Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дітей: доньку [PERSON] , 2014 року народження, сина [PERSON] , 2008 року народження, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 серпня 2022 року шлюб із відповідачем розірвано. З 2020 року відповідач проживає окремо, переїхавши у м. Київ, а з початку повномасштабного вторгнення в Україну перебуває на службі у Збройних Силах України. Вказує, що діти проживають разом з нею та їхнім вихованням вона займається самостійно. Із відповідачем була домовленість щодо надання ним добровільно щомісячно фінансової допомоги на утримання дітей, розмір якої залежав від доходу [PERSON] та потреб дітей, пов`язаних із навчанням, та протягом усього періоду відповідач надава таку допомогу. Однак, на її пропозицію на початку жовтня 2025 року, і у зв`язку із збільшенням витрат на навчання сина, щодо врегулювання питання фінансової допомоги у розмірі частки від доходу відповідача у судовому порядку, відповідач погодившись на такий порядок, водночас остаточного свого рішення з даного приводу так і не повідомив, жодних дій зі своєї сторони не вживав та повністю припинив з нею спілкування. Позивачка зазначає, що з жовтня 2025 року їхній син розпочав навчання в університеті, при цьому відповідач має постійний дохід, має можливість сплачувати аліменти на дітей, не має на своєму утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини чи батьків, у зв`язку із наведеним просить позов задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивачка заявлені нею позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених нею у позові, просила суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, судом вживались заходи для належного повідомлення останнього про дату, час та місце судового розгляду справи, зокрема і шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви разом із долученими до неї додатками на електронну адресу віповідача та 15.12.2025 відповідач за допомогою підсистеми «Електронний Суд» подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд вказаної справи проводити за його відсутності. У визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на час ухвалення судового рішення у справі також не надходила. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відтак, враховуючи, що неявка відповідача у даному випадку не перешкоджає розгляду справи, суд із врахуванням положень ст. 211 ЦПК України, приходить до висновку за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого відповідача. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 серпня 2022 року, що набрало законної сили 14 люого 2023 року, розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим 18 жовтня 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. Згідно з відомостями Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/016481247 від 07.11.2025, № 2025/016480978 від 07.11.2025 та № 2025/016480977 від 07.11.2025 встановлено, що місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] зареєстровано за адресою проживання їхньої матері позивачки у справі [PERSON] : [ADDRESS] . Із акта ЛКП «Сигнівка» від 13.11.2025 встановлено, що [PERSON] , син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідки про зарахування іноземця на стаціонарне навчання від 18.10.2025 зарахований на період з 01.10.2025 на стаціонарне навчання до Ягеллонського університету у Кракові. Відповідно до довідки № 586 від 07.11.2025, виданої Ліцеєм № 18 Львівської міської ради встановлено, що [PERSON] дійсно навчається у 6-А класі у ліцеї № 18 ЛМР. При цьому, згідно довідки Військової частини [NUMBER] від 26.07.2022 № 1122 [PERSON] дійсно призваний на військову службу з 28.02.2022. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, оцінивши встановлені в ході судового розгляду справи обставини та зібрані докази у своїй сукупності, беручи до уваги, що положенням ст. 180 Сімейного кодексу України, яким передбачено обов`язок утримання дітей до досягнення ними повноліття, такий обов`язок в той же час покладено на обох батьків,

Outcome: approved