Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

21.06.2025 до Індустріального районного суду міста Дніпра звернувся з позовом представник позивача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором у сумі 56 906,66 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 03.09.2020 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 26206000470073. Відповідно до кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на офіційному веб-сайті банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір, банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до умов кредитного договору, цільове призначення кредиту: на споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом. Відповідно до умов договору, клієнт підтверджує, що він самостійно ознайомився з інформацією на офіційному сайті банку, необхідною для отримання споживчого кредиту, він усвідомлено прийняв рішення щодо його укладення. Банк надав йому у письмовій формі актуальний на дату укладення цього кредитного договору Паспорт споживчого кредиту та всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування, в тому числі для порівняння різних пропозицій банку з метою прийняття клієнтом обґрунтованого рішення про укладення цього кредитного договору, а також що банк не обмежував його у часі для ознайомлення із зазначеною інформацією та для прийняття рішення. Відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є порушенням договірних відносин та ст.ст. 526, 527 ЦК України, внаслідок чого утворилася заборгованість, право вимоги якої 28.03.2024, згідно умов договору факторингу № 28/03/24, АТ «Банк Кредит Дніпро» відступлено на користь ТОВ «Цикл Фінанс». Згідно з договором факторингу, сума заборгованості становить 56 906,66 грн та складається: 26 535,65 грн - заборгованість за кредитом, 30 371,01 грн - заборгованість по відсотками. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 26206000470073 від 03.09.2020 в сумі 56 906,66 грн, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. 19.08.2025 вказана цивільна справа, на підставі ухвали судді Індустріального районного суду міста Дніпра Доценка С.І. від 26.06.2025, за підсудністю надійшла до Центрального районного суду міста Дніпра. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025 цивільну справу № 202/6216/25, провадження № 2/0203/2496/2025, було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 22.08.2025. Ухвалою Центрального районного суду м. Дніпра від 28.08.2025 відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач явку повноважного представника в судові засідання не забезпечив, у тексті позовної заяви заявив клопотання про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання. З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст. ст. 280, 287, 288 ЦПК України розгляд справи проведено в заочному порядку, про що в судовому засіданні постановлено ухвалу. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 03.09.2020 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено договір про встановлення кредитного ліміту № 26206000470073, який власноруч підписано відповідачкою. Відповідно до кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на офіційному веб-сайті банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір, банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до умов кредитного договору, цільове призначення кредиту: на споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом. Відповідно до умов договору, клієнт підтверджує, що він самостійно ознайомився з інформацією на офіційному сайті банку, необхідною для отримання споживчого кредиту, він усвідомлено прийняв рішення щодо його укладення. Банк надав йому у письмовій формі актуальний на дату укладення цього кредитного договору Паспорт споживчого кредиту та всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування, в тому числі для порівняння різних пропозицій банку з метою прийняття клієнтом обґрунтованого рішення про укладення цього кредитного договору, а також що банк не обмежував його у часі для ознайомлення із зазначеною інформацією та для прийняття рішення. Із дослідженого судом кредитного договору № 26206000470073 від 03.09.2020 встановлено, що відповідачка ознайомлена з умовами договору, що підтверджується її підписом в договорі. Зокрема, [PERSON] зобов`язалася здійснювати повернення кредиту, нарахованих процентів згідно графіку платежів та ознайомлена із загальною вартістю кредиту, реальною річною ставкою, тарифами банку. Згідно основних умов договору: відповідачці надано кредит у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою оплати товарів та послуг понад суми власних коштів. Максимальний ліміт кредитної лінії 1 000 000,00 грн, строк дії кредитного ліміту 12 місяців (продовження може здійснюватися необмежену кількість разів), відсоткова ставка 48 % річних на строкову заборгованість, 56 % - на прострочену заборгованість, пільговий період до 57 днів. Відповідачка умови договору не виконала, внаслідок чого, згідно розрахунку заборгованості станом на 27.03.2024, за нею утворилася заборгованість у сумі 56 906,66 грн, що складається: -26 535,65 грн - заборгованість за кредитом; -30 371,01 грн - заборгованість по відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 28/03/24, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 26206000470073 від 03.09.2020 на загальну суму 56 906,66 грн, що підтверджується в тому числі витягом з реєстру боржників до договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір. Позивачем доведено, а відповідачкою не спростовано, що вона припустилася порушення умов договору щодо своєчасної сплати суми кредиту, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідачка не надала суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає наявними правові підстави для стягнення з неї на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 26206000470073 від 03.09.2020 на загальну суму 56 906,66 грн. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у сумі 5 000,00 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Що стосується позовних вимог про відшкодування судових витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України, передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України, регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем надано в копіях: договір № 43453613 від 02.01.2025 про надання правової допомоги між ТОВ «Цикл Фінанс» (як клієнт) та адвокатом Кеню Д.В. з додатковою угодою №1 до нього від 03.06.2025; акт про підтвердження факту надання правової допомоги № 26206000470073 від 03.06.2025 (правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Цикл Фінанс» - 1,5 год 1 500,00 грн, складання позовної заяви 3 год 3 000,00 грн, формування додатків до позовної заяви 500,00 грн, всього 5 000,00 грн); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №10682/10, ордер серії АІ №1911913. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а й за власної ініціативи,

Outcome: approved