Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У вересні 2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») звернулось з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 615333417 від 17.01.2022 (далі Договір). В обґрунтування вимог зазначило, що 17.01.2022 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем [PERSON] в електронній формі, за допомогою вебсайту (www.moneyveo.ua) укладено кредитний Договір, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 6000,00 гривень. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та підписали Реєстр прав вимоги № 175 від 05.05.2022, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло статусу кредитора за Договором. Надалі ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» 30.10.2023 уклали договір факторингу № 30/1023-01 та підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 30.10.2023, відповідно до якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора. 04.06.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю та підписали Реєстр Боржників (Додаток №1) від 04.06.2025, відповідно до якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право вимоги до відповідача. Вказує, що внаслідок невиконання вимог Договору відповідачем, утворилась заборгованість: за тілом кредиту - 6000,00 грн, заборгованість за відсотками - 5592,00 грн, а всього на суму - 11592,00 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом 16.09.2025 за його місцем проживання, що відповідає місцю проживання, вказаним в позовній заяві та витязі з Єдиного державного демографічного реєстру. Поштовий конверт повернувся на адресу суду з відміткою відділення АТ «Укрпошта», що адресат отримав відправлення 24.09.2025. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Позовна заява надійшла до Полонського районного суду Хмельницької області 01.09.2025. Ухвалою суду від 15.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження (а.с. 107-108). Ухвалою суду від 15.09.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 107-108). Копію позовної заяви з додатками відповідачу направлено позивачем цінним листом 05.08.2025 (а.с. 29). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 17.01.2022 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідач [PERSON] уклали Договір № 615333417, що підтверджується Паспортом споживчого кредиту від 17.01.2022 та Заявкою на отримання кредиту від 17.01.2022, в якій зазначено персональні дані відповідача (а.с. 34, зворот 38, зворот). Основні умови Договору: сума кредиту 6000 грн 00 коп.; тип кредиту фінансовий кредит; строк дії кредиту - 10 (десять) днів (Дисконтний період); проценти за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду нараховуються щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.1 Договору); за умови продовження Дисконтного періоду нарахування процентів здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 відсотка; у випадку користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів, застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.3 Договору); з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (п. 1.12.2 Договору). Відповідач підписав Договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV6GM69, що підтверджено Довідкою (Сформовано: 08.11.2023) щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», де зафіксовано, що ідентифікатор відправлено 17.01.2022 о 19:50:15 та введено позичальником 17.01.2022 о 19:50:36 (а.с. 13). Відповідно до платіжного доручення № c7aa78be-a8f6-4b82-9029-97b94fb05465 від 17.01.2022, перерахування коштів на платіжну картку відповідача № 5168-75XX-XXXX-2695 в сумі 6000,00 грн проведено 17.01.2022 (а.с. 10). Факт перерахування указаних вище грошових коштів за Договором на платіжну картку № [NUMBER] , яка емітована на ім`я відповідача, також підтверджено інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 29.09.2025 (а.с. 113). Також встановлено, що 28.11.2018 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 (а.с. 73-78), строк дії якого неодноразово продовжувався, зокрема: Додатковою угодою № 19 від 28.11.2019 (до 31.12.2020), Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 (до 31.12.2021), Додатковою угодою № 27 від 31.12.2021 (до 31.12.2022), Додатковою угодою № 31 від 31.12.2022 (до 31.12.2023) та Додатковою угодою № 32 від 31.12.2023 (до 31.12.2024), і підписали Реєстр прав вимоги № 175 від 05.05.2022 (а.с. 71-71), на підставі якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набула право вимоги за Договором. Відступлення права вимоги та розрахунки між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» підтверджуються Протоколом узгодження предмету факторингової операції від 05.05.2022 (а.с. 70, зворот) та Актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2022 (а.с. 70), згідно з якими Фактором здійснено повну оплату суми фінансування за Реєстром № 175. Заборгованість відповідача на дату відступлення становила: тіло кредиту - 6000,00 грн, заборгованість по відсоткам - 3828,00 грн, загальна заборгованість - 9828,00 грн. Окрім того, 30.10.2023 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклали Договір факторингу № 30/1023-01 (а.с. 65-69) та підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 30.10.2023 (а.с. 63), на підставі якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набула право вимоги за Договором. Згідно з Платіжною інструкцією № 4939 від 31.10.2023 (а.с. 62), ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» сплатило на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 3139070,13 грн за відступлення прав вимоги згідно Реєстру № 1 від 30.10.2023. Заборгованість відповідача на дату відступлення становила: тіло кредиту - 6000,00 грн, заборгованість по відсоткам - 5592,00 грн, загальна заборгованість - 11592,00 грн. Також, 04.06.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю (а.с. 57-61) та підписали Реєстр Боржників (Додаток №1) від 04.06.2025 (а.с. 55-56), на підставі якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набула право вимоги за Договором. Факт передачі реєстру підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників (Додаток №2) від 04.06.2025. Заборгованість відповідача на дату відступлення становила: прострочене тіло - 6000,00 грн, прострочені відсотки - 5592,00 грн, загальна сума боргу - 11592,00 грн. Факт розрахунку за відступлення права вимоги за Договором факторингу № 04/06/25-Ю підтверджується платіжними інструкціями в національній валюті: № 467 від 10.06.2025 на суму 1000000,00 грн, № 468 від 10.06.2025 на суму 1000000,00 грн, № 469 від 11.06.2025 на суму 1000000,00 грн, № 470 від 11.06.2025 на суму 1000000,00 грн, № 478 від 19.06.2025 на суму 1000000,00 грн, № 479 від 19.06.2025 на суму 1000000,00 грн, № 483 від 25.06.2025 на суму 810635,54 грн. (а.с. 48-51). З аналізу розрахунку заборгованості, який поданий ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», встановлено, що нарахування відсотків проводилось з 17.01.2022 по 05.05.2022. За цей період відповідач сплатив відсотків в сумі 1275,00 грн (платежі від 27.01.2022 та 01.03.2022). Залишок несплачених відсотків станом на 05.05.2022 склав 3828,00 грн (а.с. 46-47). Згідно з розрахунком заборгованості, яка подана ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», після укладення договору факторингу, нарахування відсотків проводилось фактором у період з 05.05.2022 по 26.05.2022. За цей період нараховано відсотків до загальної суми 5592,00 грн (разом з переданими від попереднього кредитора). Відповідач за цей період оплати не здійснював (а.с. 45-46). Згідно з Випискою з особового рахунку за Кредитним договором № 615333417 станом на 25.06.2025, сформованою ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», заборгованість відповідача становить: за тілом кредиту - 6000,00 грн, заборгованість за відсотками - 5592,00 грн, а всього на загальну суму - 11592,00 грн (а.с. 44). 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України цього Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі ст. 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Також відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом такого договору, згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, що існує на даний час. Сторонами є клієнт та фактор, яким, відповідно до статті 1079 ЦК України, може бути банк або інша фінансова установа, що має право здійснювати факторингові операції. При цьому, згідно зі статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові (новому кредитору) за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Згідно з правовою позицією яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях На підставі викладеного вище суд вважає, що Договір, підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеними, первісний кредитор виконав умови договору та надав позичальнику кредит в узгодженому сторонами розмірі. Своєю чергою, відповідач свої обов`язки за договором належно не виконував, у встановлений договором строк кредит в повному обсязі не повернув, відсотків за користування кредитними коштами повністю не сплатив. Дослідивши надані позивачем докази щодо зміни кредитора, суд доходить до висновку про правомірність набуття ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» права вимоги до відповідача. Судом встановлено, що право вимоги за договором від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» спочатку перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на підставі Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022, потім до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на підставі Реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023, а надалі - до позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на підставі Реєстру Боржників (Додаток №1) від 04.06.2025. Ці правовідносини за своєю правовою природою та змістом відповідають вимогам статті 1077 Цивільного кодексу України. Позивач, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», є фінансовою установою, що відповідає вимогам статті 1079 ЦК України. Таким чином, перехід права вимоги до позивача є правомірним, а отже, обов`язок з погашення заборгованості виник у відповідача саме перед новим кредитором відповідно до положень статті 1082 ЦК України. Надаючи оцінку складовим заборгованості, суд звертає увагу, що позивач у позовній заяві вказав заборгованість за тілом кредиту в сумі 6000,00 грн, і вважає вимогу про стягнення основного боргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено факт отримання відповідачем кредиту в цій сумі, що підтверджується платіжним дорученням та довідкою. При цьому доказів його повернення у порушення статті 1054 ЦК України не надано. Щодо вимоги про стягнення відсотків, позивач просить стягнути залишок заборгованості в сумі 5592,00 грн. Суд перевірив надані розрахунки та встановив: нарахування первісним кредитором відбувалося у період з 17.01.2022 по 05.05.2022. За цей період відповідачем сплачено 1275,00 грн при загальному їх нарахуванні 5103,00 грн. Першим фактором (ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») нарахування відсотків проводилося у період з 05.05.2022 до 26.05.2022. Загальна сума несплачених відсотків, яка перейшла до нового кредитора, становить 5592,00 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, складається із 6000,00 грн залишку основного боргу та 5592,00 грн залишку заборгованості за нарахованими відсотками, що разом становить 11592,00 грн. 5. Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача. Частиною 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012 підтверджує, що Тараненко Артем Ігорович є адвокатом (а.с. 39). Це підкріплюється Довіреністю від 05.06.2025 (а.с. 38), яка надає адвокату Тараненку А.І. повноваження представляти ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у судових установах та вчиняти всі необхідні процесуальні дії, включаючи подачу позовів та клопотань. Договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 (а.с. 42-43) є правовою підставою для виникнення зобов`язань між Адвокатським бюро «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» та Клієнтом (ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») щодо надання послуг. Додаткова Угода № 25770583444 від 05.06.2025 (а.с. 41) конкретизує це доручення, спрямовуючи його на захист прав та інтересів Клієнта у справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема, у справі проти [PERSON] . Це встановлює прямий зв`язок між укладеними угодами та конкретним судовим провадженням. Вартість послуг визначена у Протоколі погодження вартості послуг (Додаток №1 до Договору), який встановлює тарифи за різні види робіт. Цей протокол є доказом попереднього узгодження розміру гонорару між сторонами відповідно до вимог законодавства. Фактичне надання послуг та сума понесених витрат підтверджуються Актом прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 (а.с. 40). Акт деталізує виконані роботи, які безпосередньо стосуються справи проти [PERSON] , включаючи: складання позовної заяви (2 години, 5000,00 грн.); вивчення матеріалів справи (2 години, 1000,00 грн.); підготовку адвокатського запиту (1 година, 500,00 грн.); підготовку клопотання (1 година, 500,00 грн.). Акт фіксує загальну суму понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, що є кінцевою сумою, яку Клієнт просить стягнути як судові витрати. При розв`язанні цього питання суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) висловив думку, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved