Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

30 травня 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання\~шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 04.01.2023 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] про що зроблено відповідний актовий запис № 04 та видано Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . В шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Втім, спільне життя та проживання з Відповідачем не склалося. Упродовж тривалого часу сторони не можуть знайти взаєморозуміння. Через геть різні погляди на сімейне життя та життєвий устрій між ними виникали непорозуміння. Внаслідок цих подій втрачено довіру та почуття любові до Відповідача, що унеможливлює наше подальше спільне життя як подружжя. Ухвалою суду від 12 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у зв`язку із наступним. Судом встановлено, що 04 січня 2023 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №04. Від шлюбу мають спільну дитину- [PERSON] , [INFO] . Позивачем зазначено, а відповідачем не заперечується та не спростовано, що шлюб фактично припинений, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, враховуючи, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно із ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, однак враховуючи позицію позивача, суд залишає судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за позивачем.

Outcome: approved