Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 24.01.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстровано виконавчим комітетом Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, про що складено актовий запис №2. Від зазначеного шлюбу сторони мають трьох дітей: сина [PERSON] , 2015 р.н., доньку [PERSON] , 2016 р.н. та доньку [PERSON] , 2021 р.н. Спільне життя сторін не склалося у зв`язку з тим, що у них різні характери та погляди на життя, зникли справжні сімейні почуття. Відповідач покинув позивачку з дітьми і вже майже рік сторони проживають окремо. Позивач вважає, що шлюб фактично припинив існування, збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Окрім цього, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 7000 гривень щомісячно на кожну дитину. Позов у цій частині обґрунтовує тим, що відповідач працює за кордоном, має постійний дохід, а вона сама не в змозі утримувати трьох дітей. У зв`язку з наведеним позивач вважає, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 7000 гривень щомісячно на кожну дитину є обґрунтованим. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Бровді І.А., про дату, місце та час розгляду справи були повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилися. Через канцелярію суду адвокатом подано письмову заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. До заяви додала довідку старости Фанчиківського старостинського округу №20.10.-20/466 від 29.09.2025 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судового виклику за місцем його проживання та реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення справи розглядом чи про свою обов`язкову участь у розгляді справи також не подав. Враховуючи викладене, а також повторну неявку без поважних причин в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі документів та доказів. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.01.2015 року, виданого виконавчим комітетом Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 24.01.2015 року, у виконавчому комітеті Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом №2. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача - « [PERSON] ». Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 15.05.2015 року виданого виконавчим комітетом Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.09.2016 року виданого виконавчим комітетом Фанчиківської сільської ради Берегівського району Закарпатської області та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.01.2021 року виданого Виноградівським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), сторони мають трьох спільних дітей: сина [PERSON] , 2015 р.н., доньку [PERSON] , 2016 р.н. та доньку [PERSON] , 2021 р.н. Згідно із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені, вони втратили почуття любові, поваги один до одного та взаєморозуміння, мають різні погляди на життя. Наведене свідчить, що сім`я сторін розпалася, а формальне існування цього шлюбу суперечить інтересам сторін. З огляду на стійке волевиявлення позивача, беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, стало неможливим, то шлюб слід розірвати. За ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, як особа, яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу, не висловила свою позицію про зміну прізвища після розірвання шлюбу. Частиною 2 ст.115 СК України регламентовано, що рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У зв`язку з наведеним, копію рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Виноградівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, для виконання, для виконання. Вирішуючи позов у частині стягнення аліментів на трьох неповнолітніх дітей суд керується наступним. Так, судом встановлено, що від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей: сина [PERSON] , 2015 р.н., доньку [PERSON] , 2016 р.н. та доньку [PERSON] , 2021 р.н., що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження, які долучено до матеріалів справи. Як вбачається із довідки старости Фанчиківського старостинського округу №20.10.-20/466 від 29.09.2025 року, [PERSON] , 1993 р.н., мешканка [ADDRESS] , дійсно має на утриманні та вихованні дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Про право суду при визначення розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення йдеться і в абзаці 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи, що позивач просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. На підставі наведеного, суд вважає, що відповідач зобов`язаний надавати дітям утримання, достатнє для задоволення їх розумних потреб, виходячи зі стану здоров`я дітей, їх матеріального становища, а також зі свого стану здоров`я та матеріального становища. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач надала достатньо доказів того, що діти: син [PERSON] , 2015 р.н., донька [PERSON] , 2016 р.н. та донька [PERSON] , 2021 р.н., знаходяться на її утриманні, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Поряд з цим, відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено, відзив на позов не подано. При визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан відповідача [PERSON] , відсутність у відповідача інших аліментних зобов`язань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. Тому, суд вважає, що відповідач, як працездатний чоловік, має можливість та повинен сплачувати на утримання своїх неповнолітніх дітей аліменти у розмірі по 4000,00 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, і до досягнення дітьми повноліття. На переконання суду вказаний розмір аліментів буде достатнім та необхідним для забезпечення потреб дітей. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення. Аліменти на утримання дітей згідно з ч.1 ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 25.09.2025 року. В силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, приймаючи до уваги, що позивачка при пред`явленні позову, у частині стягнення аліментів на утримання дитини була звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи викладене,

Outcome: partial