Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

представник позивачки адвокат Федів І.І. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 30.05.2024 р., а саме 5\~750,00 доларів США та судові витрати. Також просить витребувати з Державної прикордонної служби України інформацію: - чи перетинав державний кордон України [PERSON] у період часу з 30.05.2024 по 03.11.2025? Якщо так, коли і в якому прикордонному пункті пропуску відбувся перетин кордону; якщо [PERSON] перетинав державний кордон України, то просить повідомити, чи повертався він в Україну? Якщо так, вказати дату та в якому прикордонному пункті пропуску; - з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області інформацію, чи призначалася [PERSON] пенсія? Якщо так, з якого часу та який вид пенсії; - з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області інформацію, чи проводилося у період часу з 30.05.2024 по 03.11.2025 досудове розслідування відносно [PERSON] ? Якщо так, то коли саме, яке процесуальне рішення було прийнято, та чи направлялася справа з обвинувальним актом до суду; чи застосовувався органом досудового розслідування у період часу з 30.05.2024 по 03.11.2025 запобіжний захід відносно [PERSON] ? Якщо так, який та коли саме; чи направлявся ГУНП в Івано-Франківській області чи його структурним підрозділом до суду обвинувальний акт за обвинуваченням [PERSON] у період часу з 30.05.2024 по 03.11.2025? Якщо так, коли саме; чи надходили до ГУНП в Івано-Франківській області чи його структурного підрозділу заяви про безвісти зникнення, смерть, перебування в полоні [PERSON] ? Якщо так, коли, від кого та яке рішення прийнято; - з Головного управління ДПС в Івано-Франківській області інформацію: який дохід отримав [PERSON] за 2024 рік та за період ІІІІ кварталів 2025 року; який реєстраційний номер облікової картки платника податків присвоєно [PERSON] ? Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.05.2024 року відповідач [PERSON] отримав від позивачки [PERSON] кошти у безстрокову позику в сумі 5 000,00 доларів США, за що зобов`язаний щомісячно сплачувати один відсоток від суми позики, що підтверджується розпискою. Відповідно до умов договору позики, [PERSON] має право вимагати повернення суми позики, попередивши про це [PERSON] не раніше ніж за три місяці. Через порушення [PERSON] умов договору позики щодо сплати відсотків [PERSON] звернулася до відповідача з вимогою повернути суму позики в розмірі 5 000,00 доларів США, зокрема направила вимоги від 30.07.2025 року та 18.09.2025 року. Однак відповідач до цього часу не виконав умови розписки та не повернув борг, у зв`язку з чим [PERSON] змушена звернутися до суду для відновлення свого порушеного права. Судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 17.11.2025 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено. Ухвалою суду від 04.12.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задоволити. Розгляд справи просить проводити без його участі та без участі позивача, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку шляхом направлення поштових повідомлень. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, відзиву на позов та клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін не подав, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 30.05.2024 року між [PERSON] та [PERSON] на безстроковій основі укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 30.05.2024 року. Відповідно до умов договору позики, 30.05.2024 року [PERSON] передала, а [PERSON] отримав безстроково грошові кошти в розмірі 5 000,00 доларів США, що за курсом Національного банку України на 30.05.2024 становило 202 400,00 грн., за які відповідач також зобов`язаний щомісячно сплачувати один відсоток від суми позики як плату за користування грошовими коштами. Згідно з умовами договору позики, [PERSON] має право вимагати повернення суми позики, попередивши про це [PERSON] не раніше ніж за три місяці. Договір позики укладено у письмовій формі, написано власноруч та підписано [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо повернення суми позики. У зв`язку з порушенням [PERSON] умов договору позики від 30.05.2024 року щодо сплати процентів, позивачка звернулася до відповідача з вимогою повернути суму позики в розмірі 5 000,00 доларів США, направивши відповідні вимоги на адресу: [ADDRESS] , яка була зазначена відповідачем у договорі позики. Зокрема, позивачка надіслала: -вимогу від 30.07.2025, що підтверджується накладною № 7601504102954 від 04.08.2025; -нагадування від 18.09.2025, що підтверджується накладною № 7600800123022 від 21.09.2025 та описом вкладення до цінного листа від 21.09.2025. Згідно з надісланими вимогою та нагадуванням, позивачка вимагала від відповідача протягом трьох місяців, починаючи з 31.07.2025 року та не пізніше 01.11.2025 року, повернути суму позики в розмірі 5 000,00 доларів США у безготівковій формі на поточний рахунок позивачки із зазначенням призначення платежу: погашення заборгованості зі сплати процентів за договором позики від 30.05.2024 року. Врахувавши доводи представника позивача, викладені в позовній заяві, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази, даючи їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Згідно з частиною першою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (частини перша, друга\~статті 205 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, разом з тим після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16 та підтримані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві (ч. 3\~ст. 1049 ЦК України). Верховний Суд України у постанові № 309/3458/14-ц від 13.12.2017 виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Як зазначено у\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-63 цс 13), зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 545 ЦК України\~прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові № 483/1953/16-ц від 26.06.2018. У той же час Верховний Суд України в постанові від 02 липні 2014 року у справі № 6-79 цс14 вказував на те, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складення розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складенню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. При цьому суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду в справі № 373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року щодо повернення позики в тій же валюті, в якій отримана. Крім того, відповідно до умов договору позики від 30.05.2024 року, відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати позивачці один відсоток від суми позики, що складає 50,00 доларів США (5 000,00 ? 0,01), який підлягає сплаті [PERSON] [PERSON] 30 числа кожного місяця за попередній місяць. Однак, починаючи з 30.07.2024 року (дата, коли вперше виникло зобов`язання щодо сплати процентів за червень 2024 року), протягом 15 місяців (з червня 2024 по вересень 2025 року) [PERSON] жодного разу не сплатив позивачці проценти за договором позики від 30.05.2024 року, чим порушив свої грошові зобов`язання. Внаслідок цього відповідач заборгував позивачці суму процентів у розмірі 750,00 доларів США, що за курсом Національного банку України на 03.11.2025 року становить 31 417,50 грн. У відповідності до вимог ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що наявність оригіналу боргової розписки від 30.05.2024 року у позивача, яку надав суду представник позивачки, свідчить про існування невиконаного зобов`язання з боку відповідача, підтверджує факт укладення договору позики та наявність боргу. Водночас відповідачем не надано будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували відсутність його волевиявлення на момент укладення оспорюваного договору позики, а також доказів про погашення ним суми заборгованості. З урахуванням наведених положень закону, суд доходить обґрунтованого висновку, що між сторонами існували відносини позики, і [PERSON] свої зобов`язання за розпискою від 30.05.2024 не виконав. Враховуючи це, суд вважає вимоги представника позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 5 750,00 доларів США обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно ч. 1\~ст.\~141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений при поданні позову судовий збір в сумі 2\~408,68 грн. грн. Докази понесення цих судових витрат наявні в матеріалах справи. На підставі викладеного, ст.ст.\~4,\~13,\~77,\~81,\~141,\~263 ЦПК України, ст.ст.\~207,\~526,\~530,\~530,\~536,\~545,\~610,\~612,\~629,\~1046,\~1047, та

Outcome: approved