`язків військової служби, у бойовій обстановці, під час виконання бойового завдання з відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, поблизу населеного пункту Лиман Перший, Куп`янського району, Харківської області 25 травня 2023 року унаслідок збройного зіткнення військовослужбовців [NUMBER] механізованого батальйону та приданих до нього військовослужбовців вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини [NUMBER] збройними формуваннями російської федерації та пов`язані зі захистом Батьківщини (а.с.14-15). Згідно листа №5831 від 13.06.2024 року командиром військової частини [NUMBER] було підготовлено та надіслано запити до Об`єднаного центру пошуку та звільнення полонених при Службі безпеки, Удраїни та Міжнародного Комітету Червоного Хреста з метою уточнення інформації на предмет перебування солдата [PERSON] у полоні. На даний момент офіційно підтвердженої інформації щодо місцезнаходження вказаного військовослужбовця до військової частини не надходило (а.с.31). Згідно з відповіддю на адвокатський запит в Об`єднаному центрі з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України наявна інформація про факт зникнення [PERSON] .. В рамках взаємодії з органами, які уповноважені на розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, міжнародними організаціями, відомості про місцезнаходження [PERSON] , стан його здоров`я, можливе перебування у полоні держави-агресора тощо Об`єднаним центром не отримувались (а.с.32). Слідчим СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області М. Гладковим, яким здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, у відповідь на адвокатський запит повідомлено, що під час проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні виконано ряд слідчих (розшукових) дій. З метою встановлення місцезнаходження зниклого безвісти [PERSON] направлено запити до: «Національного комітету Товариства Червоного Хреста України», «Національне інформаційне бюро», «Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими», «Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», «Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації», «Військово-медичного клінічного центру Східного регіону», «Військової частини [NUMBER] », «ДП Українського Національного Центру Розбудови Миру». Проведеними слідчими (розшуковими) діями та іншими заходами на теперішній час встановити місцезнаходження [PERSON] неможливо. На теперішній час триває досудове слідство, що підтверджується листом від 29.06.2024 р. №3276/119- 85/01/20-2024 (а.с.33). Наведені обставини свідчать про реальність і достовірність факту загибелі [PERSON] під час виконання військового обов`язку, а також про те, що з того часу про його місцеперебування немає жодних відомостей, що, у свою чергу, підтверджує наявність об`єктивних підстав для оголошення його померлим у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини 2, 3 статті 46 ЦК України). Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина 4 статті 46 ЦК України). Верховний Суд України роз`яснив судам, що оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно із частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23. Разом із тим, суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (постанова Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22). Тобто, на відміну від підстави для встановлення факту смерті особи (наявність достовірних доказів, що свідчать про її загибель), підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності (частина 2 статті 89 ЦПК України). Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від (в редакції від 14 квітня 2022 року № 2191-1Х) визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру. Згідно з частиною третьою статті 4 вказаного Закону надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. За відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у заяві про оголошення такого військовослужбовця померлим не може вважатися такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та принципу правової визначеності. Вказане вище узгоджується з висновком Верховного Суду, висловленим у постановах від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23, від 25 квітня 2024 року у справі № 278/970/23. З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним є звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Подібні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22, від 13 березня 2024 року у справі № 204/724/23, від 22 травня 2024 року у справі №337/2489/23, від 08 жовтня 2025 року у справі № 357/9150/24). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій. Отже, Суд дійшов важливого висновку: шестимісячний строк, зазначений у частині другій статті 46 ЦКУкраїни, має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи, а не від дня закінчення воєнного стану чи воєнних дій на всій території України. Обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності. «...Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.» Отже, шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309. У цьому Наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. Важливо, що цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території, що допомагає суду визначити початок перебігу шестимісячного строку для оголошення особи померлою. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з вказаного Наказу, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (який був чинним на час звернення до суду), та наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року, с. Лиман Перший Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області з 24 лютого 2022 року по даний час є тимчасово окупованим. [PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення померлим [PERSON] у липні 2024 року. Тож на момент її звернення до суду з такою заявою сплинув шестимісячний строк (на сьогоднішній день минуло більше двох років), зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України. Схожий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 червня 2025 року у справі № 740/3257/23. Враховуючи, що за офіційним сповіщенням від 03 червня 2023 року №105, яке адресоване заявниці [PERSON] , молодший сержант [PERSON] , зник безвісти 25 травня 2023 року під час бойового зіткнення, виконуючи бойове завдання щодо захисту незалежності України в районі н.п. Лиман Перший Куп`янського району Харківської області, а тому місцем смерті [PERSON] належить вважати саме цей населений пункт. Оскільки день вірогідної смерті особи у населеному пункті Лиман Перший Куп`янського району Харківської області є [INFO] , з урахуванням вимог частини 3 статті 46 ЦК України, правильно оголосити саме з цього дня [PERSON] померлим. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. [PERSON] є єдиним сином заявниці, а визнання його померлим необхідне останній для реалізації права на спадкове майно її сина, який є власником квартири в [ADDRESS] , загальною площею 40,50 кв.м. (копія витягу від 12.09.2018 р. №137417046 додається), оскільки інших членів сім`ї у [PERSON] немає. Враховуючи, що [PERSON] пропав безвісти 25.05.2023 року виконуючи бойове завдання щодо захисту незалежності України, а саме під час збройного зіткнення підрозділів [NUMBER] механізованого батальйону та приданих до нього військовослужбовців вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту зі збройними формуваннями російської федерації із застосуванням артилерійського та стрілецького озброєння поблизу населеного пункту Лиман Перший, Куп`янського району, Харківської області, тобто за обставин, що загрожували йому смертю, до теперішнього часу на зв`язок з рідними не виходив, відсутні будь-які відомості про місце його перебування, вважаю, що є всі підстави оголосити [PERSON] померлим. Враховуючи вищевикладене заяву [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою слід задовольнити, а [PERSON] оголосити померлим із вищевказаної дати.

Outcome: approved