Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.02.2012 року в розмірі 49833,44 грн., що складається з 42 168,56 грн. заборгованості за тілом кредита, 7664,88 грн. - заборгованість за простроченими відсотками та стягнути судові витрати в сумі 2 422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що відповідно до договору б/н від 20.02.2012 року, укладеного між АТ КБ Приватбанк та [PERSON] , відповідачу відкрито кредитний рахунок, надано кредитну картку та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 31000 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту, відповідач отримала кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] . Після отримання якої, відповідач здійснила дії щодо активації вказаної кредитної картки та користувалась нею, використовуючи кредитні грошові кошти та, частково сплачуючи заборгованість за кредитом. Після спливу строку дії кредитної картки, відповідач отримувала інші кредитні картки. В процесі користування рахунком, відбулась зміна умов відсоткової ставки на 42,0% річних. В процесі користування кредитним рахунком, клієнту були завжди доступні умови обслуговування кредитних карток як на сайті банку, так і у додатку Приват24, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення, огляду кожного наступного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. Також, в зв`язку зі змінами у законодавстві - впровадженні нормами закону "Про споживче кредитування", паспорту споживчого кредиту - клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 11.03.2021 р., в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. Клієнт відповідач не надавала банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашала заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування. Крім того, представник позивача вказав, що у процесі користування рахунком 25.05.2021 р. Відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер 5168755463578654, тип - Універсальна, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком, підписавши заяву, власноручно на планшеті. При цьому, на момент підписання зазначеної вище заяви, відповідач мала заборгованість. Тож, Відповідач була належним чином повідомлена про умови кредитування, зокрема, щодо сплати відсотків. Починаючи з 25.05.2021 р. відсотки нараховувалися відповідно до підписаної Відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 42,0%. При цьому, за погодженою ставкою, Банком нараховано відсотків у розмірі 7664,88 грн. Крім того, представник позивача вказав, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, Банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 р. - розмір 0 %, а в подальшому із 01.04.22 р. відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру (детально у Розрахунку заборгованості). Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями Відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а Відповідач отримуючи кредитні картки фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим Відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку. Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але, в процесі користування кредитним рахунком, Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Таким чином, у порушення п. 1.4 Договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, тому у відповідача виникла заборгованість, яку представник позивача просить стягнути з відповідача, задовольнивши позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце, дату і час слухання справи повідомлена своєчасно і належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності на підставі наданих нею доказів. Відзив суду на позовну заяву не надала. При цьому, відповідач подала пояснення на позовну заяву, в якій не заперечувала, що між нею на АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір б/н від 20.02.2012 року про надання споживчого кредиту за умовами «Карта універсальна», де отримувала грошові кошти, користувалась ними на власний розсуд, знімаючи та поповнюючи картку. Підтвердила наявність заборгованості за тілом кредита, зазначивши розмір в сумі 25000 грн. Просила звільнити її від нарахування відсотків, посилаючись на тяжке матеріальне становище, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, хвору матір. Вказала, що працює вчителем образотворчого мистецтва, викладаючи онлайн та отримує невелику заробітну платню. Відповідач наголосила, що намагалась відповідально виконувати зі своєї сторони зобов`язання по кредиту, не дивлячись на наявність очевидних форс-мажорних обставин. Крім того, відповідач вказала, що, в тому числі на теперішній час сплачує ще за одним кредитом «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», взятий у АТ «Приват Банк» 01.02.2022 року напередодні повномасштабного вторгнення, за яким сплачено 23277,52 грн. Крім того, відповідач зазначила, що на її рахунки в порядку виконання рішення суду, накладено арешт, у зв`язку із стягненням заборгованостей, які виникли перед КП «ХТМ» в рамках ВП №78391077 та АТ «ПриватБанк» в рамках ВП № 7883722977 за кредитним договором б/н від 01.02.2012 року. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. При цьому, надала суду відзив на пояснення відповідача, в якому заперечувала проти їх обгрунтування, посилаючись на позовні вимоги. З приводу порядку погашення заборгованості, представник позивач вказала, що згідно Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості. Пільговий період кредитування це установлений банком період з моменту виникнення заборгованості по кредиту, протягом якого нарахування процентів за користування кредитом проводиться за процентною ставкою 0.01% річних (п. 1.1.1.49). У разі не погашення заборгованості на протязі пільгового періоду за користування Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360/365 календарних днів на рік (п. 2.1.1.12.6). Тарифи розмір винагороди за послуги банку, є невід`ємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими умовами (п. 1.1.1.91). Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів. Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів зазначені в Тарифах, а саме: - розмір щомісячного мінімального платежу складає 7% ( з 02.04.2014року Наказом СП-2014 6635230 від 02.04.2014 р. розмір платежу було зменшено до 5%) від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше решти заборгованості; - строк внесення щомісячного платежу до 25 числа місяця наступного за звітним. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.12.4). У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором (п. 1.1.1.72). У разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує банку пеню згідно Умов та Правил надання банківських послуг (п. 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.6.2) та Тарифів. Щодо посилання Відповідача про несплату заборгованості у зв`язку з настанням надзвичайної ситуації та форс- мажорні обставини, представник позивача посилалась на судову практику та вказала, що відповідачем доказів направлення відповідачем позивачу листа з повідомленням про настання форс мажорних обставин у строк, передбачений у договорі, відповідач не надав. Щодо посилання Відповідача на майновий стан Обставини, на які посилається у своїй заяві відповідач, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Банку. Щодо договірного списання, представника позивача зазначила, що за Договором про надання банківських послуг №б / н від 20-02-2012 (картковий рахунок № [NUMBER] ) Клієнт має прострочену заборгованість. Постановою НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» від 29.03.2004 року (п.1.4) передбачено Договірне списання Банком з рахунку Клієнта коштів без надання Клієнтом платіжного доручення, може здійснюється Банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і Клієнтом. П. 6.1 вищевказаної Постанови встановлено, що Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Якщо кредитором за договором є Банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію необхідну банку для списання ним коштів з рахунків платника (п.6.5). Згідно з умовами договору, а саме, правилам користування платіжною карткою (п.5.6)- Тримач доручає Банку списувати з будь-якого рахунку власника, відкритого в Банку, зокрема з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення Боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. Згідно умовам договору, а саме п. 1.1.3.1.6.Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум які підлягають сплаті Банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку в випадку настання строків платежів по іншим договорам. Банк проводить списання коштів в грошовій одиниці України та іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в сумі, що еквівалентна сумі заборгованості по договору. При оформленні кредиту заяву на отримання кредиту, підписується повнолітнім, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенні в повному обсязі. Щодо посилання Відповідача на списання за договором Миттєва розстрочка, представник позивача зауважила, що цей договір немає жодного відношення до предмета розгляду даної справи, тому не повинен братись судом до уваги. Також Позивач звертає увагу суду, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, Банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 р. - розмір 0 %, а в подальшому із 01.04.22 р. відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру (детально у Розрахунку заборгованості). Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями Відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а Відповідач, отримуючи кредитні картки фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим, Відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку. На даний час, Відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконав. Враховуючи викладене, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники судового провадження, які надали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутносі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 3 ст.12ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, [PERSON] звернулась до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б\\н від 20.02.2012 р. та приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms (а.с. 10). На підставі вищевказаної анкети-заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту Відповідач отримав згідно Довідки про видані картки, кредитну карту номер [NUMBER] , строк дії -09/15, тип Карта Універсальна (а.с. 59). Згідно загальних Умов та правил надання банківських послуг АТ «Приватбанк», які чинні для будь-якої редакції, вбачається, що після отримання Банком від Клієнта Заявки, Банк проводить перевірку наявності документів Клієнта, необхідних для його ідентифікації та верифікації і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на Карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Активізація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для подальшого користування рахунком було додатково отримано кредитні картки № [NUMBER] , строк дії 03/18, тип Карта Універсальна, 4149437859380360, строк дії 08/19 Карта Універсальна, 5168755103767741, строк дії 05/21, тип Карта Універсальна, 5168755103767741, строк дії 05/21, тип Карта Універсальна, 5168755436313353, строк дії 11/22, тип- Карта Універсальна, 4149439049719598, строк дії 09/24, тип- Карта Універсальна, 4149629319894036, строк дії 02/25, тип- карта Універсальна GOLD, 5168755463578654, строк дії -02/25, тип Карта Універсальна (а.с. 59). Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] за договором б/н на карту [NUMBER] встановлено кредитний ліміт з 20.02.2012 року (а.с. 58). [PERSON] ознайомлена з інформацією та контактами кредитодавця, підписавши документ з використанням ОТР пароля 11.03.2021 року 08:54:06 (а.с. 22-25). 25.05.2021 року, [PERSON] , підписано заяву із АТ КБ «ПриватБанк» про приєднання до Умов та Правил надання послуг, а саме відкриття та обслуговування поточного рахунку, споживче кредитування. Тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, строком кредитування 12 місяців з пролонгацією. Процента ставка 42,0% для карт Універсальна та 40,8 % для карт Універсальна Голд (а.с. 11-21). Позивачем надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника за договором № б/н за період 20.02.2012 07.01.2025 рік, складеної 07.01.2025 року, [PERSON] здійснено витрат в розмірі 392 604,31 грн. Усього надходжень 342 770,87 грн. Баланс на кінець періоду складає 49 833,44 грн. (а.с. 30-57). Таким чином, позивач умови договору виконав. При цьому, виписка по картковому рахунку є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка досліджена судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 16.09.2020 року у цивільній справі №200/5647/18. Таким чином, виписка по рахунку позичальника, згідно з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України затвердженого постановою правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 року є первинним документом, яка фіксує здійснення банківських операцій, а отже підтверджує отримання останньою кредитних коштів та здійснення нею банківських операції у тому числі сплати процентів. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 20.02.2012 року, укладеного між ПриватБанком на [PERSON] , станом на 31.05.2015 року, проведеного за період з 20.02.2012 року по 31.05.2015 рік - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредита) складає 1969,18 грн. Загальний залишок заборгованості за відсотками в тому числі залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість - 53,38 грн. (а.с. 60-68). Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 20.02.2012 року, укладеного між ПриватБанком на [PERSON] , станом на 30.06.2019 року, проведеного за період з 01.06.2015 року по 30.06.2019 рік - погашено заборгованість за поточним тілом кредита в розмірі 109604,62 грн., погашено заборгованість за простроченим тілом кредита 607,93 грн., погашено заборгованість по пені 100 грн. Заборгованість за тілом кредита в тому числі в тому числі поточним тілом кредита 14411,73 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 408,52 грн. Заборгованість за наданим кредитом 14820,25 грн. (а.с. 69-84). Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 20.02.2012 року, укладеного між ПриватБанком на [PERSON] , станом на 02.01.2025 року, проведеного за період з 01.07.2019 року по 02.01.2025 рік - погашено заборгованість за поточним тілом кредита в розмірі 203266,08 грн., погашено заборгованість за простроченим тілом кредита 18,88 грн., погашено заборгованість по нарахованим відсоткам 1612,22 грн. Погашено заборгованості по простроченим відсоткам - 2718,40 грн. Заборгованість за тілом кредита, в тому числі поточним тілом кредита 42168,56 грн., заборгованість за простроченими відсотками 7664,88 грн. Загальна заборгованість за наданим кредитом 49833,44 грн. (а.с. 84 зворотній бік- 103). Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В матеріалах справи відсутні посилання на докази на підтвердження того, що одна зі сторін чи обидві сторони зверталися з заявами про припинення дії кредитного договору. Отже, строк дії договору не припинився. При цьому, суд також враховує, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, дії банку щодо виконання договору не оскаржені, власного розрахунку заборгованості не надано, клопотань про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту і її розміру. Крім того, судом детально перевірений розрахунок заборгованості, зокрема, за тілом кредиту, й загальна заборгованість складає 42168,56 грн., в зв`язку з чим твердження відповідача про наявність заборгованості в сумі 25000 грн., судом оцінюється критично, як таке, що спростоване дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010, а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 20.02.2012 року б/н, що є заборгованістю за тілом кредиту, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредита в розмірі 42 168,56 грн. Щодо стягнення відсотків за кредитом, суд дійшов наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що 25.05.2021 року [PERSON] окрім анкети заяви було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, за допомогою підпису на планшеті клієнтом, в якій сторонами погоджено умови кредиту та визначено, що ним отримано кредитну картку «Універсальна» та «Універсальна Голд». З даної заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг вбачається, що сторонами досягнуто згоди про розмір відсоткової ставки (а.с. 11-21). З наданих позивачем до суду письмових доказів беззаперечно вбачається, що сторонами були узгоджені умови щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості за відсотками в сумі 7664,88 грн. Заперечення відповідачем нарахування відсотків за кредитом, посилаючись на пункт 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у зв`язку з чим її може бути звільнено від нарахування відсотків за кредитом - судом оцінюються критично, оскільки регулюють звільнення від відповідальності та обов`язку щодо сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, тоді як в даному випадку, предметом спору є стягнення відсотків. Тобто, в даному випадку, норми закону, на які посилається відповідач як на підставу своїх заперечень з приводу нарахування відсотків за заборгованістю - не застосовуються. Крім того, зазначені відповідачем сімейні обставини, як доводи звільнення від сплати відсотків, також не є підставою для відмови в позовних вимогах в зазначеній частині. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Таким чином, враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконала, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотками обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved