Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Представник позивача ТОВ "ФК "Ейс" Поляков О.В. звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №00-9713662 від 09.04.2024 у розмірі 22569,40 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 7700,00 грн. та заборгованості за відсотками у сумі 14869,40 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 гривень та 7 000,00 гривень витрат на оплату правової допомоги. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.04.2024 між ТОВ "Макс кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №00-9713662 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 49022. Відповідно до кредитного договору через компанію «Платежі Онлайн» відповідачу були перераховані грошові кошти в розмірі 7700,00 гривень на платіжну картку № [NUMBER] . 17.12.2024 між первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 02.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №02/06/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит, у нього утворилась заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 22569,40 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 7700,00 грн. та заборгованості за відсотками у сумі 14869,40 грн. Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просить позов задовольнити. Ухвалою судді Шевченківського від 23.10.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За клопотанням представника позивача витребувано з АТ «Ощадбанк» докази у справі. 24.11.2025 на виконання ухвали на адресу суду надійшла витребовувана інформація з АТ «Ощадбанк». У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходили. Про час та місце судового засідання відповідач повідомлявся у встановленому законодавством порядку, шляхом направлення на зареєстровану адресу його проживання судових повісток. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 09.04.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9713662, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір підписаний [PERSON] електронним підписом, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 49022, надісланого на номер мобільного телефону [NUMBER] . У підтвердження цього факту позивачем надано довідку про ідентифікацію. Також, відповідно до інформації, наданої АТ «Ощадбанк» за [PERSON] закріплений саме такий фінансовий номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції. Підписанням договору позичальник підтвердив, що ознайомлений з внутрішніми правилами надання коштів та банківських металів у кредит, а також з тим, що паспорт споживчого кредиту та графік платежів є невід`ємною частиною договору кредитної лінії. Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним (п.1.1. договору). Сума ліміту кредитної лінії складає 7000,00 грн., тип кредиту - кредитна лінія, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби (п.1.2. договору). Строк кредитної лінії: 360 днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування 04.04.2025 (п.1.3. договору). Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме на 04.05.2024 та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (п. 1.4. договору). Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.5. договору). Стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3. договору. Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00 % від суми кредиту, що складає 700,00 грн. (п.1.6. договору). Згідно із п. 2.8. договору, кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання кредиту 09.04.2024 в сумі 7000,00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (картки) [NUMBER] . ТОВ «Макс Кредит» свій обов`язок по договору кредитної лінії №00-9713662 від 09.04.2024 виконало, перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 7000,00 грн., що також підтверджується інформацією, наданою на виконання ухвали суду АТ «Ощадбанк» (вих.№46/12-11/146529/2025-Бт від 14.11.2025). Відповідач [PERSON] , отримавши грошові кошти у кредит, свої зобов`язання з його повернення, а також сплати одноразової комісії, відсотків за його користування та нарахованих штрафних санкцій за прострочення повернення грошових коштів не виконав. 17.12.2024 між ТОВ "Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Макс Кредит» було укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до якого до ТОВ "ФК «Онлайн Кредит» перейшло право вимоги у тому числі і за договором кредитної лінії №00-9713662 від 09.04.2024. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 17.12.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором №00-9713662 від 09.04.2024, з боржника [PERSON] на загальну суму 22569,40 грн. 02.06.2025 між ТОВ "Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу №02/06/25-Е, відповідно до якого до ТОВ "ФК «Ейс» перейшло право вимоги у тому числі і за договором кредитної лінії №00-9713662 від 09.04.2024. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 02.06.2024 ТОВ «ФК «Ейс» набуло право вимоги за кредитним договором №00-9713662 від 09.04.2024, з боржника [PERSON] на загальну суму 22569,40 грн. Судом досліджено детальний розрахунок заборгованості, складений первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит», з якого слідує, що відсотки, штрафні санкції та комісія нараховувались відповідно до умов договору до дати продажу права вимоги за цим договором позивачу. З розрахунку встановлено, що заборгованість [PERSON] складається з наступного: 7000,00 - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 700,00 грн - сума заборгованості за комісією, 14869,40 - сума заборгованості за нарахованими процентами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11 Закону № 675-VIII). За змістом статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором позивач виконав своєчасно і повністю, надававши кредиті кошти в повному обсязі. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "ФК "Ейс" про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9713662 від 09.04.2024 підлягають повному задоволенню у розмірі 22569,40 грн., яка складається з: 7000,00 - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 700,00 грн - сума заборгованості за комісією, 14869,40 - сума заборгованості за нарахованими процентами. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано довіреність, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, протокол погодження вартості послуг до договору, додаткову угоду №25771056735 до договору, акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025, згідно з яким позивачу наданий наступний перелік послуг: складання позовної заяви 5000,00 грн., вивчення матеріалів справи - 1000,00 грн., підготовка та подача адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 500,00 грн., підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 500,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача витрати за надання правничої допомоги в загальному розмірі 7000,00 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Оцінюючи заявлений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу, на предмет їх пропорційності складності справи, суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. не є співмірним зі складністю справи. Суд зауважує, що справа розглядалась в спрощеному порядку, позовна заява є типовою для подібної категорії справ та не передбачає додаткового вивчення нових матеріалів та норм матеріального та процесуального права для захисту інтересів позивача. Також, адвокатський запит та клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором за своєю суттю є ідентичними документами. Крім того, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічні позиції містяться у Постановах ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 01.06.2018 у справі № 904/8478/16. Враховуючи вищевикладене, а також ціну позову яка складає 14 411,80 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved