Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Виклад та обґрунтування вимог позивача. Представник позивача звернувся з позовом до суду і просить стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором позики № 1997317 від 09 квітня 2021 року в розмірі 13417 грн. 87 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 4000 грн. 00 коп. та заборгованості за відсотками - 9417 грн. 87 коп. Також просить із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн 00 коп. та судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. Посилається на те, що 09 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений Договір позики № 1997317, за умовами якого позикодавець надав відповідачу у позику грошові кошти в розмірі 1110 грн 00 коп. на 30 днів із сплатою 1,99 % в день. Договір підписаний відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. 09 квітня 2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №1997317 до Договору позики № 1997317, за умовами якої позичальник збільшує суму позики на 2900 грн. 00 коп. Додатковий договір підписаний відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором, перерахувавши грошові кошти в розмірі 4000 грн 00 коп. на платіжну карту відповідача за посередництва платіжної установи. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості у вищезазначеному розмірі. 26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» був укладений Договір факторингу № 2610, за яким право вимоги за вищезазначеним кредитним договором було передане правонаступнику. 03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» був укладений Договір факторингу № 030423-ФК, за яким право вимоги за Договором позики № 1997317 від 09 квітня 2021 року перейшло до позивача. Рух справи та процесуальні рішення ухвалені в ході розгляду справи. 21 серпня 2025 року було відкрито провадження по даній справі і справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, які повернулись до суду з відміткою на повідомленні про вручення поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання». З метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи, 05 грудня 2025 року було вирішено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. , про що повідомити сторони шляхом надання оголошення про дату і час судового засідання на сайті «Судова влада України», про що постановлено відповідну ухвалу. Крім того, 27 жовтня 2025 року Переяславським міськрайонним судом Київської області було задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази, про що постановлено відповідну ухвалу. Відповідь за ухвалою суду від 27.10.2025 від АТ «Універсал Банк» за №БТ/Е-20119 надійшла до суду 05.12.2025 разом із випискою про рух коштів по банківському рахунку Судове засідання призначене на 17.12.2025. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник поивача направив до суду заяяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України. Відповідач до суду не прибув. Заяв та клопотань від нього до суду не надходило. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Фіксування судового засідння технічними засобами не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Обставини встановлені судом. 09 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений Договір позики № 1997317. Договір був підписаний відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора ([NUMBER]), який був направлений 09 квітня 2021 року о 20:00:04 на електронну пошту [INFO]. Додаткова угода до Договору позики №1997317 від 09.04.2021, якою збільшена сума позики на 2900,00 гривень, також підписана збоку [PERSON] одноразовим ідентифікатором (цифровим підписом) [NUMBER]. На підтвердження факту перерахування на карту відповідача кредитних коштів в розмірі 4000 грн 00 коп. представником позивача подано довідки ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000037303/ТНПП та № КД-000037305/ТНПП від 15 липня 2025 року, з яких вбачається, що відповідно до Договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПЕРС», 09 квітня 2021 року були здійснені перекази коштів на суму 1100 грн 00 коп. на карту № [NUMBER] , отримувач - [PERSON] , номер платежу № 7024c9c8-d7b0-45a9-a3ea-df9d396804c0 та 2900 грн 00 коп. на карту № [NUMBER] , отримувач - [PERSON] , номер платежу № 63620b78-df56-4b29-8eef-b29677bc2c85. Крім того, зазначено, що оскільки компанія здійснює операції у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також, до позовної заяви додано копії платіжних інструкцій про перерахування 09.04.2021 на платіжну карту № [NUMBER] коштів в сумі 1100,00 грн., та 09.04.2021 коштів в сумі 2900,00 грн. 26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» був укладений Договір факторингу № 2610. Відповідно до копії Реєстру прав вимоги № 2, що є додатком до вищезазначеного договору факторингу, право вимоги за Договором позики № 1997317 від 09 квітня 2021 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами». 03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» був укладений Договір факторингу № 030423-ФК. Згідно копії Реєстру заборгованості, що є додатком до вищезазначеного договору факторингу, право вимоги за Договором позики № 1997317 від 09 квітня 2021 року перейшло до позивача. Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача за Договором позики № 1997317 від 09 квітня 2021 року станом на 03 серпня 2025 року складає 13417 грн 87 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 4000 грн 00 коп., заборгованість за процентами за період із 09 квітня 2021 року по 07 серпня 2021 року - 9417 грн 87 коп. На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано наступні докази: копію Договору № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року; копію Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року; копію Акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; копію платіжної інструкції № 579934713.1 від 19 травня 2025 року; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги № 1149961 від 01 листопада 2024 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 від 03 квітня 2018 року. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 27.10.2025, з боку АТ КБ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надано відповідь №17082-В від 05.11.2025, з якої убачається, що на ім`я [PERSON] було емітовано картку № [NUMBER] , рахунок [NUMBER] до якого додано виписку по вказаному рахунку за період з 09.04.2021 по 12.04.2021, з якої вбачається, що 09.04.2021 на картку № [NUMBER] , рахунок [NUMBER] було зараховано 1100,00 гривень та 2900, 00 гривень. Суд приймає до уваги подані представником позивача докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Норми права, які застосовує суд. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Доказів, які б свідчили про визнання недійними вказаних вище договорів у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17). Таким чином, копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами переходу права вимоги у спірних правовідносинах. Оцінюючи заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд зазначає наступне. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до статті 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов\-'язків, передбачених законом. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» ( в редакції, яка була чинна на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом переправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом переправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом переправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до Закону України «Про платіжні послуги» належними доказами передання коштів в межах надання платіжної послуги є платіжна інструкція платника та повідомлення надавача платіжних послуг з обслуговування рахунку про завершення платіжної операції. При цьому, згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», такі документи мають відповідати вимогам для первинних документів. Висновки суду. У спорах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме - надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. В підтвердження укладення кредитного договору № 1997317 від 09 квітня 2021 року укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] суду надано примірник договору підписаного сторонами, зокрема боржником за допомогою одноразового електронного ідентифікатора [NUMBER] та паспорт споживчого кредиту продукту до Договору, який також підписано з боку [PERSON] одноразовим електронним ідентифікатором [NUMBER]. Додаткова угода до Договору позики №1997317 від 09.04.2021, якою збільшена сума позики на 2900,00 гривень, також підписана збоку [PERSON] одноразовим ідентифікатором (цифровим підписом) [NUMBER]. Отже, з наданих суду доказів вбачається, що під час укладення кредитного договору № 1997317від 09.04.2021 року та додаткової угоди до договору № 1997317 сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору та додаткової угоди о нього, шляхом їх підписання за допомогою електронних підписів одноразовими ідентифікаторами. Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, натомість погодив зі своєї сторони всі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. При цьому, договір та додаткову угоду підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, використання якого не можливе без проходження відповідачем попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу нею на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 27.10.2025, з боку АТ КБ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надано відповідь №17082-В від 05.11.2025, з якої убачається, що на ім`я [PERSON] було емітовано картку № [NUMBER] , рахунок [NUMBER] до якого додано виписку по вказаному рахунку за період з 09.04.2021 по 12.04.2021, з якої вбачається, що 09.04.2021 на картку № [NUMBER] , рахунок [NUMBER] було зараховано 1100,00 гривень та 2900, 00 гривень. На думку суду, позивач довів належними та допустимими доказами факт укладення вказаного кредитного договору та надання відповідачу кредитних коштів, тобто виконання належним чином своїх обов`язків та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань. У свою чергу, відповідач не спростував факт отримання кредитних коштів, а також факт належного виконання зобов`язань перед кредитором, у тому числі не спростував розмір заборгованості, заявленої до стягнення. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Вищенаведене узгоджується, з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 415/160/17. Щодо розміру заборгованості за відсотками, які заявлені позивачем до стягнення, суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження №12-161гс19) зазначено, що: "визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду". Перевіряючи суму заборгованості вказані позивачем у розрахунку , суд приходить до висновку, що відповідачу [PERSON] на підставі кредитного договору №1997317 від 09.04.2021 та додатковою угодою до нього було надано строковий кредит в розмірі 4000 грн. на 30 днів, із пролонгацією до 90 днів та зі сплатою процентів за стандартною ставкою та 1,99% в день починаючи з дня надання кредиту (платежу). Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів за користування ним не виконав, жодного платежу на погашення кредитної заборгованості не вчинював. Денна ставка за процентом за користування кредитом складає 79 грн 60 коп (4000 Х 1,99 / 100). Строк дії договору становить (з урахуванням пролонгації) 90 днів. Отже, розмір процентів за користування кредитом становить 7164,00 грн (79,60Х90), які і будуть стягнуті судом з відповідача. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню із стягненням із відповідача на користь позивача заборгованості за Договором позики № 1997317 від 09 квітня 2021 року в розмірі 11164 грн 00 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 4000 грн 00 коп. заборгованості за відсотками - 7164 грн 00 коп. Вирішення судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2422грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Стосовно заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 2 ст. 133 ЦПК України). За положеннями ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Верховний Суд у постанові від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 роз`яснив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 3500,00 грн до позовної заяви позивачем додано договір про надання юридичних послуг №01/11/24 від 01.11.2024, укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФК «ФІНПРОМ МАРКЕТ», витяг з Акту №14-П від 19.05.2025 щодо приймання-передачі наданих адвокатом послуг. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимим доказами, відповідач не заявляв клопотання про зменшення їх розміру, тому підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 2422 гривень 40 копійок, про що свідчить платіжна інструкція кредитового переказу коштів №579938400.1 від 15.08.2025. Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2015,49 (2422,40 грн (сума судового збору, сплаченого за подання позовної заяви)/ 13417, 87 грн. (ціна позову) х 11164 грн 00 коп. (розмір позовних вимог, який підлягає до задоволення) грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial