Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 31 серпня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачкою припинені з грудня 2017 року, з цього часу вони мешкають окремо, стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.10.2025 року справу було передано за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 23.10.2025 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданій заяві представник позивачки просив розглядати справу за їх відсутності, зазначивши про підтримання позову, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачка за викликами до суду повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надала. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №533. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи не спростовані відповідачкою доводи позовної заяви щодо припинення між сторонами шлюбних відносин, сумісного проживання та ведення спільного господарства, не бажання позивача відновлювати та продовжувати сімейні стосунки з відповідачкою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи положення ст.113 СК України та відсутність відповідних заяв відповідачки, після розірвання шлюбу прізвище останньої залишити - [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи клопотання позивача відповідні судові витрати, понесені позивачем, покладаються на останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved