Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про оголошення фізичної особи померлою. В обґрунтування заяви зазначалося, що його син [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період. 13 лютого 2023 року під час виконання бойового завдання у м. Бахмут Донецької області [PERSON] зник безвісти, виконуючи завдання за призначенням по забезпеченню оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. При цьому не встановлено ознак добровільної здачі [PERSON] в полон, самовільного залишення місця служби або дезертирства. На теперішній час [PERSON] вважається «безвісно зниклим військовослужбовцем». З огляду на наявні у заявника офіційні документи можна дійти висновку, що [PERSON] загинув. У зв`язку з вказаними обставинами заявник має намір зареєструвати смерть свого сина з метою оформлення та отримання одноразової грошової допомоги. Крім того, оголошення [PERSON] померлим та реєстрація смерті останнього потрібні для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника його дітям - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За таких обставин вимушений звернутися до суду із вказаною заявою. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження та залучено у якості заінтересованої особи - військову частину [NUMBER] . Заявник у судове засідання не з`явився. Представник заявника - адвокат Горстка Я.В. у судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у ній. З приводу неявки заявника зазначила, що останній має похилий вік. Від Золотоніського відділу ДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшло клопотання про розгляд справи за без участі представника та відсутність заперечень проти вимог заяви. Міністерство оборони України явку свого представника у судове засідання не забезпечило з невідомих причин, жодних заяв чи клопотань до суду не надіслало. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. [INFO] явку свого представника у судове засідання не забезпечив з невідомих причин, жодних заяв чи клопотань до суду не надіслав. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Військова частина [NUMBER] явку свого представника у судове засідання також не забезпечила з невідомих причин, жодних заяв чи клопотань до суду не надіслала. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заінтересована особа [PERSON] підтримала вимоги заяви та просила її задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, зі слів [PERSON] останні перебувають за кордоном. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин суд постановив провести розгляд справи за відсутності представників Золотоніського відділу ДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Міністерства оборони України, [INFO] , військової частини [NUMBER] . Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, суд дійшов такого висновку. [PERSON] народився [INFO] у с. Ожарівка, Старосинявського району Хмельницької області, його батьком записаний [PERSON] (заявник), матір`ю записана [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 05 лютого 1972 року серії [NUMBER] (а.с. 10). [PERSON] є батьком - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 12 травня 1997 року серії [NUMBER] (а.с. 18), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 26 жовтня 2006 Серії [NUMBER] (а.с. 20), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 07 жовтня 2014 року серії [NUMBER] (а.с.24 ). Відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 21 вересня 2022 року № 251 старшого лейтенанта [PERSON] , призначеного наказом Головнокомандувача ЗСУ від 17 вересня 2022 року № 1275 на посаду командира механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, з 21 вересня 2022 року зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення, на котлове забезпечення з 22 вересня 2022 року, допущено до тимчасового виконання службових обов`язків за посадою командира 1 механізованого взводу 6 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону (а.с. 33). В період перебування на службі у військовій частині [NUMBER] [PERSON] брав безпосередню участь у виконанні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, про що свідчить копія довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України від 03 липня 2023 року № 12281 (а.с. 36). З копії витягу із журналу бойових дій військової частини [NUMBER] за 13 лютого 2023 року вбачається, що з 10:30 до 00:00 відбувалися штурмові дії противником за підтримки міномету на східних околицях м. Бахмут, мав місце стрілецький бій з противником; втрати особового складу: безвісті зниклі 1 військовослужбовець старший лейтенант [PERSON] (а.с. 32). У копії доповіді по факту безвісті зниклого під час виконання бойових завдань військовослужбовця військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] від 18 лютого 2023 року зазначено, що 13 лютого 2023 року до штабу військової частини [NUMBER] було подано довідку-доповідь про те, що [INFO] о 12:30 під час мінометного обстрілу регулярними військами збройних сил Російської Федерації позицій 2 стрілецької роти [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] у [ADDRESS] , позиції ВОП 93622 2 ср 1 сб (сх. окол. Бахмут) старший лейтенант [PERSON] отримав поранення не сумісні з життям. Пізніше було встановлено, що [INFO] о 12:30 було здійснено мінометний обстріл позицій 2 стрілецької роти [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] у [ADDRESS] . Після закінчення бою, приблизно о 21:00, було проведено перевірку наявності особового складу підрозділу та виявлено відсутність старшого лейтенанта [PERSON] , який перебував на позиціях 2 стрілецької роти [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] . Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту, та був без ознак алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. З причини інтенсивних бойових дій евакуювати тіло військовослужбовця не було можливості. На підставі вищевикладеного доцільно вважати його безвісті зниклим. Оформити документи про смерть (загибель) військовослужбовця старшого лейтенанта [PERSON] в медичній установі (бюро судово-медичної експертизи) та органі державної реєстрації актів цивільного стану управління Міністерства юстиції України за відсутності тіла військовослужбовця немає можливості (а.с. 29). Відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 31 березня 2023 року № 203 старшого лейтенанта [PERSON] виключено з котлового забезпечення з 01 квітня 2023 року, з грошового та речового забезпечення з 13 лютого 2023 року (а.с. 34). За фактом безвісті зниклого 13 лютого 2023 року під час виконання бойових завдань старшого лейтенанта [PERSON] призначено службове розслідування, про що свідчить копія витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 03 квітня 2023 року № 7776 (а.с. 26). Згідно з копією акту службового розслідування, який затверджений командиром військової частини [NUMBER] від 13 квітня 2023 року встановлено, що під час виконання бойових завдань при безпосередній участі в заходах національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України 13 лютого 2023 року приблизно о 12:30 у м. Бахмут Донецької області під час штурмових дій та мінометного обстрілу позицій 2 стрілецької роти [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] регулярними військами збройних сил Російської Федерації старший лейтенант [PERSON] отримав поранення не сумісні з життям. З причин інтенсивності бойових дій евакуювати тіло військовослужбовця не було можливості. Після закінчення бою приблизно о 21:00 було проведено перевірку наявності особового складу підрозділу та виявлено відсутність старшого лейтенанта [PERSON] , який перебував на позиціях 2 стрілецької роти [NUMBER] стрілецького батальйону. Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту. На підставі вищевикладеного доцільно вважати його безвісті зниклим (а.с. 27-28). Відповідно до копії витягу з наказу від 13 квітня 2023 року № 8793 «Про результати службового розслідування» військовослужбовця військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] наказано вважати таким, що зник безвісти під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в районі ведення бойових дій, та інформація про місце перебування (знаходження) якого наразі невідома, а також відсутні відомості щодо загибелі (смерті), або знаходження у полоні цього військовослужбовця (а.с. 30-31). [INFO] 02 квітня 2023 року направило сповіщення сім`ї (близьких родичів) про зникнення безвісти 13 лютого 2023 року старшого лейтенанта [PERSON] під час ведення бойових дій у м. Бахмут Донецької області (а.с. 25). 19 квітня 2025 року старшому лейтенанту [PERSON] надано статус учасника бойових дій, про що свідчить копія витягу з протоколу засідання комісії військової частини [NUMBER] з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (а.с. 37). 17 травня 2023 року старшого лейтенанта за призивом по мобілізації [PERSON] увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини [NUMBER] , утримуючи у списках особового складу військової частини, з 11 травня 2023 року, що підтверджується копією витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] № 344 (а.с. 35). Золотоніським РВП ГУНП в Черкаський області розслідується кримінальне провадження № 12023250370000456, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 квітня 2023 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом зникнення безвісти [PERSON] на територій бойових дій, про що свідчить копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03 квітня 2023 року (а.с. 38). Відсутність [PERSON] за місцем проживання підтверджується копією довідки виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 23 жовтня 2025 року № 334 про те, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак з моменту мобілізації до Збройних Сил України (10 серпня 2022 року) на території старостату не з`являвся та з 13 лютого 2023 року рахується зниклим безвісті (а.с. 11). Відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин, від 03 липня 2023 року № 20230703-232 [PERSON] з 27 червня 2023 року рахується безвісті зниклим за особливих обставин (а.с. 39). З копії виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, від 28 жовтня 2025 року № 06-04/36293 вбачається, що інформація щодо перебування [PERSON] у полоні відсутня (а.с. 40). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 1 ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Частиною 2 ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У ч. 3 цієї ж статті Кодексу встановлено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Зі змісту п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Частиною 1 ст. 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. Стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначає воєнний стан як особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України. З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який діє по цей час. Факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24 лютого 2022 року, є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню в силу вимог ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Стаття 1 Закону України «Про оборону України» містить визначення основних терміні, зокрема: - район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії;. - бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння). Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів [PERSON] [INFO] у м. Бахмут Донецької області під час мінометного обстрілу з ворожих позицій зник безвісти. Тіло [PERSON] не змогли евакуювати через щільні мінометні та стрілецькі обстріли. Надані суду докази не містять жодних суперечностей щодо обставин фактичної загибелі [PERSON] , що дає суду підстави зробити вірогідне припущення про його смерть внаслідок артилерійського обстрілу збройними формуваннями Російської Федерації під час виконання ним обов`язків військової служби. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. За відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у позові про визнання такого військовослужбовця померлим не може вважатися такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та узгоджується з принципом правової визначеності. Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23. Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, який є обов`язковим для врахування загальними судами у цій справі в силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України: «…122.Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (ч. 2 ст. 46 ЦК України). 123. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій…». Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, датою завершення активних бойових дій у м. Бахмут Донецької області є 12 грудня 2023 року. Таким чином шестимісячний строк, визначений ч. 2 ст. 46 ЦК України, збіг 12 червня 2024 року. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Підпунктом «г» п. 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті, з-поміж іншого, є рішення суду про оголошення особи померлою. Одним з обов`язкових реквізитів актового запису про смерть, а також свідоцтва про смерть, є дата смерті. Судом встановлено, що події ймовірної загибелі [PERSON] мали місце 13 лютого 2023 року, а отже датою його вірогідної смерті слід вважати саме цю дату. Оголошення [PERSON] померлим, зокрема дасть заявнику можливість зареєструвати смерть свого сина з метою подальшого оформлення та отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». За таких обставин суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою підлягає до задоволення у повному обсязі. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд вважає за можливе застосувати п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та звільнити заявника від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved