Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: 1. Припинити право власності [PERSON] на 1/5 частку житлового будинку, позначеного на плані літерою А1, загальною площею 106,9 кв. м., житловою площею 92,4 кв. м., цегляної прибудови - «а», цегляної літньої кухні - Б, цегляного хліва - Б та цегляного гаража- Г по [ADDRESS] , в замін на грошову компенсацію їх вартості в сумі 19 720 грн. 2.Визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частку житлового будинку позначеного на плані літерою А1, загальною площею 106,9 кв. м., житловою площею 92,4 кв. м., цегляної прибудови - «а», цегляної літньої кухні - Б, цегляного хліва- Б та цегляного гаража - Г по [ADDRESS] Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . [PERSON] був також батьком для відповідача [PERSON] , та третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: житловий будинок позначений на плані літерою А1, загальною площею 106,9 кв.м., житловою площею 92,4 кв. м., цегляна прибудова - «а», цегляна літня кухня - Б, цегляний хлів - Б та цегляний гараж - [ADDRESS] , вартістю 98 600 грн. Позивач, відповідач та треті особи є спадкоємцями [PERSON] першої черги, прийняли та в рівних частинах оформили його спадщину. Зокрема, 15.10.2007 державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Возною В. Б. після смерті [PERSON] йому видано свідоцтво про право на спадщину на 1/5 частку вищезазначеного житлового будинку, а 23.05.2008 тим же нотаріусом - свідоцтва про право на спадщину по 1/5 часток того ж житлового будинку видані для відповідачки і третіх осіб. Позивач вказує, що таким чином, на сьогоднішній день вищезазначений житловий будинок із приналежними до нього господарськими будівлями належить для нього, відповідачки та третіх осіб в рівних частках, а саме: по 1/5 частці для кожного. При цьому, він та треті особи домовились щодо спільного володіння та користування даним житловим будинком, а із відповідачкою з цього приводу у нього існує спір, який підлягає вирішенню судом. Позивач із сім`єю проживає у вказаному будинку, в відповідач є громадянкою російської федерації та постійно там проживає, спірним будинком не користується та не користувалась. Припинення права власності відповідачки не спричинить істотної шкоди її інтересам. Процесуальні дії суду та позиції учасників Ухвалою від 29.09.2025 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Позивач подав до суду заяву, у якій просить засідання провести у порядку письмового провадження. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, будь-яких заперечень щодо оцінки будинковолодіння не має, та погоджується на припинення за нею права власності на 1/5 його частки в замін на грошову компенсацію в сумі 19 720,00 грн. Треті особи, у судове засідання не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Фактичні обставини справи, встановлені судом [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входив житловий будинок під [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України та прийняли спадщину в рівних частках. Ці обставини підтверджуються свідоцтвами про право на спадщину, виданими державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Возною В.Б. 15.10.2007 для [PERSON] та 23.05.2008 для [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до яких кожному спадкоємцю належить 1/5 частка спірного нерухомого майна. Також у свідоцтвах зазначено, що на земельній ділянці за вказаною адресою знаходяться: цегляний житловий будинок - А1, розміром житлової площі 92,4 кв.м., цегляна прибудова - «а», цегляна літня кухня - Б, цегляний хлів - Б та цегляний гараж Г. Згідно технічного паспорта даний житловий будинок позначений літерою А1, загальною площею 106,9 кв.м., з житловою площею 92,4 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 411504013 від 05.02.2025 встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної власності, в розмірі по 1/5 частки. У висновку ТОВ «Вестсайд-2020» про ринкову вартість житлового будинку, загальною площею 106,9 кв.м., з житловою площею 92,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , зазначено, що ринкова вартість об`єкта оцінки становить 98 600,00 грн. Мотиви, з яких виходить суд, і застосовані норми права. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1-3 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право вимагати виділу своєї частки. Якщо ж виділ у натурі неможливий, співвласник може вимагати грошової компенсації. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частиною 3 вказаної норми встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Надання у володіння зазначеної частки в натурі можливе лише за умови, що майно є подільним (таким, яке можна поділити без втрати цільового призначення майна). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливе; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що оскільки суд за чинним законодавством вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватись ним. Позивач зазначає, що виділ частки відповідачки у натурі є неможливим у зв`язку із незначною площею даного будинку, виділити із нього належну для відповідачки 1/5 частку технічно не можливо. Крім того, вказує, що протягом тривалого часу він разом із власною сім`єю постійно проживає у даному будинку, ремонтує його та підтримує в належному технічному стані, на що несе значні витрати. Тобто, він та його сім`я мають потребу у даному будинку, який є місцем їхнього проживання. В свою чергу, відповідачка є громадянкою російської федерації та постійно проживає в місті Мурманськ, даним будинком не користувалась та не користується, не мала та не має будь-якої потреби у ньому. Із поданої відповідачем до суду заяви встановлено, що вона дійсно проживає в м. Мурманськ, Російської Федерації. У заяві відповідач зазначає, що позовні вимоги вона визнає в повному обсязі, будь-яких заперечень не має, оцінку вищевказаного будинковолодіння в сумі 98 600,00 грн. не оспорює та погоджується на припинення нею права власності на 1/5 частку у ньому в замін на грошову компенсацію в розмірі 19 720,00 грн. Крім того, від [PERSON] до суду надійшла заява із доданою до нею розпискою від 16.12.2025, із якої встановлено, що він, діючи від імені та в інтересах відповідачки (на підставі довіреності) отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 19720,00 грн. в рахунок компенсації 1/5 частки будинковолодіння [ADDRESS] . Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що частка відповідача [PERSON] у спірному житловому будинку є незначною, сторони не проживають в одному будинку, і такі наміри з боку відповідача відсутні, тому право відповідача на належну їй частку слід припинити, стягнувши на її користь компенсацію вартості частки, та визнати за позивачем право власності на належну відповідачу частку у спільній власності, оскільки спільне володіння та користування сторін спірним будинком є неможливим, можливість реального поділу будинку між сторонами та виділ належної відповідачу частки у виді повноцінного самостійного житла відсутня. Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, а також усі обставини даної справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Розподіл судових витрат між сторонами. Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, яка проти позову не заперечувала, будь - яких дій, які б порушували право позивача не вчиняла. Тому,

Outcome: approved