Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

АТ «Універсал Банк» 20.10.2025 звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 02.03.2021, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.03.2021 [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, де підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 02.03.2021. Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву [PERSON] підтвердив, що ознайомився та отримав примірники зазначених документів у мобільному додатку, які становлять договір, та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 68 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Проте [PERSON] , всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 08.09.2025 у [PERSON] наявна заборгованість на загальну суму 78 648 грн 38 коп, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак як у позовній заяві, так і в доданій до позову окремій заяві одночасно просив розгляд справи проводити без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно з ухвалою суду від 15.12.2025 розгляд справи проводиться заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02.03.2021 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання останнім анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «Monobank» власноручним підписом, відповідно до умов якого [PERSON] відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт. [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом з Умовами і Правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів Monobank|Universal Bank, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту, Тарифами, що розміщені за посиланнями, складають договір про надання банківських послуг. Підписуючи анкету-заяву [PERSON] підтвердив отримання примірника договору в мобільному додатку Monobank, своє ознайомлення та згоду з умовами договору, укладення ним договору та зобов`язався виконувати його умови. Згідно з п.3 анкети-заяви до договору у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Крім того, [PERSON] відповідно до підписаної анкети-заяви просив вважати його власноручний підпис або його аналоги (у тому числі УЕП) обов`язковим під час здійснення операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в Банку, і з цією метою засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися УЕП в мобільному додатку для засвідчення його дій. Також визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Крім того підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним з використанням простого електронного підпису або УЕП. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме випустив платіжну картку та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно з довідкою про видані картки, на виконання умов вказаного кредитного договору на ім`я [PERSON] відкрито картковий рахунок, тип картки «картка Чорна» з терміном дії до 04/29. Довідкою про розмір встановленого ліміту по картці [PERSON] підтверджується встановлення 02.03.2021 кредитного ліміту в сумі 14 000 грн. Надалі розмір кредитного ліміту періодично змінювався в бік збільшення до 70 000 грн, останнього разу 16.02.2025 кредитний ліміт було зменшено та встановлено в сумі 68 000 грн. Надана АТ «Універсал Банк» виписка по рахунку [PERSON] з 02.03.2021 до 08.09.2025 свідчить, що відповідач дійсно отримував кредитні кошти в АТ «Універсал Банк», користувався ними та здійснював погашення заборгованості. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №б/н від 02.03.2021 заборгованість відповідача станом на 08.09.2025 за тілом кредиту становить 78 648 грн 38 коп. Віднесення банком всієї суми заборгованості до заборгованості за тілом кредиту в цьому разі зумовлено специфікою нарахування заборгованості за користування кредитною карткою, яка передбачає постійне користування кредитним лімітом, внесення коштів на його погашення і нарахування процентів. Так, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За правилом ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене та враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, фактично отримані та використані ним кошти в добровільному порядку банку не повернуті, тому суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором в межах розміру позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 3 028 грн, сплачений позивачем при поданні цього позову.

Outcome: approved