Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

31 липня 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Марченко Ніна Іванівна, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.07.2025 розірвано шлюб між нею та Відповідачем, зареєстрований 07.06.2014. У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з Позивачем за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу Відповідач періодично надає матеріальну допомогу в утриманні дітей, проте робить це на власний розсуд. Позивач вважає, що інтересам дітей відповідатиме стабільне систематичне надання фінансової допомоги їхнім батьком. Крім того, після народження молодшого сина [PERSON] , Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому Відповідач, маючи стабільний постійний дохід у ТОВ «ПКТ «Технолоджиз», задовільний стан здоров`я та відсутність на утриманні інших дітей, має сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення молодшим сином 3-х років. Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також аліменти на своє утримання до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 04.08.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У строк для подачі відзиву на позов, 01.09.2025, до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Полянська К.В., у якій він просить стягнути на його користь з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , мотивуючи вимогу його фактичним проживанням з батьком. Також просить здійснити зарахування зустрічних аліментних зобов`язань між сторонами у разі задоволення судом первісного та зустрічного позовів. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що подружні відносини між сторонами не склалися і вони фактично ще до розірвання 09.07.2025 шлюбу з лютого 2025 року не проживають разом. Старший син сторін [PERSON] проживає разом з Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про проживання без реєстрації, та з лютого 2025 перебуває на повному його утриманні. Позивач за зустрічним позовом у добровільному порядку регулярно пересилав на користь Відповідача за зустрічним позовом грошові кошти на її утримання та утримання дітей, починаючи з 15.02.2025, загальна сума яких склала 68\~070, 63 грн, що становить 11\~345, 11 грн щомісячно. Ухвалою суду від 15.09.2025 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву, об`єднано її в одне провадження з первісним позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Цією ж ухвалою здійснено перехід від розгляду цивільної справи за первісним за зустрічним позовами в порядку спрощеного провадження в загальне позовне провадження. Підготовче судове засідання у справі призначено на 17.10.2025. Через систему документообігу «Електронний Суд» 30.09.2025 від представника позивача за первісним позовом адвоката Марченко Н.І. до суду надійшов відзив на зустрічний позов. У відзиві представник Відповідача за зустрічним позовом звертає увагу суду, що за інформацією Відповідача [PERSON] 19.08.2025 придбав у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , у якій фактично і проживає, а у квартирі [ADDRESS] лише зареєстрований. Акт про фактичне проживання [PERSON] та старшого сина сторін [PERSON] сторона Відповідача за зустрічним позовом вважає неналежним доказом, оскільки він містить недостовірні дані, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] проживає у квартирі без реєстрації. Натомість малолітній [PERSON] має зареєстроване місце проживання разом з матір`ю: [ADDRESS] , сторона Позивача за зустрічним позовом не надала суду доказів, що фактичне місце проживання дитини було змінене за згодою матері, органу опіки та піклування або суду. Що [PERSON] періодично залишається ночувати у квартирі [ADDRESS] , де проживає його дід, пояснюється тим, що вдома у матері проживає менший спільний син сторін [PERSON] , який заважає [PERSON] вчити уроки та гратися. Наміру жити саме з батьком на постійній основі [PERSON] не висловлював. У задоволенні зустрічного позову сторона Відповідача просить суд відмовити повністю. Через канцелярію суду 09.10.2025 від представника позивача за зустрічним позовом адвоката Полянської К.В. надійшла відповідь на відзив, у якій, серед іншого, повідомляє, що [PERSON] систематично не виконує свої батьківській обов`язки, про що свідчать 4 протоколи про адміністративні правопорушення, складені працівниками поліції за ст. 184 КУпАП та постанова Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/6888/25 про закриття об`єднаної справи за вищевказаними протоколами за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, тобто з нереабілітуючих підстав. Також у відповіді на відзив вказується, що [PERSON] проживає разом з [PERSON] , щодня возить його до шкоди, забезпечує необхідними для навчання засобами, опікується навчальним процесом сина, його лікуванням та дозвіллям. Ухвалою суду від 31.10.2025 закрито підготовче провадження у справі, її розгляд по суті призначено на 05.12.2025. У судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Також повідомила, що приблизно з вересня поточного року їхній із [PERSON] спільний син [PERSON] проживає фактично у двох батьків. Ночує у будинку своїх діда і баби, де також зареєстрований Відповідач за первісним позовом [PERSON] . Натомість вдень син регулярно приходить до помешкання по [ADDRESS] , де вона проживає разом із меншим сином [PERSON] 2023 р.н., проводить там час, займається на комп`ютері. У неї двохкімнатна квартира, молодший син заважає сину [PERSON] займатися уроками, і це обумовлює проживання сина [PERSON] більшою мірою у діда з бабою. [PERSON] отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною, можливості сплачувати аліменти на утримання старшого сина немає. Крім того, вона забезпечує його у межах своїх фінансових можливостей за рахунок заощаджень. Також [PERSON] добровільно сплачує щомісячно 8 000 грн, які використовуються на дітей. Сторона Відповідача частково визнала позов [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання молодшого сина [PERSON] та на утримання [PERSON] , до досягнення молодшим сином 3-х років. Також просила задовольнити зустрічний позов, зробити зарахування зустрічних позовних вимог. [PERSON] також повідомив суду, що старший син [PERSON] приблизно з липня поточного року проживає разом з ним та його батьками. Таке рішення син прийняв самостійно та добровільно, оскільки умови за місцем проживання матері несприятливі для розвитку дитини з огляду на спосіб життя колишньої дружини, що підтверджується 4 протоколами про адміністративне правопорушення, складеними працівниками ювенальної поліції відносно неї у літку цього року за неналежне виконання батьківських обов`язків. Утримання сина [PERSON] здійснюється повністю за його кошти, також він добровільно перераховує кошти на утримання меншого сина [PERSON] та колишньої дружини [PERSON] . Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.07.2025 розірвано шлюб між сторнами спору, зареєстрований 07.06.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 735 (а.с. 10,10 зворот). У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 6,8). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з Реєстрів територіальної громади (а.с. 5,7,9). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно з актом про проживання особи без реєстрації від 12.08.2025, складеного уповноваженою особою КП «ЖЕК 13» Чернігівської міськради у присутності двох свідків - мешканців будинку [ADDRESS] цього будинку, зі слів заявника та свідків, з лютого 2025 проживають [PERSON] та [PERSON] (а.с. 40). Відповідно до копій платіжних інструкцій (а.с. 41-59) у період з лютого 2025 по липень 2025 років [PERSON] здійснював банківські перекази коштів на картковий рахунок [PERSON] у середньому від 10 до 15 тис. грн. щомісячно на загальну суму 68\~070, 63 грн. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником квартир у м. Чернігові, за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с. 101). [PERSON] з 02.04.2024 зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 102). До матеріалів справи також долучено копії чотирьох протоколів, складених 24.06.2025 про вчинення [PERSON] адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 77-81). Також у матеріалах справи наявна копія декларації № 0000-РХ1Н-2НМК, поданої 09.08.2018, про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, згідно з якою законним представником пацієнта [PERSON] є [PERSON] (а.с. 104). Допитаний у судовому засіданні, у присутності соціального педагога [PERSON] , в якості свідка малолітній [PERSON] пояснив суду, що він проживає разом з батьком, дідом та бабою у їхньому помешканні. З якого часу точно не пам`ятає, але коли розпочалося навчання у школі після літніх канікул, він вже там проживав. До цього проживав разом із матір`ю та молодшим братом. Після зміни місця проживання, приблизно двічі, тричі на тиждень, він приходить до помешкання своєї матері, там він гуляє зі своїм меншим братом [PERSON] грає на комп`ютері тощо. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення донькою трьох років, слід зазначити наступне. Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст. ст. 75, 84, 91 СК України. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років. Частною 4 ст. 84 СК України визначено, що право на\~утримання вагітна\~дружина,\~а також\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має незалежно\~від того,\~чи вона\~працює,\~та незалежно\~від її\~матеріального становища,\~за умови,\~що чоловік\~може надавати\~матеріальну допомогу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що стороною Позивача за первісним позовом [PERSON] доведено фактичні обставини та надано належне правове обґрунтування для стягнення аліментів на утримання спільного з Відповідачем сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з Позивачем за адресою: [ADDRESS] , а також аліментів на своє утримання у розмірі 1/6 частини доходів [PERSON] . Суд, вирішуючи питання в частині розміру стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення Відповідач повинен мати можливість сплати аліментів, натомість така сплата не повинна істотно погіршувати становище платника порівняно із становищем одержувача аліментів. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Разом з тим, Позивачем за первісним позовом не спростовано належними та достатніми доказами доводи сторони Відповідача за первісним поховом, що станом на час розгляду справи у суді, старший син сторін [PERSON] , [INFO] фактично з матір`ю не проживає, а його утримання здійснює батько [PERSON] . Такий висновок, крім доводів сторін у заявах по суті справи, досліджених судом письмових доказів, також підтверджується наданими у суді поясненнями [PERSON] , [PERSON] , а також свідченнями малолітнього [PERSON] . За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання [PERSON] . Разом з тим, зазначені вище обставини, які підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, дають підстави для висновку про необхідність задоволення зустрічного позову [PERSON] в частині стягнення аліментів із [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову в частині зарахування зустрічних аліментних зобов`язань сторін, оскільки розмір аліментів судом визначається не у твердій грошовій сумі, а у частках від періодичних доходів сторін, які можуть змінюватися. При цьому, у разі передачі виконавчих документів для примусового виконання, таке виконання здійснюватиметься у різних виконавчих провадженнях, що унеможливлюватиме проведення взаємозарахування, тобто рішення суду у цій частині буде не виконуваним. Європейський суд з прав людини у справі права «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) 10 лютого 2010 року зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, хоча пункт 1 статті 6 конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення\~(див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Сторонами заявлено позовні вимоги, які в частині стягнення аліментів задоволено, а тому згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України з них на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. з кожного.

Outcome: partial