Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 25 серпня 2025 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЮНІТ КАПІТАЛ" (далі - ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ") до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 12 430,09 грн за договором кредитної лінії № 201852793, укладеним 07.01.2022 між відповідачем і ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (далі - ТОВ "МАНІВЕО"), право грошової вимоги за яким було передано позивачу на підставі договорів факторингу; судового збору в сумі 2 422,40 грн і витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.01.2022 між ТОВ "МАНІВЕО" і відповідачем було укладено договір кредитної лінії № 201852793 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV747SХ. На виконання умов договору 07.01.2022 ТОВ "МАНІВЕО" перерахувало на зазначену відповідачем у заявці на отримання коштів в кредит від 07.01.2022 банківську картку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 5 300 грн, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування коштами відповідно до умов договору. Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань утворилась заборгованість у розмірі 12 430,09 грн, з яких: 5 300 грн - заборгованість за кредитом, 7 130,09 грн - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом. Натепер право грошової вимоги до відповідача на підставі договорів факторингу перейшло до ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ". Посилаючись на викладене, ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за договором кредитної лінії № 201852793 від 07.01.2022. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, позовна заява містить клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, а також викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомила, відзив не подала, заяв та клопотань від неї не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 12.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 27.10.2025, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 27.10.2025 у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи було відкладено до 10.12.2025. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 10.12.2025 у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідно до укладеного 01.07.2022 договору кредитної лінії № 201852793 [PERSON] отримала від ТОВ "МАНІВЕО" грошові кошти у сумі 5 300 грн шляхом перерахування на її банківську карту № [NUMBER] . Договором визначені його істотні умови: сума кредиту, порядок повернення кредиту, розмір процентів за користування кредитними коштами тощо (а.с. 13-16). Аналогічні умови наведені у паспорті споживчого кредиту "СМАРТ" до договору № 201852793 від 01.07.2022 (а.с. 17). Договір підписаний відповідачем 07.01.2022 о 16:05:55 год за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора MNV747SХ, який їй було відправлено на номер її мобільного телефону [NUMBER] (а.с. 19). Матеріали справи містять заявку на отримання грошових коштів в кредит від 07.01.2022 в сумі 5 300 грн, у якій зазначено персональні дані [PERSON] як позичальника, у т.ч. номер банківської картки на яку були перераховані кредиті кошти (а.с. 12). Одночасно з підписанням договору ТОВ "МАНІВЕО" відправило на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту. Отже, сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. До матеріалів справи долучено також правила надання грошових коштів у позику у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "СМАРТ" ТОВ "МАНІВЕО" в редакції від 13.05.2021 та порядок та алгоритм дій споживача інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "МАНІВЕО" в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (а.с. 23-27, 28-31). З довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "МАНІВЕО", сформованої 05.06.2023, убачається, що на підставі укладеного договору № 201852793 від 01.07.2022 позичальнику [PERSON] 07.01.2022 о 16:06:02 год первісним кредитором ТОВ "МАНІВЕО" було перераховано кредитні кошти у сумі 5 300 грн (а.с. 19). На підтвердження факту перерахування ТОВ "МАНІВЕО" кредитних коштів на банківську картку відповідача [PERSON] № [NUMBER] позивачем також надано копію платіжного доручення від 07.01.2022 (а.с. 20). З витребуваної судом інформації у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" встановлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітовано банківську картку № [NUMBER] , фінансовим номером якої є номер [NUMBER] (а.с. 106). За даним виписки, наданої АТ КБ "ПРИВАТБАНК", убачається, що 07.01.2022 на рахунок вказаної вище банківської картки було перераховано грошові кошти у сумі 5 300 грн, із зазначенням деталей операції: зарахування переказу (а.с. 106-107). 28 листопада 2018 року між ТОВ "МАНІВЕО" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023, якими було продовжено строк дії договору факторингу, востаннє до 01.01.2024), відповідно до умов якого до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 201852793 від 01.07.2022 в сумі 11 133,18 грн., що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги № 173 від 15.02.2022 (а.с. 32-50). 05 серпня 2020 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ОНЛАЙН ФІНАНС" було укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (з урахуванням додаткових угод № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022, якими було продовжено строк дії договору факторингу, востаннє до 30.12.2024), відповідно до умов якого до ТОВ " ОНЛАЙН ФІНАНС " перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 201852793 від 01.07.2022 в сумі 12 430,09 грн, що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 (а.с. 51-57). Надалі, 04.06.2025 між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю (а.с. 58-62). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 201852793 від 01.07.2022 у сумі заборгованості 12 430,09 грн (а.с. 63-65). Позивач надав документацію, яка наявна у нього як фактора, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника станом на дату відступлення права вимоги, зокрема платіжні інструкції про здійснення оплати за відступлення прав вимоги (а.