Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що 04\~лютого 2020\~року між\~АТ «БАНК\~КРЕДИТ ДНІПРО»\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~22031000289563,\~відповідно до\~умов якого\~позивач надав\~відповідачу у\~тимчасове платне\~користування грошові\~кошти на\~споживчі потреби,\~а відповідач\~зобов`язалася\~повернути наданий\~кредит,\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом та\~комісії,\~що передбачені\~цим Договором,\~а також\~здійснити всі\~інші платежі\~за кредитом\~у встановлених\~цим Договором\~розмірах і\~строках та\~виконати свої\~зобов`язання\~за цим\~Договором в\~повному обсязі.\~Також,\~04\~лютого 2020\~року,\~між Відповідачем\~та ПрАТ\~«Страхова компанія\~«УНІКА Життя»\~було укладено\~договір добровільного\~страхування життя\~клієнтів \~ №\~ВР-22031000289563,\~предметом якого\~є майнові\~інтереси,\~що не\~суперечать закону\~та пов`язані\~з життям\~застрахованої особи.\~Вигодонабувачем,\~у разі\~настання страхового\~випадку,\~виступає АТ\~«БАНК КРЕДИТ\~ДНІПРО».\~Як зазначено\~в п.3.6\~договору страхування\~та п.1.5\~Кредитного договору,\~розмір страхового\~платежу,\~здійсненого на\~користь страховика,\~становив \~16\~821\~грн.\~ 50\~коп.\~Однак,\~відповідачка як\~позичальниця свої\~обов`язки за\~Кредитним договором\~не виконувала\~протягом тривалого\~проміжку часу,\~внаслідок чого\~утворилась заборгованість,\~загальний розмір\~якої станом\~на 03\~травня 2024\~року становить\~157\~341\~грн.\~52\~коп.\~та складається\~з наступного:\~ \~залишок простроченого\~кредиту -\~ 121\~078\~грн.\~38\~коп.;\~залишок прострочених\~відсотків \~2\~грн.\~ 10\~коп.;\~залишок прострочених\~комiсiй\~-\~36\~261\~грн.\~04\~коп. Таким, чином, враховуючи той факт, що відповідач в добровільному порядку суму боргу в розмірі 157\~341 грн. 52 коп. сплачувати не бажає, то позивач змушений звернутись до суду та стягнути її в примусовому порядку, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідача про розгляд справи було повідомлено неодноразово, однак своїм правом на подання відзиву він не скористався та будь-які заяви чи клопотання на адресу суду від нього не надходили. Конверт, який був направлений за останньою відомою адресою місця проживання та перебування, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Як встановлено судом, 04 лютого 2020 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22031000289563, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язалась повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за цим Договором в повному обсязі. Також, 04 лютого 2020 року, між Відповідачем та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» було укладено договір добровільного страхування життя клієнтів № ВР-22031000289563, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов`язані з життям застрахованої особи. Вигодонабувачем, у разі настання страхового випадку, виступає АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Як зазначено в п.3.6 договору страхування та п.1.5 Кредитного договору, розмір страхового платежу, здійсненого на користь страховика, становив 16\~821 грн. 50 коп. За положеннями ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення\~невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (частина друга статті 1050 ЦК України). Аналогічний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Згідно частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим, відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. В Постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З наданих\~доказів вбачається,\~що Банк\~надав на\~умовах,\~встановлених договором,\~кредитні кошти\~відповідачу,\~а відповідач\~порушив вказані\~умови,\~допустивши заборгованість.\~Крім того,\~з доказів,\~наданих Банком,\~чітко вбачається,\~що відповідачем\~допущено порушення\~умов договору\~починаючи з\~несплати щомісячного\~платежу в\~ зазначені\~строки,\~що обумовлено\~договором.\~Тому,\~ станом\~на03 травня 2024 року за відповідачкою рахується заборгованість в розмірі 157\~341 грн. 52 коп. та складається з наступного: залишок простроченого кредиту - 121\~ 078 грн. 38 коп.; залишок прострочених відсотків 2 грн. 10 коп.; залишок прострочених комiсiй - 36\~261 грн. 04 коп.. Тому, оцінивши докази по справі, суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, оскільки судом встановлено, що 04 лютого 2020 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем, на підставі\~ст.1054 ЦК України,\~було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, а відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам\~ ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши суму в розмірі 157\~341 грн. 52 коп. Таким чином, у відповідності до\~ст.1050 ЦК України,\~наслідками порушення\~боржником зобов`язання\~щодо повернення\~чергової частини\~суми кредиту\~є право\~позивача вимагати\~повернення всієї\~суми кредиту,\~що і\~дає суду\~підставу стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача вказану вище суму, тим самим задовольнивши позовні вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 2 422 грн. 40 коп., які були сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved