Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

17.11.2025 року позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 23.04.2007 року вона із [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Косівського районного суду від 30.09.2025 року шлюб між сторонами було розірвано. Під час перебування у шлюбі у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем. Зважаючи на те, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей позивач вимушена звернутись до суду із позовом про стягнення із відповідача на утримання дітей аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки її дохід не може забезпечити необхідне утримання дітей сторін [PERSON] та [PERSON] . Відповідач спроможний сплачувати аліменти на дітей сторін, із нього не стягуються аліменти на інших осіб та він не має іншої сім`ї, інших дітей, утриманців чи непрацездатних батьків. Представник відповідача [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги сторона відповідача визнає частково та погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 2500 грн., мотивуючи тим, що [PERSON] приймає участь вихованні та розвитку дітей сторін, наразі має іншу сім`ю та вагітну дружину і його дохід на даний час не є стабільним, а розмір його доходу не може забезпечити сплату ним аліментів у сумі 8000 грн на місяць. Просить врахувати його матеріальний та сімейний стан, а також принцип рівності батьків щодо їх обов`язку по утриманню дітей. Позивач в судове засідання не з`явилась, у поданій до суду заяві просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач та його представник в судове засідання не прибули, представник відповідача [PERSON] подала до суду заяву із проханням розглядати справу у відсутності сторони відповідача. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: судом встановлено, що батьком неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.16) та серії [NUMBER] (а.с.17) відповідно. Згідно довідки №156 від 07.11.2025 року та Акту обстеження матеріально-побутових умов життя Яблунівської селищної ради №30 від 07.11.2025 року: [PERSON] зареєстрована та фактично проживає разом із колишнім чоловіком [PERSON] і дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] (а.с.18, 19-20). Факт проживання неповнолітніх дітей сторін [PERSON] , [PERSON] із матір`ю не заперечується та не спростовується відповідачем. Враховуючи відсутність добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації їх обов`язку щодо утримання і матеріального забезпечення дітей наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] , [PERSON] . Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач перебуває у шлюбі із [PERSON] , зареєстрованому 08.11.2025 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] . Так, суд бере до уваги те, що відповідач не працевлаштований, має іншу сім`ю та вагітну дружину; сторони не мають стабільного доходу. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2025 року становить 8000 гривень. Враховуючи, що відповідач не працевлаштований суд виходить саме з цієї суми встановленої законом мінімальної заробітної плати. 50% від 8000 гривень складає - 4000 гривень. Прожитковий мінімум для неповнолітньої дитини віком від 6 до 18 років становить 3196. 50% від 3196 гривень складає 1598 гривень. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину відповідного віку становить 3196 грн. Згідно ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження»: загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. 70% від 8000 становить 5600 грн. Отже, запропонована відповідачем сума аліментів відповідає передбаченому законом мінімальному розміру аліментів на одну дитину. Так, розмір аліментів не повинен перевищувати 5600 гривень на обох дітей та не бути меншим 1598 гривні на одну дитину. З урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, недоведеність позивачем спроможності відповідача виплачувати на утримання дітей аліментів у сумі саме по 8000 гривень щомісяця та/або витрат відповідача на придбання нерухомого або рухомого майна вартістю понад десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, наявності у відповідача майна чи майнових прав, зважаючи на тенденцію зростання\~розміру прожиткового\~мінімуму на\~дитину відповідного\~віку і\~мінімальної заробітної\~плати для\~працездатних осіб - суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2800 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1 ст.192 СК України). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 17.11.2025 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. На підставі ст.ст.141, 180-185, 191 СК України,

Outcome: partial