Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

22 серпня 2025 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом в якому просить: припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , з відповідними надвірними будівлями та спорудами, визнання за [PERSON] , право власності на належну йому частину житлового будинку як окремий об`єкт нерухомого майна та визнання за [PERSON] , право власності на належну їй частину житлового будинку як окремий об`єкт нерухомого майна. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] є власником частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначений житловий будинок належить [PERSON] в цілому і існує як окремий об`єкт нерухомого майна. В правовстановлюючому документі зазначено, що [PERSON] придбав частину нерухомого майна, але насправді це цілий житловий будинок, що підтверджується даними технічного обстеження. Тим паче, згідно даних технічного паспорту, будинки є окремими домоволодіннями з окремими входами в будинки, розділені огорожею, на окремо визначених земельних ділянках, мають різне опалення, індивідуальні прилади обліку електроенергії, водо та газопостачання, окремі вводи вказаних комунікацій підведені та розташовані на земельних ділянках, наданих для обслуговування наших окремих житлових будинків. Позивач з відповідачем по справі не ведуть спільного господарства та мають у власності окремі житлові будинки. Це все вказує на те, що домоволодіння є окремими із незалежними комунікаціями, газо-та-електропостачанням, облаштованими окремими входами. Оскільки, спільної часткової власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , ніколи не існувало і не існує, що як наслідок позбавляє [PERSON] можливості вчиняти самостійно правочини відносно свого нерухомого майна, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу частки житлового будинку Серії BME № 685208 від 05 червня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Великоолександрівської державної нотаріальної контори Херсонської області Карастан О.І., та зареєстрованого в реєстрі за № 894. Позивач є власником частини нерухомого майна, що становить цілий житловий будинок, що підтверджується даними технічного обстеження. Згідно даних технічного паспорту, будинки є окремими домоволодіннями з окремими входами в будинки, розділені огорожею, на окремо визначених земельних ділянках, мають різне опалення, індивідуальні прилади обліку електроенергії, водо та газопостачання, окремі вводи вказаних комунікацій підведені та розташовані на земельних ділянках, наданих для обслуговування наших окремих житлових будинків. Технічний паспорт виготовлений лише на житловий будинок позивача, так як він є окремим від будинку відповідача по справі та мається Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 9/16 від 12.12.2016 року, де ФОП [PERSON] обстеживши окремі будинки встановив, що за технічними показниками житловий будинок поділено. Таким чином [PERSON] використовує житловий будинку [ADDRESS] , як окремий ізольований будинок, який має окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складає окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а тому можливо прийти до переконання, про можливість подальшого безперешкодного володіння та розпорядження спірним майном, відносно якого може бути припинена спільна часткова власність та визнання права власності на спірний нерухомий об`єкт за [PERSON] . Належні співвласникам частки домоволодіння є фактично окремими об`єктами нерухомого майна, мають самостійні входи та комунікації, відокремлені стіною і кожна із частин виділена та функціонує як самостійний об`єкт нерухомого майна, що підтверджується Висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Окрім того, відповідач є власником окремого домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.91 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Як роз`яснено в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За умовами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність передбачених статтею 365 ЦК України підстав для задоволення позову позивача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved