Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №766490875 від 20.04.2024 у розмірі 28122,60 грн. Позовна заява мотивована тим, що 20.04.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №766490875, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розмірі кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Первісний кредитор свої зобов`язання свої виконав в повному обсязі, надавши грошові кошти, що підтверджується Платіжним дорученням. 28.11.2018 між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (дія якого згідно додаткових угод подовжено до 31.12.2024), відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №766490875 від 20.04.2024, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №295 від 30.07.2024. 19.12.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу №19/1224-01, у відповідності до умов якого до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №766490875 від 20.04.2024, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №1 від 19.12.2024. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу №29/05/25-Е, у відповідності до умов якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №766490875 від 20.04.2024, що підтверджується реєстром боржників до Договору факторингу б/н від 29.05.2025. Відповідач умови договору належним чином не виконала, частково сплатила 07.06.2024 - 1019,00 грн., тому має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЕЙС» в сумі 28122,60 грн., з яких: 19796,00 грн. - заборгованість по кредиту, 8326,60 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, в зв`язку з чим, позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 16.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 27.10.2025 року ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши разом з позовом клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково на суму 18100,00 грн. та надала розрахунок заборгованості до кредитного договору №766490875 від 20.04.2024. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 20.04.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №766490875 на суму 20815,00 грн., у формі електронного документа з використанням електронного підпису, шляхом підписання Договору про надання кредиту підписано відповідачем за допомогою одноразового паролю ідентифікатора NTEN та підписання Паспорту споживчого кредиту продукту «ТРЕНД» до Договору №766490875 від 20.04.2025 за допомогою одноразового паролю ідентифікатора 3776. Отже, сам відповідач ініціювала укладення Кредитного договору, оформивши заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між Відповідачем та Первісним кредитором не був би укладений. Укладенням Договору сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Відповідно до п.2.1. вказаного укладеного Договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 20815 грн. 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Згідно п.2.2. Договору сума кредиту, що зазначена у п.2.1 складається з двох частин: одна частина в розмірі 18100,00 грн. видається позичальнику в порядку, передбаченому Договором, а інша частина в розмірі 2715 грн. 00 коп. утримується кредитодавцем із суми кредиту шляхом зарахування однорідних грошових вимог в рахунок плати Комісії, що встановлена п.6.24. Згідно з п.2.3. вказаного Договору, кредит надається строком на 91 день, що складає 3 місяці, з метою задоволення поточних споживчих потреб позичальника. Відповідно до п.5.1. кредит за Договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити Платіжної карти [NUMBER]. Відповідно зазначеного Договору, порядок погашення кредиту та сплата процентів встановлений підпунктами пункту 6. Сторони погодили дисконтну процентну ставку - 164,25% річних, базову процентну ставку - 164,25% річних. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі, перерахував грошові кошти в сумі 18100,00 грн. на банківську карту [PERSON] № [NUMBER] , дата платіжної операції: 20.04.2024 10:02. З наданої довідки АТ «Універсал Банк» від 22.10.2025 вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) Банком була емітована платіжна карта № [NUMBER] та інші картки. На картковий рахунок № [NUMBER] у період з 20.04.2024 по 25.04.2025 відбулось зарахування коштів у сумі 18100,00 грн. Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за картковим рахунком № [NUMBER] та знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Факт перерахування коштів підтверджується також інформацією про рух коштів за платіжною карткою № [NUMBER] за період 20.04.2024 по 25.04.2025, наданою АТ «Універсал Банк». Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. Відповідач свої обов`язки не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. Відповідно до умов договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату і на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 1.3, 4.1 указаного договору, під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. 28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої, строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. 31.12.2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, продовжено строк договору до 31.12.2021 року. Також сторони дійшли згоди викласти текст вказаного договору факторингу у новій редакції, проте, його дата укладення залишена, як 28.11.2018 року та №28/1118-01. Зокрема, пункти 1.3, 4.1 викладено у такій редакції: право вимоги право грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитним договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникають у майбутньому. Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому, інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №31, згідно з якою, строк дії договору факторингу №28/1118-01 було продовжено до 31.12.2023 року. При цьому, інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №295 від 30.07.2024 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), до ТОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги до відповідача на загальну суму 28122,60 грн. за кредитним договором №766490875. Надаючи оцінку вищезазначеному, суд зазначає, що додаткова угода - є правочином, що вносить зміни до вже існуючого договору. І саме до додаткової угоди можуть застосовуватись вимоги ст. 654 ЦК України, а також положення про нікчемність. Отже, суд вважає підтвердженим перехід права вимоги за сумою заборгованості 28122,60 грн. за кредитним договором №766490875. 19.12.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №19/1224-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 19.12.2024 року до договору факторингу №19/1224-01 від 19.12.2024 року, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» було передано право вимоги до відповідача на загальну суму 28122,60 грн. за кредитним договором №766490875. 29.05.2025 року ТОВ «ФК Онлайн фінанси» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ейс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №766490875, відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 року, на 28122,60 грн. Отже, ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 766490875 від 20.04.2024. В результаті неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором № 766490875 від 20.04.2024, утворилась заборгованість у розмірі 28122,60 грн., яка складається з: 19796,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8326,60 грн. прострочена заборгованість за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17). Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідач визнала позов частково на суму 18100,00 та надала розрахунок заборгованості. Судом встановлено, що [PERSON] була обізнана з умовами кредитування, підписавши Договір з використанням одноразового ідентифікатора. За Договором сума кредиту складається з двох частин: одна частина в розмірі 18100,00 грн. надана відповідачу в порядку, передбаченому Договором, а інша частина в розмірі 2715 грн. 00 коп. утрималася кредитодавцем із суми кредиту шляхом зарахування в рахунок плати Комісії. З розрахунку заборгованості за Договором 766490875 від 20.04.2024 вбачається, 20.04.2024 року відповідачу видано 20815,00 грн., 07.06.2024 нею здійснена оплата 1019,00 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у заявленому розмірі, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. З огляду на це суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що понесені ТОВ ФК «Ейс» витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025; додатковою угодою №25770844711 до Договору від 29.05.2025; актом прийому - передачі наданих послуг від 05.06.2025. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, за відсутності заперечень з боку відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн підлягають стягненню з відповідача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved