Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» через свою представницю за довіреністю Москаленко М. С. звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 22 410,00 грн. На обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 21.06.2024 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем в електронній формі був укладений кредитний договір № 874653641. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Також між сторонами 31.12.2020 було укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01, згідно з якою викладено текст договору факторингу у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 299 від 27.08.2024 до договору факторингу № 28/1118-01 до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача. 27.02.2025 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" був укладений договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило на користь нового кредитора ТОВ "ФК "ЄАПБ" право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 874653641 від 21.06.2024, що був укладений між первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та позичальником [PERSON] . Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 27.02.2025 до договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22 410,00 грн, з яких 6 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13\~410,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 3\~000,00 грн - неустойка. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконав, внаслідок чого загальний розмір заборгованості на момент звернення позивача до суду становить 22 410,00 грн. Всупереч умов договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав взяті на себе боргові зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунок попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27.02.2025, позивачем не здійснювались нарахування жодних штрафних санкцій. Ураховуючи, що наявна заборгованість відповідачем не погашена у добровільному порядку, що стало підставою для звернення до суду, просить суд стягнути з нього заборгованість у загальній сумі 22 410,00 грн на користь позивача та відшкодувати понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.09.2025 справа передана за підсудністю до Чигиринського районного суду Черкаської області. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 21.10.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачеві встановлений строк на подання відзиву. Під час підготовки справи до судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] правом подання відзиву не скористався, жодних заяв, клопотань суду не надав. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представниці позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини справи та відповідні їм правовідносини, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. На підставі ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦПК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). З матеріалів справи судом установлено, що 21.06.2024 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 874653641. Відповідно до умов укладеного договору відповідачеві наданий кредит в розмірі 6000,00 грн з дисконтним періодом строком на 30 днів, до 21.07.2024. Кінцевою датою погашення кредиту сторони визначили 21.07.2029 (п.п.2.1., 7.1., 7.3. договору). Відповідно до п. 8.5.1. договору проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду становлять 1,46 % в день від суми кредиту, а як передбачено п. 8.3. договору базова процентна ставка становить 1,50 % на день та застосовується у межах строку кредитування після закінчення дисконтного періоду (а. с. 13). Як погоджено сторонами в п. 5.1. договору, кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування на рахунок споживача за реквізитами платіжної картки № 5169-15хх-хххх-9190. І договір кредитної лінії, і паспорт споживчого кредиту до договору підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. На виконання умов вказаного договору на картковий рахунок відповідача кредитором були перераховані грошові кошти, що підтверджено даними платіжного доручення № 1662311а-4d0c-4a5f-a4bd-fd7ae10621 від 21.06.2024 (а.с. 20). Наведені обставини відповідачем не спростовані. Підстави заміни кредитора у зобов`язанні регламентовані статтею 512 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). У свою чергу заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Особливою формою відступлення права вимоги є договір факторинг, правове регулювання якого визначено Главою 73 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 1081 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Також між сторонами 31.12.2020 була укладена додаткова угода № 26 до договору факторингу № 28/1118-01, згідно з якою викладено текст договору факторингу у новій редакції, таким чином продовжено строк дії договору факторингу (а. с. 23-27). Відповідно до Реєстру боржників № 299 від 27.08.2024 до договору факторингу № 28/1118-01 до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача. 27.02.2025 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" був укладений договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило на користь нового кредитора ТОВ "ФК "ЄАПБ" право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 874653641 від 21.06.2024, що був укладений між первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та позичальником [PERSON] (а. с. 28-29). Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 27.02.2025 до договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22 410,00 грн, з яких 6 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 410,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 3 000,00 грн - неустойка (а. с. 31). Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості після укладення договору факторингу позивачем не здійснено жодних додаткових нарахувань відповідачу (а.с. 18,20). Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за період з 21.06.2024 (дата укладення договору) до 21.07.2024 нараховувало відсотки за кредитом за Дисконтною ставкою 1,46 % на день, що еквівалентно 2\~628,00 грн. За період з 22.07.2024 до 17.11.2024 (дата укладення договору факторингу) нараховувало відсотки за користування кредитом виходячи із розрахунку 1,50 % в день (119 днів), що еквівалентно 10\~782,00 грн. Однак, ураховуючи п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачений максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачений максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Натомість у спірних правовідносинах нарахування за весь період користування кредитними коштами позивачем проведено за денною ставкою у розмірі 1,5 %, що не відповідає вимогам закону. За таких обставин, судом встановлені підстави для проведення власного розрахунку заборгованості зі сплати процентів за період з 21.06.2024 (укладення кредитного договору) до 17.11.2024. Як слідує з наведених змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, відсотки нараховуються таким чином: - \~ \~ \~ \~з 21.06.2024 до 21.07.2024 за ставкою 1,46 %/день (6000,00 грн х 1,46 %/дн х 30 дн) = 2\~628,00 грн. - \~ \~ \~ \~з 22.07.2024 до 19.08.2024 за ставкою 1,50 %/день (6000,00 грн х 1,50 %/дн х 29 дн) = 2\~610,00 грн; - з 20.08.2024 до 17.11.2024 за ставкою 1,00 %/день (6 000,00 грн х 1,00 %/дн х 90 дн) = 5\~400,00 грн. Отже, під час розгляду справи судом установлено, що розмір простроченої заборгованості [PERSON] зі сплати процентів становить 10\~ 638,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача (2 628,00 грн +2\~610,00 грн +5 400,00 грн = 10 638,00 грн). Також суд не погоджується із заявленою позивачем вимогою у частині стягнення неустойки, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеною статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. За таких обставин, позовні вимоги у цій частині не підлягають до задоволення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем були допущені порушення укладеного договору споживчого кредиту із первісним кредитором, внаслідок чого утворилась заборгованість з погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Після укладення договору факторингу права вимоги повернення боргу набув позивач по справі, який має право вимоги стягнення боргу у судовому порядку. Наведені висновки суду підтверджують наявність порушеного права позивача, яке підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача наявної заборгованості зі сплати основного боргу у сумі 6 000,00 грн., зі сплати процентів у сумі 10 638,00 грн, а всього - 16 638,00 грн, відповідно позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Оскільки за\~наслідками розгляду\~справи судом\~прийнято рішення\~про часткове\~задоволення позовних\~вимог (74,25\~%),\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягають понесені\~позивачем витрати\~зі сплати\~судового збору\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог у\~сумі 2\~248,29 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial