Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Адвокат Журавльов Станіслав Георігйович, який діє в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, 1, оф. 105, ЄДРПОУ 40932411) звернувся через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 квітня 2021 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено Заяву-Договір № TDB.2021.007.10326 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, який складається з публічної частини договору, яким є Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «Мегабанк» та в мережі інтернет та індивідуальної частини, якою є вказана Заява-Договір. Всі вищевказані документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості банка і клієнта щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними і відповідно до приписів ст. 634 ЦК України за своєю суттю договором приєднання, що укладений шляхом прийняття клієнтом пропозиції банку, згідно ст. 641, 644 ЦК України. Відповідно до п. 2 розділі «Запевнення та умови» Кредитного договору, банк на підставі отриманої від клієнта заяви, відкрив клієнту поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою та поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговується за дебетовою схемою та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. Факт отримання клієнтом картки та її номер зафіксовано зазначено у заключному розділі Кредитного договору (9реквізити та підписи сторін). На поточний рахунок у гривні банк надав клієнту кредит, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії, що встановлений у п. 4 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору. Спосіб надання кредиту шляхом встановлення відновлювальної кредитної ліній на Поточному рахунку клієнта (п. 3 Паспорту споживчого кредиту). Банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з Карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії (п. 4 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору). Крім того, у індивідуальній та публічній частинах Кредитного договору сторони погодили всі істотні умови, що є необхідними для цього виду договорів. У тому числі, у п. 4 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору, сторони узгодили конкретні умови, на яких відбувалось кредитне обслуговування банком рахунку клієнта, зокрема: розмір ліміту кредитної лінії; тип та розмір процентної ставки за користування кредитом, зокрема на пільговий період (у разі його наявності); розмір обов`язкового мінімального платежу; строк сплати обов`язкового мінімального платежу; орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом. У подальшому банк свої зобов`язання перед клієнтом за Кредитним договором виконав в повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії на поточний рахунок клієнта у гривні і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії, визначеного Кредитним договором. Клієнт здійснював користування грошовими коштами Доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач не виконав. Згідно виписок по рахунку позичальника станом на 03 вересня 2024 року у позичальника сформувалась заборгованість перед банком, що складається з заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) 9969 грн. 28 коп., заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 18726 грн. 98 коп. Загальна сума заборгованості 28696 грн. 26 коп. і підтверджується довідкою, виписками з рахунку клієнта, що здійснений банком і доданий до даного позову. Також, 03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. 27 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» уклало з ТОВ «ФК «Єврокредит» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 «Друеований реєстр боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК «Єврокредит» перейшло і право вимоги до відповідача боржника за Кредитним договором № TDB.2021.007.10326 від 16.04.2021 року. Згідно з Розрахунком заборгованості відповідача боржника за Кредитним договором № TDB.2021.0007.10326 від 16.04.2021 року, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 року (дата укладання Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги) заборгованість [PERSON] становить: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена): 9 969,28 грн., заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 18 726,98 грн. Загальна сума заборгованості: 28 696,26 грн. Зазначають, що зсі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «Мустанг фінанс», а в подальшому ТОВ «ФК Єврокредит», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Мегабанк» станом на день відступлення права вимоги 03.09.2024 року. У свою чергу, ні ТОВ «ФК «Мустанг фінанс», ні ТОВ «ФК Єврокредит» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Просять суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» суму заборгованості в розмірі 28\~696 грн. 26 коп. та судові витрати, а саме, витрати зі сплати судового збору в сумі 2\~422 грн. 40 коп. та витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 11\~200 грн.00 коп. 06 листопада 2025 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам наданий строк для подачі заяв по суті. 19 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» відповідач [PERSON] надала Відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вона є матір`ю малолітньої дитини, яка перебуває на її утриманні; вона не має офіційного доходу і це не дає їй змоги сплатити всю суму боргу одночасно без порушення права дитини на належне утримання; весь період після укладення кредитного договору вона перебувала у вкрай складному матеріальному становищі; вона була звільнена з роботи, у зв`язку з чим взагалі втратила джерело доходу, враховуючи підвищення цін на базові товари та послуги, а також витрати, пов`язані з доглядом за дитиною, можливість погашення кредитної заборгованості в повному обсязі у найближчий час є об`єктивно неможливою. Просить врахувати її матеріальне становище та обставини, що впливають на можливість виконання грошових зобов`язань. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, зазначивши у Відзиві, що просить розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що згідно Заяви-Договору № TDB.2021.007.10326 від 16 квітня 2021 року про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank АТ «Мегабанк» (банк) та [PERSON] (клієнт) уклали дану заяву-договір, у якій клієнт просила відкрити на її ім`я поточні рахунки у гривні, доларах США та у Євро та надати платіжну картку міжнародної платіжної системи. Також просила встановити на її поточний рахунок у гривні ліміт кредитної лінії у розмірі до 200000,00 грн. на умовах згідно з тарифами банку та Паспортом споживчого кредиту. Згідно п. 4 розділу «Запевнення та Умови» Заяви-Договору банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але у межах доступного ліміту кредитної лінії: сума максимального ліміту кредитної лінії: 200000,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту: 273293,00грн., строк кредиту: 12 міс, пільговий період: 62 днів, тип кредиту: кредитна лінія, процентна ставка фіксована, базова: 56% річних, у пільговий період: 0,0001% річних, орієнтовна реальна річна процентна ставка: 87,30% річних обов`язків мінімальний платіж: 5% від використаного доступного кредитного ліміту. В судовому засіданні встановлено, що Заяву-договір підписано особистим підписом клієнта 16 квітня 2021 року. Згідно додатку до договору № TDB.2021.007.10326 від 16 квітня 2021 року Тарифний пакет «todobank», додаток містить відомості про умови тарифів todobank digital prepaid, todobank+ та todobank. Згідно даних паспорту кредиту, підписаного [PERSON] 16 квітня 2021 року, він містить відомості про істотні умови кредиту. Так, тип кредиту: відновлювальна кредитна лінія з пільговим період для використання, строк кредитування: 12 міс., сума/ліміт кредиту: від 0 до 200000,00грн., назва тарифу todobank, процентна ставка: 56% базова та 0,0001% в пільговий період, тип процентної ставки: фіксована, реальна річна процентна ставка: 87,30% річних. Згідно Довідки про відкриття рахунків клієнту [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] дозволено відкрити поточні рахунки у гривні, доларах США, у Євро та 11 квітня 2021 року відкрито рахунки [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Відповідач [PERSON] не заперечувала, що нею було укладено Заяву-Договір № TDB.2021.007.10326 від 16 квітня 2021 року та не заперечувала факту отримання нею коштів. Тобто, в судовому засіданні встановлено, що між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено Договір, остання отримала кредит за цим Договором, шляхом Доступного ліміту кредитної лінії і отриманням можливості користуватись кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії, проте, не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором не повернула. Згідно даних виписок по особовому рахунку [PERSON] у період з 16 квітня 2021 року по 02 грудня 2022 року та з 03 грудня 2022 року по 03 вересня 2024 року відбулось прострочення кредитної заборгованості по договору овердрафту № TDB.2021.007.10326 від 16 квітня 2021 року на загальну суму 28696 грн. 26 коп. А тому,\~суд приходить\~до висновку\~про виникнення\~договірних відносин\~між сторонами вищевказаного правочину з приводу отримання відповідачем кредиту у АТ «Мегабанк». Крім того, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Факт укладення кредитного договору, а також досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вказаною заявою-договором позичальник зобов`язалась повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за їх користування. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. В судовому засіданні встановлено, що укладений між сторонами Договір № TDB.2021.007.10326 від 16.04.2021 року відповідачем не оспорювався та не визнавався судом недійсним. У разі не спростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. При вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань своєчасно не здійснила погашення основної суми заборгованості та не повернула грошові кошти, отримані в кредит. Також, встановлено, що 03 вересня 2024 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL1N426240. Згідно п. 1 договору банк відступає новому кредиту належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору. Згідно копії платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 66895 від 31.07.2024 ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» переказало АТ «Мегабанк» кошти у сумі 23425777,00грн. з призначенням платежу: 373981351629, оплата за лот GL1N426240, переможець ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», ЄДРПОУ 40916672, протокол GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024. Ціна продажу 23425777,00 грн. без ПДВ. Згідно протоколу електронного аукціону GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 було проведено електронний аукціон щодо лоту GL1N426240, власником активів є АТ «Мегабанк», переможець: учасник ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», ціна продажу: 23425777,00 грн. Згідно Витягу з додатку до Договору № GL1N426240 від 03 вересня 2024 року вказано відомості про боржника [PERSON] , ІПН [NUMBER] , кредитний договір TDB.2021.007.10326 від 16.04.2021 року, основний борг 9969 грн. 28 коп., відсотки 18726 грн. 98 коп., борг всього 28696 грн. 26 коп. 27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Єврокредит» та ТОВ «Мустанг Фінанс» укладено Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 1 Договору первісний кредитор відступає новому кредиту належні первісному кредитору а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору. Права вимоги, що відступаються за цим договором належать первісному кредитору на підставі договору від 03.09.2024 № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, що укладений ним з попереднім кредитором боржників АТ «Мегабанк» відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024. Відповідно до копії платіжної інструкцій кредитового переказу коштів № 1074 від 27.12.2024, № 1091 від 31.01.2025 та № 1822 від 22.09.2025 ТОВ «ФК Єврокредит» переказало ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» кошти у розмірі 8030000,00грн., 9200000,00грн. та 5500000,00грн. як аванс та оплату згідно договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024 за правами вимоги за договорами на розрахунково-касове обслуговування, користування банківськими індивідуальними сейфами та за кредитними договорами. Без ПДВ. Як вбачається з Витягу з додатку до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27 грудня 2024 року, в Реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників/дебіторів міститься Кредитний договір TDB.2021.007.10326 від 16.04.2021 року, основний борг 9969 грн. 28 коп., відсотки 18726 грн. 98 коп., борг всього 28696 грн. 26 коп., боржник [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що набуття позивачем права вимоги до відповідача, яке належить кредитору за Договором № TDB.2021.007.10326 від 16.04.2021 року, обумовлено дійсністю Договорів про відступлення прав вимоги № GL1N426240 від 03 вересня 2024 року та № 1/12 від 27 грудня 2024 року, а відтак позивач набув право вимоги до відповідача. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не виконала умови та отримані кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 28696 грн. 26 коп., з яких основний борг 9969 грн. 28 коп. та відсотки 18726 грн. 98 коп. Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості судом не встановлено, як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідач не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка виникла, добровільно не погашена, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Єврокредит» підлягає стягненню заборгованість за Заявою-Договором № TDB.2021.007.10326 від 16 квітня 2021 року в розмірі 28696 грн. 26 коп., з яких основний борг 9969 грн. 28 коп. та відсотки 18726 грн. 98 коп. Відносно позовної вимоги про стягнення з [PERSON] оплати професійної правничої допомоги адвоката в сумі 11200 грн. 00 коп., суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року). Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою-шостоюстатті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України). Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Судом встановлено, що представником позивача надані документи, які підтверджують понесені позивачем витрати на правничу допомогу, а саме: Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Журавльова Станіслава Георгійовича, Ордер на надання правничої допомоги Серії АЕ № 1414107 адвоката Журавльова Станіслава Георгійовича, Договір про\~надання правничої\~допомоги №\~1/07\~від 01\~липня 2025\~року,\~укладеного між\~ТОВ «ФК\~Єврокредит» та\~АО «Альянс\~ДЛС» предметом якого є надання правничої допомоги у відповідності до завдань клієнта, який зобов`язується прийняти зазначені послуги та сплатити винагороду. Згідно положень Розділу 3 даного договору, винагорода - сума гонорару за надання правничої допомоги, яка складається з гонорару, який сплачується клієнтом об`єднанню за надання послуг по стягненню заборгованості та гонорару за фактичне стягнення заборгованості. Додатком № 1 до даного договору є форма «Реєстр боржників». Додатком № 2 до даного договору є «Вартість послуг (прейскурант)», яким визначено вартість послуг згідно вказаного переліку. Додатком № 3 до договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 є форма «Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги». Проте, в судовому засіданні встановлено, що позивачем не додано до матеріалів справи Акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» ТОВ «ФК Єврокредит» послуги (правничу допомогу по стягненню заборгованості ) саме з боржника [PERSON] . Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20. Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем ТОВ «ФК Єврокредит» та Адвокатському об`єднанню «Альянс ДЛС» було укладено договір надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025. Згідно п. 3.4 вказаного Договору сторони погодили порядок проведення розрахунків. Так, обсяг наданих послуг по стягненню заборгованості з боржників, період їх надання та сума гонорару за надання вказаних послуг визначається об`єднанням та зазначається у акті приймання передачі наданих послуг (п. 3.4.1). Підписані сторонами акти приймання-передачі наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надану правничу допомогу (п. 3.4.3). Винагорода виплачується у національній грошовій одиниці України шляхом безготівкового перерахування клієнтом на поточний рахунок об`єднання, вказаний у договорі, протягом 60 календарних днів від дати підписання сторонами актів приймання-передачі наданих послуг на підставі наданого об`єднанням рахунку (п.3.4.4). Проте, позивачем не було надано суду доказів, що підтверджували б понесені ним витрати на правову допомогу, оскільки до матеріалів справи не додано жодного доказу на підтвердження того, що АО «Альянс ДЛС» надавало позивачу відповідний рахунок, а позивач сплачував АО «Альянс ДЛС`будь-які кошти за надану юридичну допомогу у відповідності до умов Договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025. Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення витрат на правову допомогу. Також, як вбачається з матеріалів справи, позивачем ТОВ «ФК Єврокредит» при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 3636 від 28 жовтня 2025 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Єврокредит» судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial