Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

В жовтні 2025 позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.05.2024 ТОВ «Макс Кредит» та відповідач уклали кредитний договір № 00-9757688 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до\~\~п. 1.1. та 1.2.\~\~договору кредитодавець надає позичальникові\~\~кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії в сумі 6500 грн. на умовах, передбачених договором, а позичальник\~\~ зобов`язується повернути\~\~кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 07.05.2024\~ТОВ «Макс Кредит», через ТОВ «Профітгід» перерахувало\~\~грошові кошти в сумі\~\~6500,00 грн.\~\~на банківську\~\~карту відповідача № [NUMBER] xx-xxxx-3838, що свідчить\~\~про те,\~\~що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця ТОВ «Макс Кредит». Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 00-9757688 від 07.05.2024 становить 28420,60 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 7150,00грн. та заборгованості по відсотках за користування кредитом 18345,60 грн. та заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) 2925,00 грн. 17.02.2025 ТОВ «Макс Кредит» та позивач\~ТзОВ «Юніт Капітал»\~уклали договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого позивачу було\~\~відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру\~\~боржників за договором факторингу\~\~№ 17022025-МК/ЮнітКапітал до позивача перейшло\~\~право вимоги до відповідачки. У ході передачі прав вимоги за факторинговим договором, право вимоги за кредитним договором № 00-9757688 від 07.05.2024 перейшло до позивача ТОВ «Юніт капітал», що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача. У зв`язку з тим, що відповідач своїх зобов`язань не виконує, позивача просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю\~«Юніт Капітал»\~заборгованість за кредитним договором № 00-9757688 від 07.05.2024 у розмірі 28420,60 грн., а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 28.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. Також, ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 28.10.2025 витребувано з АТ КБ "Універсалбанк" інформацію та докази, що підтверджують факт зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника. 21.11.2025 від відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти вищевказаного позову в повному обсязі, оскільки вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому просить відмовити в задоволенні цього позову з наступних правових підстав. Зазначає, що позивачем в позові визначено тіло кредиту в сумі 7500 грн., проте у кредитному договорі прямо зазначено, що сума кредиту становить 6500 грн., тобто фактичний розмір кредитних коштів складає саме 6500 грн., а жодних доказів надання позивачем суми у 7150 грн. матеріали справи не містять, а тому і відсотки, які нараховувались на суму 7150 грн. є невірними і свідчать про те, що позивач фактично вийшов за межі позовних вимог. Розрахунок заборгованості проведений позивачем містить внутрішні суперечності та не враховує фактично проведені платежі відповідача по кредитному договору. Також у відзиві зазначає, що на період дії в Україні воєнного стану кредитодавцям забороняється нараховувати штрафи, пеню та інші платежі, передбачені договором про споживчий кредит у разі прострочення виконання зобов`язань споживачем, а тому заявлені позивачем штрафні санкції у розмірі 2925 грн. до задоволення не підлягають. Щодо судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. відповідач у відзиві зазначає, що заявлені до відшкодування судові витрати є значно завищеними та необґрунтованими, а також непропорційні до предмета спору з урахуванням виконаних робіт та ціни позову. Вказані позивачем витрати на правову допомогу вважає непропорційними та такими, що суперечать принципу розумності. Просить у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та слухати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з`явилася, подала письмову заяву згідно якої заперечувала щодо задоволення позову із підстав, зазначених у відзив, просила суд слухати справу у її відсутності. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що\~07.05.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-9757688 (далі Договір). Положеннями даного Договору передбачено, що цей договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Цим же законом визначені особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. Із довідки про ідентифікацію, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що [PERSON] ідентифікована ТОВ «Макс Кредит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора -28894), який був відправлений на фінансовий номер позичальника 07.05.2024 о б 11.11.15 З наданого алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ідентифікації відповідача, подальше укладення кредитного договору є неможливим. Із довідки № БТ/Е-18711 від 21.11.2025, наданої АТ «Універсал Банк» вбачається, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжку картку № [NUMBER] є. За період з 07.05.2024 по 12.05.2024 на зазначену платіжну карту було здійснено зарахування в сумі 6500 грн. Отже, договір № 00-9757688 від 07.05.2024 є укладеним з моменту його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що підтверджує погодження сторонами усіх істотних умов таких договорів. Предметом договору\~№ 00-9757688 від 07.05.2024 є надання товариством позичальнику кредиту в сумі 6500,00 грн., строком на 360 днів. Також, з матеріалів справи вбачається, що за надання зазначеного кредиту встановлено одноразову комісію в розмірі 650 грн., проте, як перевірено судом, відсотки позивачем нараховувались лише на суму кредиту в розмірі 6500 грн. без врахування комісії, а тому доводи відповідачки про нарахування позивачем відсотків на суму 7150 грн. включивши комісію до складу кредиту на увагу суду не заслуговують. Судом встановлено, що ТОВ «Макс Кредит» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме: надало відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами у розмірі 6500,00 грн. на умовах, передбачених договором та паспортом споживчого кредиту. Згідно з розрахунком заборгованості, поданим позивачем, заборгованість [PERSON] за кредитним договором\~№ 00-9757688 від 07.05.2024 становить 28420,60 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 7150,00 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 18345,60 грн. та заборгованість за штрафними санкціями (пеня,штрафи) 2925,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Таким чином, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи № 2-127/11 (постанова від 01.02.2018 року) за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. Судом встановлено, що 17.02.2025 між ТОВ «Макс Кредит» та ТзОВ «Юніт Капітал»\~укладено договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого позивачу було\~\~відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. Відповідно до витягу з реєстру права вимоги до договору факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал від 17.02.2025 ТОВ «Юніт Капітал» отримало право вимоги до [PERSON] за договором\~№ 00-9757688 від 07.05.2024 Таким чином, оскільки умови вищенаведених договорів відступлення є чітко визначеними та унеможливлюють нерозуміння або виникнення сумнівів щодо предмету відступлення (яке саме право відступається), а законодавством не забороняється відступлення майбутніх вимог, і вони вчинені в строки їх дії, тому суд вважає, що позивачу у справі було відступлено дійсне право на стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 00-9757688 від 07.05.2024. Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Визначення поняття «зобов`язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Таким чином, обов`язок щодо повернення коштів за кредитним договором має абсолютний характер і його невиконання можливо виключно у визначених законом випадках. Отже, зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи презумпцію правомірності укладеного кредитного договору такий договір у розумінні статей 11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення та існування обумовлених ними прав і обов`язків сторін. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з розрахунками заборгованості, наданими позивачем, заборгованість [PERSON] за договором\~№ 00-9757688 від 07.05.2024 складає 28420,00 грн., з яких: 7150,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18345,60 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 2925,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Що стосується зазначених позивачем суми заборгованості з яких: 7150,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18345,60 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом суд вважає доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Разом з тим, що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи), слід зазначити наступне. Відповідно до частини 1статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану»Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, який діє і на даний час. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»(далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого,\~розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного кодексу\~України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання(невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, в період існування особливих правових наслідків\~протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 910/10901/23, який відповідно до положень частини 4статті 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Законом №3498-IX\~від 22.11.2023 змінено обов`язок кредитодавця щодо списання неустойки в залежності від дати укладення договору про споживчий кредит та на підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань, то слід зазначити наступне. Пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України,у зв`язку з прийняттям Закону №3498-IX від 22.11.2023р.,змін не зазнав. Обов`язок кредитодавця списати неустойку у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування і надалі не залежить від дати укладення кредитного договору. Питання пріоритетності норм ЦК України Велика Палата Верховного Суду детально обґрунтувала у справі №334/3161/17 (п. 14-19 постанови від 22 червня 2021 року) та зазначила наступне: «У Рішенні Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012вказано: «Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному(абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп). Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу». Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин відповідні зміни до ЦК України подані не були, то з огляду на положення статті 4\~ЦК України та позицію Конституційного Суду України застосування колізійного принципу lex posterior derogat priori (лат. «пізніший закон скасовує попередній») у цій ситуації неможливе. Отже, зазначення у ЦК України про необхідність прийняття інших законів відповідно до цього Кодексує достатньою підставою вважати, що норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України. Спеціальні норми закону можуть містити уточнюючі положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України». Таким чином, до неустойки за кредитним договором, датою укладення якого є 07.05.2024, застосуванню підлягає пункт 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якої відповідачка звільняється від обов`язку сплати на користь позивача неустойки за прострочення виконання зобов`язань. За таких обставин покладання на відповідачку обов`язку зі сплати кредитору (позивачу) штрафних санкцій у вигляді неустойки (пені), право на нарахування якого для кредитора передбачено умовами Договору № 00-9757688 від 07.05.2024 суперечить діючому тимчасовому правовому регулюванню цивільних правовідносин та засадам справедливості і розумності, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, та достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також, враховуючи, що відповідачка отримала кредитні кошти за Договором № 00-9757688 від 07.05.2024 та користувалася ними, однак свої зобов`язання за таким договором належним чином та у строки, визначені сторонами, не виконала, порушивши умови договору, у зв`язку з чим має прострочену заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7150,00 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 18345,60 грн., а всього на суму 25495,60 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідачки витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією. Отже, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2173 грн. судового збору. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачки на користь ТОВ\~«Юніт Капітал» витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем до матеріалів\~\~справи долучено\~\~договір про\~\~надання правничої\~\~ допомоги №10/09/25-02\~\~від 10.09.2025,\~\~укладений між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал»; додаткову угоду\~№ 25770865862 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги; акт прийому передачі наданих послуг, що є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02\~\~від 10.09.2025, з якого вбачаються перелік наданих правових та юридичних послуг, кількість годин та вартість послуг, а саме: складання позовної заяви, 2 год. 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи, 2 год. 1000,00 грн.; підготовка адвокатського запиту щодо зарахування кредитних коштів, 1 год. 500,00 грн.; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 год. 500,00 грн. всього 7000,00 грн. Пунктом 3.6 договору про надання правничої\~\~ допомоги №10/09/25-02\~\~від 10.09.2025 року передбачено, що сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта. Також у матеріалах справи містяться копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 7073/10 Соломка О.В. та довіреність позивача, видана ТОВ «Юніт Капітал» Соломко О.В. Згідно з\~\~п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються\~- у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи заперечення відповідача, та пропорційність розміру задоволених позовних вимог, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 6280 грн.\~витрат на професійну правничу. У задоволенні решти вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу необхідно відмовити.

Outcome: partial