Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивачка 22 серпня 2025 року звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 7000 гривень на кожну дитину щомісячно. Позов обґрунтовано тим, що 20 листопада 2010 року сторони уклали церковний шлюб. Також у них народилось двоє спільних дітей дочка [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою. У березні 2024 року відповідач пішов з дому та залишив дітей цілком на утримання позивачки. Позивачці важко самій утримувати дітей, тому вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Щомісячні витрати на утримання однієї дитини в середньому складають 14 000 грн., що включає харчування, поточне медичне обслуговування, витрати на заняття спортом та музичну школу, придбання одягу та взуття, витрати на книжки, зошити та канцелярське приладдя, харчування у школі, засоби особистої гігієни, поповнення мобільного телефону, оплата комунальних послуг, дозвілля. Крім того, донька мають\~ захворювання органів зору, тому їм потрібне постійне лікування. Також діти потребують щорічного оздоровлення, що також вимагає значних матеріальних витрат. Позивачка самостійно не може покривати всі витрати, а відповідач має достатньо коштів на утримання дітей, є фізично здоровим, працездатним, отримує щомісячний дохід, у власності має нерухомість, транспортний засіб, інших осіб чи дітей на утриманні немає, а тому може сплачувати аліменти у розмірі по 7000 грн. на кожну дитину щомісячно. 29 вересня 2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково в сумі по 1600 грн. на кожну дитину. Також представник зазначив, що відповідач щомісячно, у добровільному порядку, сплачує аліменти на обох дочок у розмірі 3200 грн. відповідач працює офіційно та отримує дохід у розмірі 8000 грн., а з відрахуваннями приблизно 6200 грн. Доводи позивачки, що вона щомісячно витрачає на утримання дітей 28 000 грн. є необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами. 29 вересня 2025 року позивачка подала відповідь на відзив у якій зазначила, що відповідач не має бажання займатися вихованням дітей, проводити з ними час, але він має обов`язок по їх утриманні. Також зазначає, що вона намагалась врегулювати питання утримання дітей добровільно, зверталась в єпархію та до єпископа, оскільки відповідач є священиком, але питання не вдалося вирішити, з жовтня місяця відповідач почав добровільно «кидати» на картку по 1600 гривень на кожну дитину. В позовній заяві вона описала всі витрати, які йдут на дітей та вони не є сталими. Відповідач має також неофіційний дохід, оскільки працює в церкві свого батька, а його батько володіє ритуальним будинком на Набережній 28В. Відповідач заробляє також тим, що організовує походи в гори на конях для іноземних туристів, працює як гід, веде сайт де можна замовити автомобіль для поїздки в Буковель та сайт з перевірки паспортів для іноземців. Відповідач 15 жовтня 2025 року надав письмові пояснення по справі в яких зазначив, що він дійсно пішов з дому через постійні сварки, докори, які ініціювала позивачка, але при цьому він не припинив утримувати дітей, залишав кошти на утримання дітей, відвідував дітей, намагався з ними проводити час, ми їздили разом у поїздки, поки позивачка не почала забороняти це робити, налаштовувала дітей негативно щодо нього. Щодо інтернет бізнесу, то відповідач припинив підприємницьку діяльність з того часу, як пішов з дому. На даний час відповідач проживає зі своїми батьками та може сплачувати аліменти в сумі по 1600 грн. щомісячно на кожну дитину. 13 листопада 2025 року позивачка надала додаткові письмові пояснення в яких підтримала все раніше зазначене. Позивачка та її представник в судовому засідання 27 жовтня 2025 року позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові, відповіді на відзив, просили стягувати аліменти в розмірі 7000 грн. на кожну дитину щомісячно. Представник відповідача у судовому засіданні 27 жовтня 2025 року заперечив щодо задоволення позовних вимог із підстав наведених у відзиві, пояснив, що дохід відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі 7000 грн. щомісячно на кожну дитину та такий розмір аліментів є необґрунтованим. В наступні засідання сторони та їх представники не з`явилися. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з його хворобою, але жодних доказів суду не надав, тому суд ухвалив продовжити розгляд справи без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва таїнства подружжя, сторони уклали церковний шлюб 20 листопада 2010 року (а.с.4). [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , а [INFO] дочка [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.5, 6). Діти зареєстровані та проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Відповідач проживає окремо від позивачки та дітей, вказана обставина ним визнається. Позивачка зазначає, що відповідач відмовився утримувати дітей, кошти на їх утримання надає мінімальні в розмірі по 1600 грн. Як вбачається із копій квитанцій, починаючи з жовтня 2024 року, відповідач перераховував позивачці грошові кошти у розмірі 3200 грн. як аліменти на утримання дітей (а.с.37-48). Мій сторонами склалися негативні стосунки, також існує спір щодо поділу спільного майна подружжя (а.с.49-53). За 2024-2025 роки позивачка майже не отримувала доходу, що підтверджується відповіддю з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми їх доходів (а.с.120). Відповідач натомість отримує стабільний дохід у формі заробітної плати в розмірі 8000 грн., а також в лютому 2024 року отримав дохід як підприємець, що також підтверджується відповіддю з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми їх доходів (а.с.121-122). Станом на 27.10.2025 підприємницька діяльність відповідача припинена, що підтверджується відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців (а.с.123). На підтвердження понесення витрат на утримання дітей позивачка надала їх медичні довідки, копії квитанцій про оплату занять в басейні та музичній школі, харчування у школі та інші (а.с.9-12, 150-152). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує потреби дітей щодо належного утримання, вік батьків, доходи платника та одержувача аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також часткового визнання відповідачем розміру аліментів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачка у позовній заяві зазначає, що відповідач отримує не офіційні доходи, але доказів таких суду не надано. Також позивачкою не обґрунтовано розмір аліментів на одну дитину в сумі 7000 грн., суд вважає такий розмір дещо завищеним. Якщо діти хворіють, або займаються певними видами спорту і це потребує додаткових витрат, по позивачка вправі звернутись до суду із окремим позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей, у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітня. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивачка звернулась із позовом до суду 22 серпня 2025 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1211 гривень 20 копійок судового збору на користь держави. На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial