Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

У червні 2025р. позивач [PERSON] звернувся о Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ТОВ «Гуд Ментал», в якому просив суд: - стягнути з відповідача ТОВ «Гуд Ментал» на користь позивача [PERSON] не повернуті грошові кошти за договором надання поворотної фінансової допомоги №140225/1 від 14 лютого 2025р. (далі по тексту - договір фінансової допомоги), у розмірі 525310,0 грн. та понесені судові витрати. Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовував тим, що 14 лютого 2025р. між сторонами було укладено договір фінансової допомоги, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 1525310,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №7Р3Н-ТТ94-2ТК5-ВВ3Т та №2КХХ-5346-9ААА-АТ1Е від 19 лютого 2025р., у вигляді безпроцентної поворотної фінансової допомоги у розмірі визначеному, в п. 2.1 цього договору, а позичальник зобов`язується повернути фінансову допомогу у визначений цим договором строк. Пункт 4.1. договору фінансової допомоги, передбачає, що фінансова допомога надається позичальнику строком на 3 (три) роки від дати її надання, визначеної у відповідному платіжному дорученні. Відповідно до п. 4.1.1. договору фінансової допомоги, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю суму наданої фінансової допомоги по закінченню строку, на який вона була надана, або на письмову вимогу позикодавця протягом трьох календарних днів з моменту направлення такої вимоги. На підставі п. 4.1.1 договору фінансової допомоги, позивачем було направлено відповідачу письмову вимогу про дострокове повернення коштів. 24 березня 2025 р. відповідачем було здійснено часткове повернення коштів у сумі 1000000,00 грн., однак залишок суми поворотної фінансової допомоги у розмірі 525310,0 грн., так і залишився неповернутим. 09 травня та 12 травня 2025 р. позивач направив відповідачу письмову вимогу про повернення залишку наданої фінансової допомоги у розмірі 525 310,00 грн., на електронну пошту та за адресою реєстрації відповідача, однак відповіді на свою вимогу та грошові кошти, так і не отримав. З огляду на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором фінансової допомоги, та ігнорує вимоги позивача щодо сплати неповернутої частини наданої фінансової допомоги у розмірі 525310,00 грн., позивач вимушений був звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2025р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження і призначено справу в підготовче засідання. 24 червня 2025р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач ТОВ «Гуд Ментал», проти позову заперечив, зазначивши, вимоги позивача є безпідставними, оскільки укладеним між сторонами договором фінансової допомоги визначено, що повернення позики має відбутись після спливу трирічного строку, або на вимогу про повернення, якщо воно не відбулось після закінчення строку надання поворотної фінансової допомоги. При цьому, представник відповідача наполягав на тому, що наявність заборгованості у справі має бути підтверджено шляхом надання оригіналу договору фінансової допомоги, а також оригіналів платіжних інструкцій про перерахування коштів. 27 червня 2025р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначивши, що доводи та аргументи сторони відповідача наведені у відзиві на позов є необґрунтованими і безпідставними, оскільки заявлені позовні вимоги відповідають положенням договору фінансової допомоги, а підміна понять щодо строку, на який надавалася фінансова допомога, є спробою ухилитися сторони відповідача від виконання зобов`язання за цим договором. До того ж, при укладенні договору фінансової допомоги, сторони обмінювалися сканом договору через мобільний застосунок «Телеграм», що не суперечить положенням ч. 1 ст. 207 ЦК України щодо письмової форми договору, а платіжні інструкції можуть бути оформлені в електронній формі, при цьому їх юридична сила така ж як і у паперових документів. Водночас сам факт здійснення надання фінансової допомоги і її розмір стороною відповідача не спростовувався, та не оспорювався. Заперечення на відповідь на відзив, стороною відповідача до суду не подавались. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2025р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просив суд позов задовольнити. Відповідач, про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, в судове засідання свого представника не направив, поважності причин неявки суду не повідомив. В силу положень ст.ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторони відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що 14 лютого 2025р. між [PERSON] , як позикодавцем, та ТОВ «Гуд Ментал», як позичальником, було укладено договір фінансової допомоги, відповідно до п. 1.1. якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти, у вигляді безпроцентної поворотної фінансової допомоги у розмірі, визначеному в п. 2.1. цього договору (надалі іменується «фінансова допомога»), а позичальник зобов`язався повернути фінансову допомогу у визначений цим договором строк. Згідно п. 2.1. цього договору, фінансова допомога надається у національній валюті України у розмірі 1525310,0 грн. Фінансова допомога надається позичальнику строком на три роки від дати її надання, визначеної у відповідному платіжному дорученні (п. 4.1 договору фінансової допомоги). Відповідно до п. 4.1.1. цього договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю суму наданої фінансової допомоги по закінченню строку, на який вона була надана, або на письмову вимогу позикодавця протягом трьох календарних днів з моменту направлення такої вимоги. Сторони підписали вказаний договір шляхом пересилання його сканованої копії через мобільний застосунок «Телеграм». Судом встановлено, що позивач [PERSON] свої зобов`язання за договором фінансової допомоги виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу фінансову допомогу у загальному розмірі 1525310,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №7Р3Н-ТТ94-2ТК5-ВВ3Т та №2КХХ-5346-9ААА-АТ1Е від 19 лютого 2025р., і що не заперечувала сторона відповідача, протягом всього часу розгляду справи в суді, враховуючи зміст поданого стороною відзиву на позов. Вказані платіжні інструкції оформлені в електронній формі та мають таку ж юридичну силу, що і аналогічні паперові документи. Судом встановлено, що на виконання досудової вимоги позивача, 24 березня 2025р. відповідач здійснив повернення коштів позивачу згідно з договором фінансової допомоги у розмірі 1000000,0 грн., що не заперечувалось стороною відповідача, протягом всього часу розгляду справи в суді. З матеріалів справи вбачається, що позивач, двічі звертався до відповідача в досудовому порядку, з вимогою про сплату йому не повернутої частини наданої фінансової допомоги у розмірі 525310,0 грн., зазначена вимога була надіслана: - 09 травня 2025р. на електронну адресу відповідача, зазначену у договорі фінансової допомоги: anna@100cbd.com.ua; - 12 травня 2025р. на адресу відповідача, за місцезнаходженням відповідача, як юридичної особи. Проте, як встановлено судом, вказані вимоги відповідачем виконані не були, що у свою чергу не заперечувала сторона відповідача, у поданому до суду відзиві. Частиною 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 14.1.257 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порівняльний аналіз диспозицій наведених норм права дає підстави для висновку про наявність спільних ознак правових відносин та, відповідно, аналогічне правове регулювання. Окрім цього, необхідно врахувати, що у законодавстві не встановлюється будь-яких обмежень щодо кола осіб, які можуть бути сторонами договору позики. Тому позикодавцем та позичальником можуть бути як юридичні, так і фізичні особи, як резиденти, так і нерезиденти. Чинним цивільним законодавством не передбачено обмеження також й щодо суми позики. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2021р. у справі №266/4783/16-ц. Так, договір надання поворотної фінансової допомоги за цивільно-правовою природою фактично є позикою. Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 цього Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Крім того, як вбачається з положень ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 95 ЦПК України). Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (ч.ч. 1, 2 ст. 100 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, у їх сукупності, судом не встановлено належного виконання умов договору фінансової допомоги відповідачем та на спростування розміру заборгованості за вказаним договором належних доказів суду надано не було, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4202,48 грн.

Outcome: approved