Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги про розірвання шлюбу позивач обґрунтовував тим, що 14 вересня 2002 року між ним та відповідачкою у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2095. У сторін справи є малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджував, що останніми роками їх з дружиною подружні відносини почали погіршуватись, а згодом припинились. У них різні погляди на сімейне життя, ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, внаслідок чого подальше збереження сім`ї є неможливим. Позивач зазначив, що вони з [PERSON] шлюбно-сімейних стосунків не підтримують з травня 2022 року, не ведуть спільно гогосподарства, а тому просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою справі. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року прийнято до провадження позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідачка відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подала. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. Додатковий час на примирення просила не надавати. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 14 вересня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2095 (а. с. 5). У шлюбі з [PERSON] відповідачка [INFO] народила доньку [PERSON] (а. с. 4). За приписами ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, подружнє життя у сторін справи не склалось, шлюбно-сімейних стосунків вони не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. З огляду на викладене суд не вважає за можливе зберегти шлюб. За наведених обставин, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved