Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

У серпні 2025 року товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі ТДВ «Експрес Страхування») звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 640461,50 грн майнової шкоди, завданої в результаті ДТП, 18094,14 грн інфляційних збитків та 5737,83 грн як 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання. В обґрунтування позову зазначено, що 25.12.2024 в м.Ковелі під час дорожньо транспортної пригоди з вини відповідача [PERSON] , яка керувала автомобілем марки «Оpel Zafira Tourer, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкоджений транспортний засіб «Mercedes-Benz S 400», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Автомобіль «Mercedes-Benz S 400», реєстраційний номер [NUMBER] , 2021 року випуску, застрахований ТДВ «Експрес Страхування» за договором добровільного страхування транспортного засобу №777.24.01366 від 26.04.2024 року (далі - Договір страхування). Страхувальник - Виробничо-комерційне приватне підприємство «Агропромтехцентр», строк дії з 19.05.2024 по 18.05.2025, страхова сума 4 655 000,00 грн, франшиза по ДТП 0,0 % тобто 0 грн. 11.02.2025\~ТДВ «Експрес\~Страхування» на\~підставі \~страхового акту\~№ 3.24.06527-1,\~Рахунку-фактури\~№ VА00000410\~від 27.01.2025\~складеного ПрАТ\~"Волинь-Авто"\~про вартість\~відновлювального ремонту\~автомобіля«Mercedes-Benz S 400», реєстраційний номер [NUMBER] , сплатило власнику за його заявою 848 961,50 грн страхового відшкодування. На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА». Ліміт відшкодування згідно з полісом №ЕР-218678074 становив 160 000 грн, 1500 грн франшиза. Додатково полісом передбачене збільшення відшкодування на 50 000 грн. 01.05.2025 ПАТ НАСК «ОРАНТА» сплатило позивачу 158 500 грн та 50 000 грн відшкодування. Розмір реальних збитків компенсованих позивачем власнику пошкодженого автомобіля «Mercedes-Benz S 400», реєстраційний номер [NUMBER] , склали 848 961,50 - 158 500 50 000 = 640 461,50 грн. 25.03.2025 позивач надіслав відповідачу заяву про виплату відшкодування, яку відповідач отримала 02.04.2025. Семиденний строк для добровільного виконання закінчився 10.04.2025. На час подання позову (поштовими засобами зв`язку) 28.07.2025 кошти не сплачені, у зв`язку з чим позивачем на підставі ч.2 ст.625 ЦК України додатково заявлені до стягнення за 68 днів прострочення 18094,14 грн інфляційних збитків та 5737,83 грн як 3% річних. Ураховуючи наведене позивач просив стягнути з [PERSON] 664293,47 грн та 9964,41 грн судового збору. 13.08.2025 суд відкрив провадження у справі, визначив проводити розгляд за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] правом подати письмовий відзив на позов не скористалася. Представник відповідача адвокат Рущак В.М. під час підготовчого судового засідання висловив позицію відповідачки, яка визнає позов в частині основної суми відшкодування в розмірі 640\~461,50 грн, заперечує позовні вимоги щодо 3% річних та інфляційних втрат, покликаючись на виникнення обов`язку відшкодувати шкоду після виконання страховою компанією, де була застрахована її цивільно-правова відповідальність, страхового відшкодування. До початку судового розгляду справи по суті представником позивача адвокатом Беляєвим Ю.Л. подане клопотання про відмову від позову в частині стягнення з відповідача 18094,14 грн інфляційних збитків та 5737,83 грн як 3% річних. З огляду на визнання відповідачем позову в решті позовних вимог просив повернути з державного бюджету 50% сплаченого судового збору. В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про проведення судового розгляду у їх відсутності. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до приписів частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення -10.12.2025. Ухвалою від 10.12.2025 суд закрив провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] інфляційних втрат і 3% річних у зв`язку з відмовою позивача від позову. При вирішенні позовної вимоги про стягнення страховиком відшкодування сплаченої страхової виплати в розмірі реальної шкоди, завданої страхувальнику в результаті ДТП. Суд встановив, що 25.12.2024 о 13 год 30 хв в м. Ковель на перехресті вул. Петра Могили - Петра Грабовського, водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «Оpel Zafira Tourer, реєстраційний номер [NUMBER] , по другорядній дорозі, а саме по вулиці Петра Грабовського, на перехресті нерівнозначних доріг не надала переваги в русі транспортному засобу «Mercedes-Benz S 400», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався по головній дорозі, а саме по вулиці Петра Могили, внаслідок чого сталось зіткнення. Водій [PERSON] порушила п.16.11 ПДР та відповідно вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.01.2025 справа № 159/26/25 [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З урахуванням таких положень закону суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.01.2025 про визнання [PERSON] винуватою у дорожньо-транспортній пригоді. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mercedes-Benz S 400», реєстраційний номер [NUMBER] , був застрахований ВКПП «Агропромтехцентр» за договором КАСКО №777.24.01366 від 26.04.2024. 11.02.2025 позивач на підставі страхового акту №3.24.06527-1 виплатив ВКПП «Агропромтехцентр» страхове відшкодування в розмірі 848 961,50 грн в межах вартості відновлювального ремонту Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Оpel Zafira Tourer, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ПАТ НАСК «ОРАНТА» за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-218678074 з лімітом відшкодування шкоди майну -160 000 грн, франшиза 1500 грн. 01.05.2025 ПАТ НАСК «ОРАНТА» виплатило ТДВ «Експрес Страхування» страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн та 158 500 грн. Позивачем до стягнення заявлена не компенсована страховою виплатою сума майнової шкоди в розмірі 848 961,50 - 158 500 50 000 = 640 461,50 грн. Позов належить задовольнити в повному обсязі з таких мотивів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а суд може захистити це право в один із способів, визначений статтею 16 ЦК або іншим способом, встановленим законом чи договором. Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий і заподіювач шкоди. Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналогічні приписи\~закріплені у\~ст.108\~Закону України\~«Про страхування»\~-\~страховик,\~який здійснив\~страхову виплату\~за договором\~страхування майна,\~має право\~вимоги до\~особи,\~відповідальної за\~заподіяні збитки,\~у розмірі\~здійсненої страхової\~виплати та\~інших пов`язаних\~із нею\~фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Позивач, який здійснив виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування, підтвердив право вимоги в порядку суброгації до [PERSON] , яка є особою винною завданні шкоди. Відповідач не оспорює розмір майнової шкоди в сумі 848 961,50 грн., визначений звітом про оцінку №376/25, актом огляду транспортного засобу, рахунком фактурою від 27.01.2025. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 04\~липня 2018\~року у\~справі №755/18006/15-ц\~(провадження\~№ 14-176цс18)\~сформульований висновок,\~про те,\~що відшкодування\~шкоди особою,\~відповідальність якої\~застрахована за\~договором обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів,\~можливе за\~умови,\~що згідно\~з цим\~договором або\~Закону №\~1961-IV\~у страховика\~не виник\~обов`язок\~з виплати\~страхового відшкодування,\~чи розмір\~завданої шкоди\~перевищує ліміт\~відповідальності страховика.\~В останньому\~випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах страхової суми виступає страховик завдавача шкоди. Якщо після виконання страховиком свого обов`язку потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, то деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України). ПАТ НАСК «ОРАНТА», де на час ДТП була застрахована цивільно правова відповідальність [PERSON] , виплатило ТДВ «Експрес Страхування» страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн та 158 500 грн. Відтак залишок некомпенсованої шкоди складає 848 961,50 - 158 500 50 000 = 640 461,50 грн. Заявлені позовні вимоги ґрунтуються на нормах права, підтверджені належними доказами, тому позов підлягає до задоволення. При розподілі судових витрат суд враховує визнання відповідачем позову і на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків суми сплаченого судового збору 4982,21 грн. Іншу частину судового збору повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved