Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області через систему «Електронний суд» 25 вересня 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 99455,36 грн. та понесених судових витрат. Позов мотивовано тим, що 15 липня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (navce.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1421-5537. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту\~22 000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена відсоткова ставка 1,2 % в день; стандартна відсоткова ставка 1,5 % в день, дата повернення кредиту\~- 10.05.2025 року; комісія за видачу кредиту - 15% від суми кредиту. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор\~ А6705, для підписання кредитного договору № 1421-5537 від 15 липня 2024 року, інших супутніх документів та для підтвердження ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів). Позивач через партнера - АТ КБ «Приватбанк», з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року, перерахував відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі. Відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача станом на 02.09.2025 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 111049,36 грн., що включає: прострочену заборгованість за кредитом\~22 000,00 грн., прострочену заборгованість за нарахованими процентами\~у сумі 88 836,00 грн., прострочену заборгованість по комісії за видачу кредиту 213,36 грн. Разом з тим, позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості позивальнику за нарахованими процентами та комісією у сумі 11 594,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 99 455,36 грн. Враховуючи зазначене ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1421-5537 від 15.07.2024 року в розмірі 99 455,36 грн., що включає: прострочену заборгованість за кредитом\~22 000,00 грн., прострочену заборгованість за нарахованими процентами 77455,36 грн. та понесені судові витрати (а.с.1-16). Згідно відповіді №1843205 від 01.10.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с. 24). 17 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Скрибкою І.Ю. надані «додаткові пояснення у справі», в яких зазначено, що відповідно до ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Оскільки зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства позивачем при укладання договору був встановлений розмір денної процентної ставки 1,5%, що суперечить зазначеним вимогам ЗУ «Про споживче кредитування», що свідчить про недійсність правочину. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає, передбаченим цивільним законодавством засадам справедливості, добросовісності та розумності, покладає на споживача, який вважається слабкою стороною у договорі, непомірний тягар. Посилався на постанову ВП ВС від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 в якій зазначено, що суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Зазначив, що відповідачем сплачено частину боргу у розмірі 10 544,64 грн. Тому вважав «за необхідне зменшити заявлені позивачем до стягнення відсотки з 88 836 грн. до 3000,00 грн.» і стягнути з відповідача заборгованість у сумі 11 455,36 грн. заборгованість за тілом кредиту та 3000,00 грн. заборгованість за відсотками, в іншій частині позовних вимог - відмовити. Також звернув увагу суду на те, що позивачем не надано первинних документів, які б підтверджували отримання відповідачем грошових коштів та належність йому банківського рахунку. Представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, разом з позовною подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі (а.с. 20). Представник відповідача адвокат Скрибка І.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі 14 455,36 грн. з підстав, викладених у поясненнях. При цьому факт укладання договору та отримання [PERSON] кредитних коштів в розмірі 22 000,00 грн. від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не заперечував. Також підтвердив, що відповідачем сплачено частину боргу у розмірі 10 544,64 грн. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За вказаних обставин, судом здійснено судовий розгляд без участі належним чином повідомлених представника позивача та відповідача. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У пункті 1 частини 2\~статті 11 ЦК України\~передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст. 12,\~13 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» є юридичною особою, фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ІК № 116 від 01.08.2013 року, яке видане Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] 15 липня 2024 року укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1421-5537 (далі Договір) у письмовій формі у вигляді електронного документа за допомогою веб-сайту (navce.in.ua). Відповідно до п. 3.1 Договору цей Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні\~Закону України «Про електронну комерцію». Умовами Договору передбачено: -розмір кредитного ліміту 22 000,00 грн. (п. 4.1); -кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (п.4.2); -плата за\~видачу кредиту\~передбачена у\~формі процентів\~за користування\~Кредитом та\~комісії за\~видачу кредиту,\~тип процентної\~ставки за\~користуванням кредитом\~ фіксована;\~процентна ставка\~за користуванням\~кредитом не\~змінюється протягом\~усього строку\~користування кредитом,\~однак позичальнику\~на умовах,\~вказаних у\~цьому Договорі\~(програма\~лояльності),\~може надаватися\~можливість скористатися\~кредитом за\~зниженою процентною ставкою,\~тип комісії\~ одноразова\~комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі Кредиту (п. 4.3); -базовий період складає 14 (чотирнадцять) календарних днів (п.4.4); -нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою) (п.4.6); -комісія за\~видачу кредиту\~становить 15,00\~% від суми виданого кредиту (п.4.7); -строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення (виплати) кредиту 10.05.2025 року (п.4.9); -реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 27138.17 процентів (п. 4.10); -орієнтовна загальна\~вартість кредиту\~на дату\~укладення цього\~договору (за\~весь строк\~кредитування)\~складає:\~113\~608.97\~грн. та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу Кредиту та проценти за користування Кредитом (п.4.11); -позичальник зобов`язується повертати кредитодавцю отриманий кредит у останні дні останніх 8 (восьми) базових періодів строку кредитування згідно Графіку платежів за Договором за зниженою ставкою (Додаток № 2 до цього Договору), шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування суми грошових коштів у повному розмірі виданого кредиту на банківський рахунок кредитодавця (п. 5.1); -позичальник має право у будь-який час повністю або частково достроково повернути отриманий кредит (п.5.3); -якщо позичальник бажає достроково здійснити повернення частини Кредиту у довільній сумі, позичальник зобов`язаний повідомити Кредитодавця про намір часткового дострокового повернення Кредиту шляхом подання відповідної заяви із зазначенням суми та запланованої дати оплати коштів (п.5.5). У п. 12.1 Договору зазначено, що цей договір та Правила разом складають єдиний Договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту. Укладаючи цей Договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. В пункті 13 Договору містяться персональні дані [PERSON] , в тому числі дані паспорта, РОНКПП, і-mail. Для підписання договору [PERSON] було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором одноразовим паролем (номер пароля А6705). Відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 22 000,00 грн.\~15.07.2024 року шляхом безготівкового переказу грошової суми на його банківський рахунок [NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту та листом АТ КБ «Приватбанк» про перерахування кошів від позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay, та не заперечується стороною відповідача. \~ \~ \~ \~Таким чином, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного Договору. \~ \~ \~ \~За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. За правилами статей\~ 626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено\~статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. За приписами частини 1, 2 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям\~Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію»\~(далі - Закон № 675-VIII) на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Відповідно до п. 5, 6, 7 ч. 1 ст. 3 \~Закону № 675-VIII : електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Згідно ч. 3, 4, 6, 8, 12 ст. 11 \~Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону\~ № 675-VIII передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~ "Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~ "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом. Частина 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року проте у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису позичальником: «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Як встановлено судом [PERSON] шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора «А6705», отриманого від ТОВ «Укр Кредит Фінанс», прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції товариства), тобто електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1421-5537 від 15 липня 2024 року між сторонами є укладеним, та сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Аналізуючи в сукупності докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що факт укладання Договору є доведеним, натомість відповідачем будь-яких доказів на спростування останнього до суду подано не було. Зазначений договір відповідачем не оспорювався, недійсними в судовому порядку не визнавався, а відтак є чинним і підлягає до виконання. Як зазначалося, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором виконало та надало кредит в сумі 22 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів 15 липня 2024 року на його банківський рахунок [NUMBER] . Відповідачем 29.07.2024 року сплачено 10 544,64 грн. які віднесено позивачем на сплату комісії та процентів за Договором. Доказів повернення відповідачем кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима у повному обсязі матеріали справи не містять. Отже позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, а відповідач свої зобов`язання за договором у повному обсязі не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором. Згідно з розрахунком наданим позивачем станом на 02.09.2025 року заборгованість становить: основний борг 22 000,00 грн., залишок відсотків 88 836,00 грн., залишок комісій 213,36 грн., всього 111 049,36 грн. Разом з тим, позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості позивальнику за нарахованими процентами у сумі 11594,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 99455,36 грн. що відповідає критеріям розумності і справедливості. Враховуючи зазначене ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1421-5537 від 15.07.2024 року в розмірі 99 455,36 грн., що включає: прострочену заборгованість за кредитом\~ 22 000,00 грн., прострочену заборгованість за нарахованими процентами 77455,36 грн. Підставою звернення ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до суду є порушення зобов`язання зі сторони відповідача договору, а саме несплата заборгованості за кредитом та відсотками за його користування. Відповідач [PERSON] не погодився із розрахунком боргу, з посиланням на ті обставини, що ним 29.07.2024 року сплачено 10 544,64 грн., крім того вважав неправомірним застосування позивачем процентної ставки у розмірі 1,5 % в день, як такої що суперечить вимогам ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування». Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі N 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Щодо нарахованих позивачем процентів за користування кредитом, суд виходить з такого. 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п.п. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції Закону № 3498-ІХ) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Згідно із ч. 5 ст. 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Відповідно до розділу IІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Згідно із карткою документа Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/card/3498-20) визначено, що дата публікації є 23.12.2023, дата набрання законної сили - 24.12.2023. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Як встановлено судом договір № 1421-5537 укладений між сторонами 15 липня 2024 року, тобто вже після набрання чинності Законом № 3498-ІХ України. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Отже, застосування за договором № 1421-5537\~від 15\~липня 2024\~року денної процентної ставки в розмірі 1,5 % суперечить ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції Закону № 3498-ІХ), у зв`язку з чим дана умова договору є нікчемною. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне здійснити перерахунок нарахованих процентів, виходячи із максимально допустимого розміру денної процентної ставки, визначеного Законом України «Про споживче кредитування» за період із 15 липня 2024 року до 10.05.2025 року (строк кредитування), що становить 66000,00 грн. (22000,00 грн. х 300 днів х 1% = 66000,00 грн.). Відтак, доводи сторони відповідача щодо невірного обрахунку стягуваних позивачем процентів знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи. Щодо нарахування комісії суд зазначає наступне. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011\~у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті\~1, статті\~11, частини восьмої статті\~18, частини третьої статті\~22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України\~(справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті\~1, статті\~11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом\~витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином,\~Законом України «Про споживче кредитування»\~передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. Разом з тим, відповідно до частин першої-другої, п`ятої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції станом на дату укладення договору в цій справі), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 (провадження №12-304гс18) сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення». Згідно з Правилами про споживчий кредит, затвердженими\~постановою Правління Національного банку України від 08 червня 2017 року №49, банком передбачалось внесення плати за додаткові та супутні послуги, зокрема: за ведення рахунку; розрахунково-касове обслуговування; комісія за надання кредиту; інші послуги банку. Під іншими послугами мала бути зазначена інформація за кожним видом платежу (тобто, у разі розширення переліку платежів перелік колонок має бути відповідно доповнений). Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 12 вересня 2023 року у цивільній справі №204/224/21, констатуючи відсутність виключної правової проблеми з приводу встановлених банками різного роду комісій у кредитних договорах, які є нікчемними, наголосила на тому, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення\~Конституції України, не відповідає, передбаченим\~статтею 3 ЦК України\~загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя\~статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої\~статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі (а) за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи (б) за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи (в) за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Для кваліфікації умови кредитного договору як оспорюваної чи нікчемної має значення не назва комісії, а її зміст, тобто перелік дій банку, за які він цю комісію передбачив. Вказане однаково стосується й установленої у кредитному договорі комісії за обслуговування кредиту, розрахунково-касове обслуговування. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 (провадження №61-4202сво22) зазначено, що: «згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі\~не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг\~ кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору.\~За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. В даній справі позивачем не зазначено та не надано доказів наявності, переліку супутніх послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні Договору, розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тому положення кредитного Договору щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за видачу кредиту у розмірі 15% від суми кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Як встановлено судом, частина сплачених коштів за Договором зараховувалась позивачем на погашення комісії, в той час як така не підлягала сплаті, оскільки положення Договору в цій частині є нікчемними, а мала бути зарахована в рахунок погашення як тіла кредиту, так і відсотків за користування кредитними коштами у порядку, визначеному\~ст.19 Закону України «Про споживче кредитування». Зі змісту\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. У відповідності до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 77455,36 грн. (22000,00 грн. (тіло кредиту) + 66000,00 грн. (проценти за користування) 10455,64 грн. (сплачено) = 77455,36 грн.), яка складається з 22000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 55455.36 грн. -заборгованості по відсоткам. Щодо посилання представника відповідача на відсутність первинних облікових документів на підтвердження заборгованості, суд зазначає, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні\~Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~та відповідно до виданої товаристу ліцензії. Таким чином, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Оскільки, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь який первинний бухгалтерський документ стосовно рахунку [PERSON] фінансова установа не може, оскільки не володіє такою інформацією. Разом з тим, суд враховує, що сторона відповідача не спростовувала факт отримання [PERSON] кредиту у розмірі 22000,00 грн. Щодо посилання представника відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, то слід зазначити, що у даній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що,

Outcome: partial