Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви 01 жовтня 2025 року представник [PERSON] адвокат Жеребецька І.О. звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% (п`ятдесяти відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01\~січня 2025 року та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування\~позовних вимог\~представник [PERSON] \~ адвокат\~Жеребецька\~І.О.\~ зазначила, що у січні 2025 року відповідач прийняв рішення розірвати шлюб та згодом звернувся до суду. У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Представник позивача вказує, що діти проживають разом із матір`ю; позивач не бажала розлучення, навпаки, просила чоловіка допомагати їх спільним дітям, які потребують турботи зі боку обох батьків, особливо матеріальної підтримки, оскільки матір з дітьми проживають в орендованому помешканні. У позові зауважено, що коштів на утримання дітей у примусовому порядку [PERSON] не стягувала, адже, сподівалася на відновлення сімейних відносин з чоловіком, батько дітей до 2024 року інколи надавав кошти на шкільні потреби неповнолітніх, проте основний фінансовий тягар несе саме позивач. Представник позивача звертає увагу суду, що саме з січня 2025 року [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Таким чином, за твердженням сторони позивача, діти проживають спільно з матір`ю та повністю знаходяться на її утриманні та вихованні, оскільки сторонам в добровільному порядку не вдалося домовитися щодо надання відповідачем матеріальної допомоги на їх утримання. Дохід позивача становить 6\~800 грн. 2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив Відповідач [PERSON] своїм правом на відзив, що передбачене статтею\~178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), не скористався. 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2025\~року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.\~21, 22). Представник позивача [PERSON] адвокат Жеребецька І.О. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. 28 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2025 року (справа №\~607/14304/25). У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , актовий запис №\~06, місце державної реєстрації Великогаївська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області України (а.с.\~8) та донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , актовий запис №\~49, місце державної реєстрації виконавчий комітет Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (а.с.\~9). Як вказано у довідках ТНВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів медичний ліцей №\~15 імені Лесі Українки» ТМР від 25 серпня 2025 року №\~92 та №\~93, [PERSON] , [INFO] , навчається у 9-Б класі, а [PERSON] , [INFO] , навчається у 4-Б класі (а.с.\~11, 12). Відповідно до довідки ДП 3 ЖЕК 13 ЖБК від 28 серпня 2025 року №\~135, виданої [PERSON] , вона проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.\~10). Згідно довідки №\~2208-01 від 22 серпня 2025 року, виданої [PERSON] , вона працює у ФОП [PERSON] з 01 грудня 2021 року на посаді обліковець з реєстрації бухгалтерських даних. Дохід за період з 01 серпня 2024 року по 31 липня 2025 року склав 104\~200 грн (а.с.\~13). Згідно відповіді №\~2134531 від 16 грудня 2025 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, за період з 1 кварталу 2024\~року по 4 квартал 2025 року [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , отримав дохід у розмірі 168\~396,09 грн. 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 2.1. Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року №\~9-зп). Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2.2.\~Відповідно до\~статті 51\~Конституції України\~батьки зобов`язані\~утримувати дітей\~до їх\~повноліття.\~Повнолітні діти\~зобов`язані піклуватися\~про своїх\~непрацездатних батьків (частина друга); сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя). Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 1989 року держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сімейний кодекс України (далі СК України) визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів (частина перша статті 1). Як вказано у статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з вимогами частини першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №\~2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК\~України); способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частини перша третя статті 181 СК\~України). Системне тлумачення зазначених норм дає підстави для висновку, що дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). 2.3. Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У роз`ясненнях, зазначених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вказано, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України (див. пункт 17). При цьому частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року № 4059-IX у 2025 році встановлені наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу для дітей віком до 6 років 2 563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років 3 196 гривень. Зі змісту\~статті 183\~СК України\~вбачається,\~що частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо\~після досягнення\~повноліття найстаршою\~дитиною ніхто\~з батьків\~не звернувся\~до суду\~з позовом\~про визначення\~розміру аліментів\~на інших\~дітей,\~аліменти стягуються\~за вирахуванням\~тієї рівної\~частки,\~що припадала\~на дитину,\~яка досягла\~повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до\~статті 191\~СК України\~аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову,\~а в\~разі подання\~заяви про\~видачу судового\~наказу \~із дня\~подання такої\~заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. 2.4. Як вбачається з матеріалів справи, син та донька сторін проживають разом із позивачем та перебувають на повному утриманні матері. [PERSON] у своїй позовній заяві просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% (п`ятдесяти відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01 січня 2025 року і до повноліття дітей. Згідно з частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд бере до уваги, що відповідач відповідно до статті 81 ЦПК України не подав суду доказів про безпідставність заявлених [PERSON] позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того,\~як вказано\~у частині\~другій статті\~191\~СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ні позивачем [PERSON] , ні її представником адвокатом Жеребецькою І.О. не надано належних та допустимих доказів того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таким чином, не підлягає задоволенню позовна вимога у частині стягнення аліментів з 01\~січня 2025 року у зв`язку з недоведеністю. Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дітей. Доказів того, що за станом здоров`я та/або матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, суду не надано. Також, суду не надано доказів наявності у відповідача інших утриманців. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви 3.1. Ураховуючи наведене, суд доходить висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду, тобто з 01 жовтня 2025\~року і до досягнення дітьми повноліття. Суд керується виключно інтересами дітей та вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дітей, а тому задовольняє позовні вимоги. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. При цьому, суд зауважує, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Згідно з частиною першою статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення у частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. 3.2.\~Відповідно до\~частини першої,\~пункту 1\~частини другої\~статті 141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи той факт, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини в частці від заробітку задоволений, а позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 1\~211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Outcome: partial