Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

28.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №1219774 від 31.12.2019 року в сумі 37073,93 грн., понесені витрати на правову допомогу та судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.12.2019 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір №1219774, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 10000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти в строк на 30 днів до 30.01.2020 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 4500 грн. 16 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №16/12-2021-43, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги у тому числі до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли за кредитним договором №1219774 від 31.12.2019. 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення прав вимоги №10-03/2023/01, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли за кредитним договором №1219774 від 31.12.2019. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором №1219774 від 31.12.2019 у сумі 37073,93 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 6338,53 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 29535,40 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 0,00 грн, заборгованість за пенею та штрафами 0,00 грн, заборгованість за комісіями 1200 грн, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак в своїх позовних вимогах просить провести розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у цій справі. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали позову в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив, що 31.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №1219774 (а.с.30-32). Згідно з п. 1.1. Договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти (плату з користування грошовими коштами) на умовах та у порядку, встановлених цим договором. Відповідно до п. 1.2. розмір кредиту становить 10000 грн. Згідно з п. 1.3. Договору кредит надається строком на 30 днів. Термін повернення кредиту 30.01.2020 (п.1.4). Відповідно до п. 1.5. Сукупна вартість кредиту складає 5700.00 грн. в грошовому виразі та 694.00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Сукупна вартість кредиту розрахована виходячи з припущення, що Кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що Позикодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі. 1.5.1. Комісія за надання кредиту: 1200.00 грн., яка нараховується за ставкою 12.00 відсотків від суми кредиту одноразово; 1.5.2. Проценти за користування кредитом: 4500.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. 1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього Договору. Крім того, 31.12.2019 [PERSON] підписано анкету-заявку на отримання кредиту №1219774 (а.с.67) та встановлення ділових відносин між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , умови кредитування, орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядком повернення кредиту, а також відповідний графік платежів. Відповідно до довідки (а.с.73) через систему FONDY перераховано [PERSON] кошти в розмірі 10000 грн. У той же час, матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором на умовах, встановлених ним. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Проте, враховуючи, що взяті на себе зобов`язання позичальник не виконує належним чином, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів та нарахованих на них відсотків. 16 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №16/12-2021-43, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги у тому числі до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли за кредитним договором №1219774 від 31.12.2019 (а.с.17-21). 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення прав вимоги №10-03/2023/01, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли за кредитним договором №1219774 від 31.12.2019 (а.с.35-40). Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Звертаючись до суду з вимогами про стягнення заборгованості позивач зазначив та надав розрахунок, що позичальник має заборгованість за кредитним договором №100294819 від 26.08.2021 станом на дату відступлення у сумі у сумі 22350 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 5000 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 16350 грн., заборгованість з комісії 1000 грн (а.с.16). У постанові Верховного Суду від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Після спливу, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. Отже, за умовами договору про споживчий кредит №1219774 від 31.12.2019 сторони погодили строк його дії з подальшою пролонгацією до 23.08.2021, тому, починаючи із зазначеної дати, банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. Із додатку №1 до Договору про надання грошових коштів у позику №191615 від 07.05.2021 (а.с.13) вбачається графік платежів, де вказана сукупна вартість кредиту в сумі 15700 грн, де 10000 грн основна сума кредиту, 4500 грн проценти за користування кредиту, 1200 грн комісії за надання кредиту. На підставі вищенаведеного, нарахування позивачем за кредитним договором відсотків за кредитом після закінчення строку дії договору є неправомірним. До стягнення підлягають відсотки в межах дії строку договору на суму 7350,55 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь позивача слід стягнути неповернутий кредит та проценти за користування кредитом у межах строку кредитування в загальному розмірі 14889,08 грн, в тому числі: 6338,53 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7350,55 грн. - проценти за користування кредитом, 1200 грн - комісії за надання кредиту. що підтверджується розрахунком (а.с.8-15). Надані позивачем розрахунки судом перевірено. У той же час, оскільки умовами вказаного договору не передбачалось стягнення на користь кредитодавця комісії, у задоволенні вимог у цій частині суд відмовляє. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач порушив умови договорів, що призвело до виникнення заборгованості. Розподіляючи судові витрати суд керується наступними нормами. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Згідно з приписами ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у сумі 972,84 грн. 14889,08*100/37073,93=40,16%, 2422,40*40,16%= 972,84 грн Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З метою отримання професійної правничої допомоги ТОВ «Коллект Центр» в особі директора Ткаченко М. уклало з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» Договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, за яким адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надати клієнту юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с.60-62). Відповідно до пункту 4.1. Договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. До матеріалів справи також було долучено прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» з переліком можливих наданих послуг та їх вартістю (а.с.64). На виконання вимог п. 4.1. договору та ч. 3 ст. 137 ЦПК України надано заявку на надання юридичної допомоги №118 від 02.06.2025 року та витяг з акту №11 про детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) на суму 13000,00 грн.(а.с.65,66) Беручи до уваги вищевикладене, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2178,80 грн, із розрахунку 13000*40,16%= 5220,80 грн.

Outcome: partial