Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

21.07.2025р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.06.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №118. Свої вимоги позивач мотивував фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Ухвалою суду від 15.09.2025р. відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України постановлено розглядати справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вказана ухвала та копія позовної заяви з додатками була вручена відповідачу особисто під розписку 18.09.2025 року. 29.09.2025 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд цивільної справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та надання судом строку на примирення подружжя тривалістю 4 місяці, враховуючи наявність двох малолітніх дітей. Відповідач, не погоджуючись з розірванням шлюбу, зазначила, що на її думку, ініціатива звернення з позовною заявою про розірвання шлюбу до суду належить не самому позивачу, а є впливом на його поведінку сторонніх осіб. Вказувала на те, що з березня 2025 року дійсно шлюб між сторонами зазнав певних труднощів, їх відносини погіршились, однак вона робить все для того, щоб їх сім`я і надалі продовжувала своє існування, адже вважає, що їх спільні діти мають виховуватись в повній родині, в любові та турботі батьків. Ухвалою суду від 02.10.2025р. за вищевказаним клопотанням відповідача суд постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання. Позивач в судові засідання 21.11.2025р. і 11.12.2025р. не з`явився, надав суду заяву від 25.11.2025р., в якій свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Просив розгляд справи проводити за його відсутності. Крім того, просив строк на примирення не надавати. Відповідач також жодного разу в судові засідання не з`явилась, надала суду заяву від 28.11.2025р., в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Крім того, вказувала, що повністю підтримує своє клопотання про примирення та просила його задовольнити. Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №118 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с. 12, 13/. Вирішуючи питання про можливість надання подружжю строку на примирення за клопотанням відповідача, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі зупинення провадження у справі та надання сторонам строку на примирення (ч. 7 ст. 240 ЦПК України). З позову і заяв позивача вбачається, що примирення між сторонами неможливе, оскільки у позивача не має почуттів любові та поваги до відповідача, крім того, сторони проживають окремо. Вчинення відповідачем заходів, направлених на збереження сім`ї, матеріалами справи не підтверджується, а у позивача відсутні наміри поновити шлюб: в заяві від 25.11.2025р. він висловив своє заперечення щодо надання строку на примирення. На думку суду, надання строку для примирення в даній ситуації всупереч бажанню позивача суперечитиме закону та моральним засадам суспільства, оскільки збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної поваги та любові. Фактичні обставини та позиція позивача з приводу заявленого клопотання свідчить про те, що примирення подружжя є неможливим. Таким чином, підстав для надання подружжю строку на примирення суд не вбачає, а тому відповідне клопотання відповідача задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з нормою ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При цьому, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем та вважає примирення неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved