Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У позовній заяві представник позивача ТОВ «Українські фінансові операції» просить стягнути з відповідача [PERSON] кредитну заборгованість за договором № 4418507 від 25.02.2024 в загальній сумі 185622,83 грн та понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн, а також на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Вимоги обґрунтовано тим, що кредитний договір № 4418507 від 25.02.2024 був укладений між відповідачем [PERSON] як позичальником та ТОВ «Лінеура Україна» як кредитодавцем. За умовами договору відповідач отримала у кредит 22500,00 грн на 360 днів з 25.02.2024 по 19.02.2025 шляхом перерахування цих коштів на її платіжну картку на умовах строковості, зворотності та платності, зобов`язавшись повернути позику і сплатити відсотки. Договором передбачено понижену процентну ставку 1,5% в день, яка застосовується у пільговий строк перші 20 днів, а при невиконанні умов договору у вказаний строк застосовується повна ставка 2,5% в день. У період з 25.02.2024 по 25.11.2024 кредитором було нараховано проценти в загальній сумі 115310,45 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань, 25.11.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 25/11/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача за указаним кредитним договором на загальну суму боргу 149060,41 грн, з яких: 22499,96 грн тіло кредиту, 115310,45 грн проценти, 11250,00 грн штраф/неустойка. Станом на дату укладення договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024, строк дії кредитного договору не закінчився, а тому в межах дії його строку позивачем у період з 26.11.2024 по 19.02.2025 здійснено нарахування процентів за повною процентною ставкою (2,5%) у сумі 47812,415 грн. Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги до позивача відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки позивача, ані на рахунки первісного кредитора. За викладених обставин відповідач має заборгованість перед позивачем в загальній сумі 185622,83 грн, яка складається із тіла кредиту 22499,96 грн та відсотків 163122,865 грн (115310,45 + 47812,415), яку позивач просить стягнути на свою користь. Крім того, позивач в порядку ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України просить зобов`язати орган (особу), який здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нарахувати інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України. Відзиву на позовну заяву відповідач не подала. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, висловив згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті двічі належним чином була повідомлена, у тому числі шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судові засідання не з`явилась, про причини неможливості розгляду справи за її відсутності не сповістила. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі № 911/3142/19 висловив правову позицію про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. З огляду на викладене суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами (ч.2 ст.247 ЦПК України). За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за від-сутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення у цій справі є 17 грудня 2025 року - дата складення повного судового рішення. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 25 лютого 2024 року у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали договір № 4418507 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору ТОВ «Лінеура Україна» надає [PERSON] кредитні кошти в сумі 22500,00 грн на строк 360 днів шляхом перерахування цих коштів на електронний платіжний засіб (платіжну картку) [NUMBER] (п.1.2, п.1.3, п.2.1). За користування кредитом передбачені стандартна та знижена процентні ставки: стандартна процентна ставка становить 2,5% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 (п.4.1); знижена процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 15.03.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку із чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайний (стандартних) умовах (п.4.2). Перерахування 25 лютого 2024 року кредитних коштів в сумі 22500,00 грн на банківську картку відповідача [NUMBER] підтверджується листом ТОВ «Пейтек» № 20241219-154 від 19.12.2024 та інформацією АТ КБ «Приватбанк» від 08.09.2025 № 20.1.0.0.0/7-250902/37316-БТ. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 4418507 від 25.02.2024 станом на 25.11.2024 року у відповідача перед ТОВ «Лінеура Україна» виникла заборгованість у сумі 149060,41 грн, з яких: тіло кредиту - 22499,96 грн, відсотки 115310,45 грн, штрафні санкції 11250,00 грн. 25.11.2024 між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № 25/11/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило за грошові кошти ТОВ «Українські фінансові операції» право грошової вимоги, строк зобов`язань яких настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Лінеура Україна». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно з витягом із реєстру боржників до договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024 ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4418507 від 25.02.2024 в сумі 149060,41 грн, з яких: 22499,96 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 115310,45 грн - сума заборгованості за відсотками; 11250,00 грн - сума заборгованості за штрафами. ТОВ «Українські фінансові операції» після відступлення права вимоги за Кредитним договором до відповідача у межах строку дії договору нараховано відсотки за користування кредитом за процентною ставкою 2,5% у сумі 47812,50 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором № 4418507 про надання споживчого кредиту від 25.02.2024 за 85 календарних днів (26.11.2024-18.02.2025). Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідач не здійснювала платежів для погашення заборгованості за кредитним договором. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Статтю 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України). Досліджені в справі докази свідчать, що укладений між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] договір № 4418507 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.02.2024 відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію», у ньому визначені усі істотні умови, характерні для кредитних договорів. Після підписання договору у його сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Досліджені у справі докази належним чином підтверджують виконання кредитором ТОВ «Лінеура Україна» своїх договірних зобов`язань, а саме надання відповідачу кредитних коштів в обумовленій договором сумі 22500,00 грн. Позивач ТОВ «Українські фінансові операції» приєднаним до позову договором факторингу з додатками довів набуття ним права вимоги до відповідача за договором № 4418507 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.02.2024, а відтак є належним позивачем у спірних правовідносинах. Відповідно до складених ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» розрахунків заборгованості відповідач має перед позивачем заборгованість в загальній сумі 185622,83 грн, з яких: 22499,96 грн тіло кредиту, 163122,865 грн - відсотки. Сума за тілом кредиту відповідає умовам договору, відповідачем не погашена ні позивачу, а ні первісному кредитору, тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Стосовно заборгованості по відсотках, то суд у цій частині враховує чинне на дату укладення кредитного договору законодавство України. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5, якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Передбачений пунктом 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч.2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Згідно з ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Кредитний договір № 4418507 укладений 25 лютого 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умови договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,50% та 2,5% є нікчемними в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Укладаючи 25 лютого 2024 року кредитний договір первісний кредитодавець не мав законних підстав визначати процентні ставки на рівні 1,5% та 2,5% за кожен день користування кредитом, оскільки максимальний розмір денної процентної ставки у даному випадку не міг перевищувати 1%. У зв`язку з цим суд здійснив власний розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем: 22500,00 грн (сума боргу) х 1% : 100% х 360 (днів) = 81000,00 грн. Із розрахунку заборгованості первісного кредитора встановлено, що відповідач здійснив погашення кредитного зобов`язання по нарахованих відсотках на загальну суму 34874,54 грн (5737,5 + 8324,87 + 9562,33 + 11249,8). Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за відсотками становить 46125,46 грн (81000,00 - 34874,54). При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання щодо погашення кредиту, відсотків за його користування належним чином не виконувала, тим самим порушила умови договору, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість, яка складається із тіла кредиту в сумі 22499,96 грн та відсотків, розмір яких з урахуванням положень ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», становить 46125,46 грн, а всього 68625,42 грн, які підлягають стягненню в користь позивача в судовому порядку. Представник позивача також в порядку ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України просить суд зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за відповідною формулою, а також роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. За змістом частин 10, 11 статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Отже, зміст наведеної норми передбачає можливість суду зазначення в рішенні про нарахування саме відсотків або пені, натомість представник позивача просить через орган виконання здійснювати нарахування інфляційних втрат та 3 % річних у відповідності до ст.625 ЦК України, що в розумінні Цивільного кодексу України є різними інституціями. Окрім того, відповідно до п.18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З врахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для зазначення в рішенні про нарахування до моменту виконання рішення про стягнення боргу, платежів, передбачених ст.625 ЦК України. Таким чином, з вищенаведених підстав і мотивів позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 36,97 % таких вимог. У позовній заяві представник позивача також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Надання позивачеві правничої допомоги підтверджується: укладеним між позивачем ТОВ «Українські фінансові операції» і адвокатом Дідухом Є.О. договором про надання юридичної допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024, заявкою № 4418507 на виконання доручення до указаного договору, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5972/10, детальним описом робіт (наданих послуг) № 4418507-2025 від 20.07.2025, актом № 4418507 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20.07.2025, рахунком на оплату № 4418507-2025 від 20.07.2025. Отже, враховуючи належне документальне підтвердження позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу та часткове задоволення позову (36,97 %), у відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3697,00 грн таких витрат.

Outcome: partial