Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

01.04.2025 року позивачка звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за нею право власності порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON] на 5/6 частин квартири [ADDRESS] . Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності в рівних долях батьку позивачки - [PERSON] та його матері [PERSON] . [INFO] батько позивачки помер і відповідно відкрилась спадщина на частину зазначеної квартири. Після смерті батька позивачки його спадкоємцями стали: мати померлого [PERSON] , донька померлого - відповідачка [PERSON] , яка є сестрою позивачки по батьку, а також сама позивачка, як донька померлого. [INFO] померла бабуся позивачки - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на 4/6 частин вказаної квартири. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] стали її онучки: позивачка та двоюрідна сестра позивачки - [PERSON] . Разом з тим, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті бабусі на користь позивачки. Оформити свої права на спадкове майно позивачка не має можливості, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, наявна лише копія Свідоцтва про право власності на житло виданого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією 13.10.1999 року. У позивачки наявна також Інформаційна довідка КВ-2024 №287 видана 08.08.2024 року КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», згідно якої квартира дійсно належала батькові та бабусі позивачки у рівних долях. Позивачка намагалась самостійно отримати дублікат свідоцтва про право власності на житло, однак у видачі дублікату їй було відмовлено. Своєю постановою від 12.02.2025 року державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на квартиру, а тому позивачка вимушена звернутись до суду. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.04.2025 року справу передано на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва. Ухвалою суду від 24.06.2025 року відкрите провадження у справі і призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 14.08.2025 року задоволене клопотання сторони позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 24.10.2025 року закрите підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляді по суті у відкритому судовому засідання. 13.11.2025 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача Київської міської ради, у яких представник просить розглядати справу за його відсутності, ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства. Представник позивача звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, сторона позивача зазначає, що підтримує позовні вимоги та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник третьої особи Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання третьої особи про розгляд справи за відсутності представника. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про право власності на житло від 13.10.1999 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності в рівних долях належить [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). За змістом Інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 08.08.2024 року, згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за: [PERSON] , [PERSON] (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною державної адміністрацією 13.10.1999 (розпорядження №49-322) та зареєстрованого в Бюро 15.11.1999 у реєстрову книгу за №6660 (а.с. 23). Убачається, що [INFO] [PERSON] помер (а.с. 68). 21.02.2013 року із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька - [PERSON] звернулась [PERSON] (а.с. 65). 07.06.2013 року із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька - [PERSON] звернулась [PERSON] (а.с. 66). 11.06.2013 року із заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина - [PERSON] звернулась [PERSON] (а.с. 67). Із матеріалів справи убачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є однією й тією ж самою особою і зазначена відповідачка є донькою померлого [PERSON] (44, 71, 75, 76). Позивачка також є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб у зв`язку із чим позивачка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 74, 16). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 25). 30.10.2013 року матері [PERSON] та донькам [PERSON] , [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] щодо належного померлому автомобіля (а.с. 97-99). Постановою державного нотаріуса Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори від 12.02.2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо 1/6 частини квартири [ADDRESS] після смерті її батька [PERSON] через відсутність оригіналу документу, який посвідчує право власності померлого на частку зазначеної квартири (а.с. 105). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 89). 15.09.2022 року із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі - [PERSON] звернулась позивачка [PERSON] (а.с. 107). [PERSON] 07.10.2022 року подала до органів нотаріату заяву про те, що вона відмовляється від спадково майна своєї бабусі [PERSON] на користь іншої онуки померлої - [PERSON] (а.с. 108). Будь-які інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до органів нотаріату не звертались. Постановою державного нотаріуса Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори від 12.02.2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо 4/6 частин квартири [ADDRESS] після смерті її бабусі [PERSON] через відсутність оригіналу документу, який посвідчує право власності померлої на частку зазначеної квартири (а.с. 136). За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК україни). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ст. 1266 ЦК України). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ст. 1267 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною (ст. 1273 ЦК України). Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ст. 1274 ЦК України). Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст. 1278 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ст. 1297 ЦК України). Із матеріалів цієї справи убачається, що спадкоємцями майна померлого [PERSON] є дві його доньки та матір, тобто на кожного зі спадкоємців припадає по 1/3 частці спадкового майна. Після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею є позивачка, яка є спадкоємицею за правом представлення, оскільки її батько [PERSON] помер раніше своєї матері. Убачається, що відповідачка [PERSON] також мала право спадкувати майно своєї померлої бабусі [PERSON] за правом представлення, однак таким правом не скористалась, заяви про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі не подала. Інша онука померлої [PERSON] - [PERSON] , яка є донькою другого сина померлої - [PERSON] , який також помер раніше своєї матері, відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки. Відтак, позивачка є спадкоємицею 1/3 частини спадкового майна свого батька та всього майна своєї бабусі, разом з цим вона не має можливості оформити свої права на спадкове майно через відсутність у неї оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS] . Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ЦК України). Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ст. 386 ЦК України). Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Належність квартири [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах підтверджується, як наявною копією свідоцтва про право власності та житло, так і інформаційною довідкою КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації». У даній справі встановлено, що позивачка є спадкоємицею майна свого батька [PERSON] та бабусі [PERSON] , вона вчасно звернулась до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтва про право на спадщину не має можливості за відсутності оригіналу свідоцтва про право власності на житло. Оскільки, після смерті [PERSON] спадкоємцями, які прийняли спадщину були три особи, відповідно після смерті свого батька позивачка має право на отримання у спадок 1/6 частини квартири. Після смерті бабусі позивачка має право на спадкування 4/6 частин квартири, адже частина квартири належала її бабусі згідно свідоцтва про право власності на житло, а 1/6 частину квартири [PERSON] успадкувала після смерті свого сина [PERSON] , тож частка квартири на яку має бути визнане право власності позивачки в порядку спадкування за законом після смерті її батька та бабусі загалом становить 5/6 частин. На підставі викладеного,

Outcome: approved