с. 66-67). Таким чином, до ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" перейшли всі права ТОВ "МАНІВЕО" щодо права вимоги до [PERSON] за договором № 201852793 від 01.07.2022. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, складеного ТОВ "МАНІВЕО", заборгованість [PERSON] становить 11 133,18 грн, з яких: 5 300 грн - заборгованість за кредитом, 5 833,18 грн - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом (а.с. 68). Разом з цим, згідно наданого позивачем розрахунку, складеного ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", заборгованість [PERSON] становить 12 430,09 грн, з яких: 5 300 грн - заборгованість за кредитом, 7 130,09 грн - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом (а.с. 69) Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі - Закону) такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Мотиви суду. У судовому засіданні було встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі кредитного договору № 201852793 від 01.07.2022, укладеного між відповідачем [PERSON] і первісним кредитором - ТОВ "МАНІВЕО", правонаступником якого є позивач ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ". Зазначеним договором були визначені його предмет, розмір кредиту, строки та умови повернення кредиту, розміри плати за користування кредитними коштами та інші умови правовідношення. Спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитними коштами. Договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора MNV747SХ. Пунктом 1.7 договору обумовлено, що кредит надається строком на 7 днів і цей строк є Дисконтним. Згідно з п. 1.8 сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 договору строк Дисконтного періоду та відповідно, строк надання кредитної лінії, може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Відповідно до п. 1.9.1 договору виключно на період строку визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. На виконання умов кредитного договору № 201852793 від 01.07.2022 ТОВ "МАНІВЕО" здійснено переказ коштів у розмірі 5 300 грн на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів підтверджується витребуваною у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" випискою з банківського рахунку відповідача. Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ "МАНІВЕО" за період з 07.01.2022 до 15.02.2022 позивачем нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 5 833,18 грн. З реєстру прав вимоги № 173 від 15.02.2022 убачається, що ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" на підставі договору факторингу, укладеного з первісним кредитором ТОВ "МАНІВЕО" набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] у сумі 11 133,18 грн. При цьому після набуття права грошової вимоги до відповідача [PERSON] ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" продовжувало нараховувати проценти, що не передбачено умовами кредитного договору № 201852793 від 01.07.2022. Позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] на підставі договорів факторингу від 05.08.2020 № 05/0820-01 та від 04.06.2025 № 04/06/25-Ю. У даному випадку матеріали справи свідчать про те, що позивачем було заявлено до стягнення з відповідача проценти за користування кредитними коштами поза межами строку кредитного договору. При цьому позовних вимог про стягнення грошових коштів за прострочення виконання зобов`язання позивач не заявляв. Також суд звертає увагу на те, що умовами договору не було визначено іншого розміру відсотків за прострочення виконання зобов`язання, ніж передбачено у ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме трьох відсотків річних. Розрахунку заборгованості в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не надавав та вимог про стягнення таких коштів не заявляв. Право нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування законом не передбачено. Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість в розмірі 11 133,18 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 300,00 грн та заборгованості зі сплати процентів в сумі 5 833,18 грн. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2 422,40 грн судового збору (а.с. 1). У зв`язку із частковим задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, стягненню з відповідача підлягає судовий збір у сумі 2 169,66 гривень ( 11 133,18 х 2 422,40 / 12 430,09 = 2 169,66). Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн, суд зазначає таке. За приписами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 05.06.2025 між Адвокатським бюро "Тараненко та партнери" і ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" укладено договір № 05/06/25-01 про надання правничої допомоги, до якого додається протокол погодження вартості послуг, а також додаткова угода № 25770498668 від 05.06.2025, якою визначено, що адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав і інтересів клієнта з питань, зокрема, у справі про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором кредитної лінії № 201852793 від 01.07.2022 (а.с. 71-74). У відповідності до акта прийому-передачі наданих послуг, що є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, вартість наданих адвокатським бюро "Тараненко та партнери" правових і юридичних послуг ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" складає 7 000 грн (складання позовної заяви - 5 000 грн, вивчення матеріалів справи - 1 000 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 500 грн, підготовка та подача клопотання про витребування доказів - 500 грн) (а.с. 75). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Дослідивши матеріали справи та зміст поданих сторонами документів, суд вважає співмірним наданий адвокатом обсяг послуг з їх вартістю 7 000 грн, враховуючи фактичний вид правової допомоги, складність справи, затрачений час на надання таких послуг. Внаслідок часткового задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають витрати на правову допомогу в сумі 6 269,65 гривень (11 133,18 х 7 000 / 12 430,09 = 6 269,65). Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial