Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

ТОВ «Фінфорс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги наступним. 16 листопада 2020 року між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1112282-A, а 17 лютого 2021 року між ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «Фінфорс» укладено договір факторингу № 40071779-90, у відповідності до умов якого ТОВ «СС Лоун» передає (відступає) ТОВ «Фінфорс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінфорс» приймає належні ТОВ «СС Лоун» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до додатку до договору факторингу № 1 - реєстру боржників від 17 лютого 2021 року до договору факторингу № 40071779-90 від 17 лютого 2025 року, ТОВ «Фінфорс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40 679,20 грн, з яких: 14 950,00 грн - тіло кредиту; 25 729,20 грн - нараховані проценти. Після передачі права вимоги за кредитним договором відповідач не виконала свій обов`язок перед позивачем та має непогашену заборгованість в сумі 40 679,20 грн. 25 вересня 2025 року ухвалою суду клопотання представника ТОВ «ФІНФОРС» про витребування доказів задоволено, витребувано у АТ КБ «Приватбанк» зазначені в клопотанні докази (а.с. 13). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 6). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи належно повідомлена за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку (а.с. 15, 22-24, 29-31, 33). Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст. 610, 611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 16 листопада 2020 року на підставі анкети позичальника, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ТОВ «СС Лоун») між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1112282-A (а.с. 36-44), підписано додаткові угоди до договору кредитного договору № 1112282-A та угоди до договору кредитного договору № 1112282-A про продовження строку дії кредитного договору № 1112282-A (а.с. 45-52), паспорт споживчого кредиту, які підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором f11628. У відповідності з п.п. 2.6.1. договору передбачено, що сума кредиту складає 14 950 грн. Згідно п.п. 2.6.2 договору строк кредиту - з 11 листопада 2020 року по 15 грудня 2020 року. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в графіку платежів, в розділі 3 цього договору. Згідно положень п.п. 2.6.4 розділу 2 договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0.63 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 229.95%. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а саме - за період з дати видачі/отримання кредиту і до запланованої дати повернення кредиту включно. П. 5.1 договору передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування кредитом. Для продовження строку користування кредитом позичальник сплачує кредитору нараховані проценти за ту кількість днів, на яку бажає продовжити строк. П/п. 5.7.2 договору передбачено, що в період автопролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 4.15%. З огляду на вказане, в даному випадку сторонами погоджено умови кредитування, зокрема суму кредиту, розмір та порядок нарахування відсотків, строк повернення кредитних коштів. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 1112282-A від 16 листопада 2020 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту відповідач має заборгованість в сумі 40 679,20 грн, з яких: 14 950,00 грн - тіло кредиту; 25 729,20 грн - нараховані проценти. Відповідно до повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 06 листопада 2025 року, виписки по особовому рахунку [PERSON] встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту, на яку 16 листопада 2020 року було зараховано кошти в сумі 14 950 грн (а.с. 26-27). 17 лютого 2021 року між ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «Фінфорс» укладено договір факторингу № 40071779-90, у відповідності до умов якого ТОВ «СС Лоун» передає (відступає) ТОВ «Фінфорс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінфорс» приймає належні ТОВ «СС Лоун» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 40071779-90 від 17 лютого 2024 року, витягу з реєстру боржників від 17 лютого 2021 року до договору факторингу № 40071779-90 від 17 лютого 2021 року, ТОВ «Фінфорс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40 679,20 грн, з яких: 14 950 грн - тіло кредиту; 25 729,20 грн - нараховані проценти. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 листопада 2020 року № 1112282-А, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, а також нарахованих відсотків. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконала, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Outcome: approved