Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

У жовтні 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] про стягнення завданої шкоди у порядку регресу у розмірі 14 945,48 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.07.2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої є відповідач. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 та ст.124 КУпАП. На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] МТСБУ було виплачено власнику вказаного транспортного засобу страхове відшкодування у розмірі 13 245,48 грн. Також МТСБУ вказує, що понесло витрати у розмірі 1 700,00 грн., пов`язані із встановленням розміру збитків. Позивач зазначив, що після сплати МТСБУ страхового відшкодування потерпілій у ДТП особі, у нього виникло право зворотної вимоги в порядку регресу до [PERSON] на вказану суму. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Постановлено повідомити відповідача [PERSON] , [INFO] , про розгляд даної справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Додатково копія ухвали про відкриття провадження у справі від 31 жовтня 2025 року та примірник позовної заяви з додатками відповідачу [PERSON] , [INFO] , були направлені на останню відому адресу його зареєстрованого місця проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА: [ADDRESS] . Згідно з наявними у матеріалах справи доказами, поштовий конверт повернувся до суду без вручення. Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Крім того, про розгляд даної справи [PERSON] був повідомлений належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового слухання, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового слухання шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явився, направив клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із тим, що про розгляд справи він дізнався 14.12.2025 року з сайту судової влади України. Так, суд вважає потрібним зазначити наступне. Відповідач вказує, що дізнався про слухання справи 14.12.2025 року, але клопотання про відкладення датовано 09.12.2025 року, що не відповідає дійсності вказаного у клопотанні. Тому суд відмовляє у задоволенні клопотання у зв`язку з не доведенням та не надання належних доказів поважності причин неявки. Одночасно з тим, оголошення про виклик [PERSON] на офіційному веб-сайті судової влади України було опубліковане 07 листопада 2025 року, про що міститься також інформація в автоматизованій системі документообігу Святошинського районного суду міста Києва. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суту у даному судовому засіданні. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Із постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року у справі №761/13099/22 судом встановлено, що 06.07.2022 о 13 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Л. Толстого, 22, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Citroen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції руху і бокового інтервалу до автомобіля «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду, що призвело до зіткнення із ним, внаслідок чого автомобіль «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] був пошкоджений. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України. Такі дії [PERSON] були кваліфіковані за статтею 124 КУпАП. Також, 06.07.2022 о 13 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Л. Толстого, 22, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Citroen», державний реєстраційний номер [NUMBER] був учасником ДТП за участю автомобіля «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , місце ДТП залишив, чим порушив вимоги пункту 2.10 а, д Правил дорожнього руху. Такі дії [PERSON] були кваліфіковані за статтею 122-4 КУпАП. Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. на користь держави, а також стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн. в дохід держави. Вказана постанова набрала законної сили 13 вересня 2022 року. Як вбачається із матеріалів справи, чинного полісу внутрішнього страхування автомобіля марки «Citroen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , станом на момент ДТП не знайдено. 22.08.2022 року водій автомобіля «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 06.07.2022 року та подав заяву про належне відшкодування. Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником легкового автомобілю «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] . Зі звіту за вих. №36581 від 06.09.2022 року про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , (дата оцінки 06.07.2022 року), що складений СОД [PERSON] , вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталася 06.07.2022 року складає 13 245,48 грн. У відповідності до Розрахунку вартості КТЗ марки «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , після ДТП та розміру регламентної виплати від 20.10.2022 року, розмір регламентної виплати становить 13 245,48 грн. Із довідки №1 від 19.10.2022 року про розмір відшкодування з фонду захисту потерпілих вбачається, що сума до сплати за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06.07.2022 року, для [PERSON] склала 13 245,48 грн. МТСБУ видано наказ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих щодо [PERSON] , яким наказано сплатити отримувачу 13 245,48 грн. Позивачем надано суду платіжну інструкцію №935096 від 20 жовтня 2022 року з якої вбачається, що МТСБУ здійснило платіж на рахунок отримувача [PERSON] , у розмірі 13 245 гривень 48 копійок із призначенням платежу «Виплата по справі №85875, згідно наказу №3/10129 від 20.10.2022р., т.з. [NUMBER] ». Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 41.4 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст.ст. 11, 599, 1166 ЦК). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому, за ст. 1191 ЦК, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку щодо відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК). Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 5.04.2017 у справі №6-2806цс16. Враховуючи викладене, у МТСБУ виникло право вимоги саме до [PERSON] , як до винної особи, в розмірі понесених витрат у сумі 13 245,48 грн., оскільки він на момент ДТП не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, до матеріалів справи долучено вимогу по справі №85875, що була направлена [PERSON] , про необхідність у добровільному порядку повернути витрати МТСБУ у загальному розмірі 14 945,48 грн. У зв`язку із невиконанням вказаної вимоги у повному обсязі, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Щодо витрат на послуги експерта у розмірі 1 700,00 гривень суд дійшов наступного. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до рахунку №933768 від 13.08.2022 року, ФОПС [PERSON] виставило рахунок Моторному (транспортному) страховому бюро України на загальну суму 1700,00 гривень за послуги дослідження КТЗ «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] . У відповідності до акту виконаних робіт за Дорученням МТСБУ, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) прийняло, а ФОП [PERSON] виконав наступні роботи - дослідження КТЗ «Skoda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , та передало до МТСБУ звіт про дослідження КТЗ. Даний акт є підставою для проведення розрахунку з виконавцем робіт в сумі 1 700,00 грн. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч. 6 ст. 139 ЦПК України). Зважаючи на те, що позивач поніс витрати на оплату послуг експерта, вони доведені належними у справі доказами, витрати по оплаті послуг експерта на складення звіту про визначення матеріального збитку підлягають стягненню із відповідача. Щодо судових витрат у вигляді сплаченого судового збору. Позивач надає суду платіжну інструкцію №0031361 від 08.10.2025 року, зі змісту якої вбачається, що МТСБУ здійснило платіж у розмірі 3028,00 грн. із призначенням платежу «101 42986956;Судовий збір, за позовом МТСБ до [PERSON] , Святошинський районний суд м. Києва». Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved