Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 116519,45 грн. та судові витрати в розмірі 3028 грн., обґрунтовуючи тим, що відповідач не виконувала в повному обсязі умови договору та допустила утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просив винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала письмові заперечення (відзив), у яких просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що остання є особою з інвалідністю ІІ групи, разом із дітьми вимушено проживає за межами України, єдиним її доходом є пенсія, просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на пропуск позивачем строків позовної давності. На підтвердження чого надала лише ксерокопію свого паспорту, пенсійного посвідчення і довідку із банку «Alior Bank» у Польщі у якій вказаний розрахунковий рахунок відкритий на її ім`я та транзакція за період з 16.09.2025 по 18.09.2025 і залишок коштів на рахунку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що 06.05.2019 [PERSON] вернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. До копії Договору позивач додав копії Витягу з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Витягу з Тарифів за чорною карткою monobank та паспорт споживчого кредиту. Згідно довідок АТ «Універсал банк» [PERSON] на підставі вказаного договору було видано картковий рахунок (чорна картка) № [NUMBER] у валюті гривня із стром до 06/30. 06.05.2019 на вказану картку було встановлено кредитний ліміт у сумі 6000 грн., який 28.01.2021 було збільшено до 90000 грн. Як вбачається з виписки про рух коштів по картці, [PERSON] активно користувалася кредитними коштами, а також вносила кошти на погашення за наданим кредитом, яке в останнє відбулося 16.06.2025 в сумі 500 грн. З наданого банком розрахунку вбачається, що [PERSON] станом на 09.07.2025 має заборгованість у сумі 116519,45 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 116519,45 грн. Інших розрахунків заборгованості матеріали справи не містять і відповідачем не спростований. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами ч.1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання з погашення боргу за кредитним договором, не здійснив платежів для повного погашення кредитної заборгованості на рахунки позивача, що не спростовано відповідачем. Інших доказів, про що зазначає відповідач у своєму відзиві, матеріали справи не містять. Крім цього, щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давно, суд зазначає наступне. Так, на період воєнного стану (а до його введення на період карантину) строки позовної давності було призупинено. Зокрема на період карантину позовна давність призупинялася з 02.04.2020 відповідно до п.12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (далі-ЦКУ). А після запровадження воєнного стану такі ж зміни були внесені до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» з 17.03.2022. Остання редакція цього пункту передбачала, що у період дії воєнного стану строки позовної давності призупиняються. Тобто, час, протягом якого можна подати позов до суду, не рахується з 24 лютого 2022 року і до завершення воєнного стану. Відновлення строків позовної давності передбачено Законом від 14.05.2025 №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» (далі-Закон №4434). Законом №4434 виключено з Цивільного кодексу України (далі-ЦКУ) пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення». Саме цей пункт передбачав зупинення перебігу позовної давності, передбаченої ЦКУ, на період дії воєнного стану. Закон №4434 набрав чинності з 04.09.2025, саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності. Крім цього, як вбачається із розрахунку заборгованості по кредиту, за період з 12.05.2019 по 09.07.2025 відповідачем здійснювалися неодноразові погашення заборгованості по кредиту, останнє погашення відбулося 16.06.2025. А тому строки позовної давності позивачем пропущені не були. Оскільки відповідач належним чином не виконала умови договору, заборгованість за кредитним договором склала 116519,45 грн., а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача зазначену заборгованість. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, підлягає компенсації за рахунок держави, оскільки відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства.

Outcome: approved