Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, згідно з яким просить стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь - [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання (доньки, яка продовжує навчання) в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що матір [PERSON] та батько [PERSON] перебувають у шлюбі. Підтвердженням факту того, що відповідач по справі являється батьком є свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Вже тривалий час позивачка проживає окремо від відповідача. Була прийнята на навчання з 01.08.2023 року до 30.06.2027 року в Державний вищий навчальний заклад «Ужгородський національний університет», рівень стаціонарного навчання І ступеня, за спеціальністю 053 Психологія на денній формі навчання. Матеріальне становище не дозволяє самостійно забезпечувати власні потреби навчання, займає значну частину часу, тому можливості стабільного працевлаштування не має. На сьогодні матеріально повністю забезпечує мати [PERSON] , яка сплачує грошові кошти за навчання позивачки в Університеті та відповідно, надає грошові кошти на інші потреби та витрати. Один рік навчання в Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» коштує 30 000 (тридцять тисяч) гривень. Відповідач по справі не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для навчання, незважаючи на те, що згідно з законодавством зобов`язаний це робити. Мати не в змозі самостійно її утримувати, тому вимушена поставити питання про стягнення аліментів та звернутись до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського позовну заяву направлено за підсудністю до Ужгородського міськрайонного суду. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.09.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у позовній заяві просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну зареєстровану адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від19.05.2021 у справі №910/16033/20,від 20.07.2021у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі №496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд доходить наступних висновків. Позивач [PERSON] , [INFO] , паспорт № [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , звернулася до суду з даним позовом. До справи додано ксерокопію картки фізичної особи-платника податків [PERSON] [NUMBER] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , батьки: [PERSON] , [PERSON] . Згідно з довідкою №65 від 12.03.2025 ДВНЗ «Ужгородський національний університет», видана [PERSON] , що вона дійсно є здобувачем 2 курсу ОС «бакалавр» денної форми навчання, спеціальності психологія факультету суспільних наук ДВНЗ «Ужгородський національний університет» за контрактом, термін закінчення навчання 30.06.2027. До матеріалів справи додано копію договору №170/23 про навчання за кошти фізичних та юридичних осіб, укладений [PERSON] та вказаним навчальним закладом про взяття на себе зобов`язання підготовки здобувача вищої освіти [PERSON] за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою психологія за спеціальністю 053 Психологія для здобуття ступеня вищої совіти бакалавр 240 кредитів ЄКТС. Згідно з п. 5.2 договору загальна вартість освітньої послуги становить 120000 грн., розмір плати за навчальний рік 30000 грн. Згідно з доданою додатковою угодою п. 5.2 викладено у новій редакції, згідно з якою загальна вартість освітньої послуги становить 124500 грн., розмір оплати за навчальний рік 31500 грн. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Зі змісту ст.\~55\~СК\~України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст.\~180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст.\~8\~Закону\~України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст.\~150\~СК\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст.\~155\~СК\~України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. ст.\~141\~СК\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 СК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.\~199\~СК\~України, якщо\~повнолітні\~дочка,\~син\~продовжують\~навчання і\~у\~зв`язку\~з\~цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки\~зобов`язані\~утримувати\~їх\~до досягнення\~двадцяти\~трьох\~років за\~умови,\~що\~вони\~можуть надавати\~матеріальну\~допомогу. Право\~на\~утримання\~припиняється у\~разі\~припинення\~навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~СК\~України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 200\~СК\~України також передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до правової позиції, яка була висловлена Верховним Судом України у справі № 6-129цс15 (постанова від 24.02.2016 року) на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185\~СК\~України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Виключного переліку того, на що повинні витрачатися грошові кошти законом не встановлено, але вони повинні бути спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, таких як харчування, лікування, гігієна, одяг, придбання речей необхідних для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Відомостей щодо неспроможності відповідачем сплачувати аліменти через незадовільний стан здоров`я, скрутне матеріальне становище, наявність у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина суду не надано. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. З урахуванням викладеного, поданих доказів, суд дійшов висновку, що з огляду на вищезазначені норми закону та правовідносини, що склалися між сторонами у цій справі, з відповідача слід стягнути на користь - [PERSON] аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду 24.06.2025 і до закінчення навчання або до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст.\~141\~ЦПК\~України слід покласти на відповідача, оскільки позивач в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом про стягнення аліментів.

Outcome: approved