Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

14 жовтня 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якій просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким , що втратив право проживання у житловому приміщенні квартири [ADDRESS] , у зв`язку із не проживанням понад шести місяців та відсутності поважних причин не проживання. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] не проживає у вказаному житловому приміщенні з 2016 року, оскільки виїхав за кордон. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.10.2025 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання . Представник позивача у письмовій заяві позов підтримав повністю, просить суд слухати справу без його участі. Від відповідача [PERSON] через систему Електронний Суд надійшла заява, у якій він визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення, просить розглядати справу за його відсутності. Від представника ММР надійшла заява, в якій зазначено , що ММР є неналежним відповідачем, проти розгляду без їх участі не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. До матеріалів справи додано ордер на житлове приміщення №49, серія 009048, виданий виконавчим комітетом Миколаївської міської ради на ім`я [PERSON] , на житлову площу 17,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] . До матеріалів справи додано акт від 15.10.2024 року про встановлення факту непроживання [PERSON] з 2016 року за адресою: [ADDRESS] . Акт складено за участю представника ОСББ та свідків. До матеріалів справи додано акт від 10.02.2025 року про встановлення факту непроживання [PERSON] з 2016 року за адресою: [ADDRESS] . Акт складено за участю представника ОСББ та свідків. До матеріалів справи додано акт від 17.09.2025 року про встановлення факту непроживання [PERSON] з 2016 року за адресою: [ADDRESS] . Акт складено за участю представника ОСББ та свідків. До матеріалів справи додано письмову заяву [PERSON] , який зазначає, що добре знайомий з [PERSON] та його сином [PERSON] , оскільки є чоловіком рідної тітки останнього. У заяві вказано, що з 2016 року [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , перебуваючи за кордоном, не бере участі в утриманні квартири, яка постійно заселяється тільки [PERSON] . До матеріалів справи додано письмову заяву [PERSON] , яка зазначає, що добре знає [PERSON] та його сина [PERSON] , оскільки є рідною тіткою останнього. У заяві вказано, що з 2016 року [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , перебуваючи за кордоном, не бере участі в утриманні квартири, яка постійно заселяється лише [PERSON] . До матеріалів справи додано письмову заяву [PERSON] , яка зазначає, що добре знає [PERSON] та його сина [PERSON] , оскільки часто буває в квартирі. У заяві вказано, що з 2016 року [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , перебуваючи за кордоном, не бере участі в утриманні квартири, яка постійно заселяється лише [PERSON] . Конституція Україниу ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Згідно зіст.64 ЖК Україничлени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Частиною 4ст.9 ЖК Українипередбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.1ст.71 ЖК Українипри тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У ч.3ст.71ЖК Українинаведено випадки, у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Аналіз норм ст.ст.71,7 2ЖК Українидає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правилЦПК Українищодо оцінки доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановленіст.71 ЖК Українистроки у жилому приміщенні без поважних причин. Так, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. При розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Враховуючи, що від [PERSON] надійшла заява, у якій він визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення, а також беручи до уваги наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з непроживанням у квартирі понад шість місяців та відсутністю поважних причин такого непроживання. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий сбір сплачений позивачем при подачі позову до суду На підставі викладеного,

Outcome: approved