Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

15.10.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів (заставна сума). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.06.2023 між нею та власником двокімнатної квартири відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди квартири. Згідно договору, предметом оренди є квартира за адресою: [ADDRESS] , строк оренди 5 місяців: з 09.03.2023 до 09.11.2023, зі сплатою орендної плати у розмірі 5\~000,00 грн. щомісячно та сплатою комунальних платежів. Умовами договору передбачено, що при укладанні договору передачу орендарем орендодавцю заставного майна грошових коштів розміром 5\~000,00 грн, які орендодавець має повернути орендарю після закінчення терміну договору. Позивач умови договору виконала, орендовану квартиру звільнила вчасно, а відповідач заставну суму у розмірі 5 000,00 грн. не повернув. За викладених обставин, позивач просить стягнути з відповідача заставну суму у розмірі 5\~000,00 грн., та судові витрати в розмірі 1\~211,20 грн. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 20.10.2025, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Железняк В.К. у судовому засіданні зазначили, що договором оренди квартири від 08.06.2023 визначено розмір заставної суми 5\~000,00 грн, строк дії договору закінчився 09.11.2023, однак відповідач не повернув позивачу розмір заставної суми й дотепер. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі, позов просили задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Оскільки, сторона позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 08.06.2023 між позивачем [PERSON] та власником двокімнатної квартири відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди квартири, що підтверджується копією договору оренди квартири від 08.06.2023. Згідно договору, предметом оренди є квартира за адресою: [ADDRESS] , строк оренди 5 місяців: з 09.03.2023 до 09.11.2023, зі сплатою орендної плати у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно та сплатою комунальних платежів. Умовами договору передбачено, що орендар одноразово вносить заставну суму у розмірі 5 000,00 грн, які орендодавець зобов`язаний повернути орендарю після закінчення терміну договору у повному обсязі. 08.06.2023 на виконання вимог укладеного договору позивач [PERSON] сплатила орендодавцю [PERSON] 5\~000,00 грн. в рахунок орендної плати за перший місяць та 5\~000,00 грн. заставної суми. Умови договору позивач виконувала своєчасно та у повному обсязі, зокрема по внесенню орендної плати безготівковим шляхом через застосунок «Приват24». Строк дії договору закінчився 09.11.2023, орендовану квартиру позивач звільнила 06.11.2023. Однак, відповідач свої обов`язки належним чином не виконав, заставну суму у розмірі 5\~000,00 грн. не повернув. Згідно ст. 1, 3, 4 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча вимога або вимога, яка може виникнути в майбутньому, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог, та/або про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується заставою. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання. Предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 ст. 574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частиною 3 статті 593 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов`язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов`язаний негайно повернути його заставодавцеві. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним, чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Частиною першою ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно ч.1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином, внаслідок припинення 09.11.2023 Договору, умови якого виконані орендарем, орендодавець зобов`язаний був повернути орендарю заставну суму у розмірі 5\~000,00 грн. Відповідачем у справі не спростовано доводів позивача. З урахуванням вищезазначеного, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, у розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: approved