Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У квітні 2025 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дінпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.11.2022 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено кредитний договір № 22038000594068, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 248 871,78 грн, який зобов`язався повернути до 21.11.2032. Крім того, позичальник зобов`язаний сплачувати банку щомісячну комісію за обслуговування кредиту - 2,0% від суми кредиту, 0,001% річних за користування кредитом на строкову заборгованість та 56% річних на прострочену заборгованість за кредитом. Згідно з розрахунком, станом на 31.03.2025 загальний розмір заборгованості за вищевказаним кредитним договором становить 335 020,61 грн, який складається з: простроченого кредиту - 214 981,06 грн, прострочених відсотків - 0,49 грн, прострочених комісій - 120 129,06 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2025 вказану справу передано судді Усатовій І.А. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11 (№ 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено. У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України). З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, не зважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Судом установлено, що 21.11.2022 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено кредитний договір № 22038000594068, відповідно до якого банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі (пункт 1.1. договору). Відповідно до пункту 1.2. договору банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 248 871,78 грн; строк кредитування 120 місяців; кінцева дата повернення кредиту: 21.11.2032; цільове призначення: погашення заборгованості за раніше укладеним(и) кредитним(и) договором(ами), зазначений(ні) в п.5.1 кредитного договору, та інші споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту 2,0% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних. Згідно з пунктом 2.1 платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щорічної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних платежів. Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в строки та в розмірі встановленому кредитним договором. У той же час, позичальник систематично порушує умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, процентів та комісії. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 31.03.2025, заборгованість за кредитним договором № 22038000594068 від 21.11.2022 становить 335 020,61 грн, з яких 214 981,06 грн - сума простроченого кредиту; 0,49 грн - сума прострочених відсотків; 120 129,06 грн - сума прострочених комісій. Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першоїстатті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частиною першоюстатті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно із частиною першоюстатті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 335 020,61 грн. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно достатті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною другою статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимогчастини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першоюстатті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 ЦК України. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першоюстатті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом, кредитний договір № 22038000594068 від 21.11.2022, паспорт споживчого кредиту, заяву-згоду про приєднання до універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб АТ «Банк Кредит Дніпро» від 21.11.2022, розписку про отримання картки, підписані відповідачем, виписку по особовому рахунку відповідача та розрахунок заборгованості. Як вбачається із виписки по особовому рахунку відповідача він користувався наданими кредитними коштами. При цьому частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів. За вказаних обставин, а також ураховуючи те, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Положеннями ч.1 ст.142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого ним за подання позову судового збору, що становить 2010,12 грн. Враховуючи наведене, на підставі статей525,526,530,536,612, 625,1048,1049,1054,ЦК України, та

Outcome: approved