Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить: 1) визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що настала [INFO] , яке складається із земельної ділянки кадастровий номер: 3224687800:02:013:0018, площею 2 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський (в минулому Тетіївський) район, с/рада Теліжинецька; 2) зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] , накладений на підставі виконавчого листа № 1-75, виданого 29.05.2008 року Тетіївський районним судом Київської області, номер запису про обтяження: 8976974 від 18.08.2009, та номер запису про обтяження 22790373 від 18.08.2009. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 10.01.2025 у справі № 940/1387/24 оголошено [PERSON] померлим під час виконання військового обов`язку по захисту держави Україна в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області. На підставі рішення суду, позивачкою отримано свідоцтво про смерть [PERSON] . Після оголошення [PERSON] померлим, приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко О.Г. до майна [PERSON] заведена спадкова справа № 21/2025. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер 3224687800:02:013:0018, призначена для особистого селянського господарства, яка згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №100128324 від 12.10.17, що належала спадкодавцеві. У зв`язку з наявністю арешту нерухомого майна померлого [PERSON] , позивачка позбавлена можливості оформити спадщину за законом. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 30.10.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 02.12.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Неживок І.В. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАК-Агро» у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 9). Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 10.01.2025 у цивільній справі № 940/1387/24 за заявою [PERSON] про визнання фізичної особи померлою, [PERSON] оголошено померлим під час виконання військового обов`язку по захисту держави Україна в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області (а. с. 12-17). Згідно із свідоцтвом про смерть (запис поновлено) серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер 3224687800:02:013:0018, призначена для особистого селянського господарства, яка згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №100128324 від 12.10.2017 належала спадкодавцеві (а. с. 18). Позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області щодо видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, що належала сину [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 25.09.2025 № 299/02-13, приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко О.Г. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3224687800:02:013:0018, після смерті [INFO] її сина [PERSON] , оскільки за результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони, арешту спадкового майна встановлено, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про обтяження нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8976974, обєкт обтяження: невизначене майно, все, що перебуває у власності, підстава обтяження: виконавчий лист № 1-75, 29.05.2008, Тетіївський районний суд. Згідно з підпунктом 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту (а. с. 24). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29.10.2025 № 449760907, на нерухоме майно [PERSON] накладено арешт на підставі виконавчого листа № 1-75, виданого 29.05.2008 року Тетіївський районним судом Київської області (а. с. 19-21). 08.09.2025 за № 56187 на заяву [PERSON] Тетіївським відділом державної виконавчої службиу Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано відповідь про те, що при перевірці даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень та даних Єдиного реєстру боржників встановлено, що у Державному реєстрі речових прав існують чинні записи про обтяження всього нерухомого майна [PERSON] № 8976974, № 22790373, які внесено на підставі виконавчого листа № 1-75 від 29.05.2008, Тетіївського районного суду Київської області, про стягнення з [PERSON] солідарно на користь ТОВ «ТАК-АГРО» боргу у розмірі 7903,00 грн. Державним виконавцем 11.08.2009 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 14194677 з виконання зазначеного виконавчого документа. 20.10.2009 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Матеріали виконавчого провадження №14194677 знищено як такі термін зберігання яких закінчено. Враховуючи викладене, у Відділу відсутні підстави для зняття арешту з майна [PERSON] (а. с. 22-23). Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає таке. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України та положеннями статтями 317, 319, 321 ЦК України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, наданими позивачкою належними та допустимими доказами підтверджено, що матеріали виконавчого провадження № 14194677 з примусового виконання виконавчого листа № 1-75, виданого 29.05.2008 р. Тетіївським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] солідарно на користь ТОВ «ТАК-АГРО» боргу у розмірі 7903,00 грн,у межах якого накладено арешт на нерухоме майно боржника [PERSON] на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби натепер не перебуває, боржник [PERSON] помер [INFO] . Підстав для продовження обтяження на майно боржника [PERSON] судом не встановлено. Більш того, наявність арешту, накладеного на нерухоме майно сина позивачки, порушує її право на спадщину за законом. Крім того, будь-яких доказів в спростування позовних вимог про зняття арешту із спадкового майна відповідачем суду не надано. За таких обставин, наявні підстави щодо задоволення позовних вимог у заявлений позивачкою спосіб шляхом зняття арешту з майна боржника [PERSON] , що буде відповідати характеру порушеного права, оскільки в інший спосіб захистити свої права на спадщину позивачка позбавлена можливості. Що стосується позовної вимоги про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно за законом після смерті [PERSON] , необхідно зазначити наступне. Так, відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55,124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19. Як встановлено із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко О.Г., нотаріальна дія з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не може бути вчинена у зв`язку із накладанням арешту на нерухоме майно [PERSON] . Отже, оскільки саме наявність арешту нерухомого майна визначена нотаріусом як перешкода для оформлення спадщини, тому позивачкою не вичерпано усіх можливостей вирішення питання щодо оформлення спадщини у встановленому законом порядку. Водночас необхідно зазначити, що суд може визнати право власності на спадкове майно з тих підстав, якщо його неможливо оформити в нотаріальному порядку. Такий спосіб захисту є винятковим і у такому випадку позивачка має довести, а суд встановити причини відсутності правовстановлюючих документів чи державної реєстрації права власності та неможливість вчинення відповідних нотаріальних дій. У цій конкретній справі не встановлено таких виняткових обставин, які перешкоджають позивачці після зняття арешту, що накладений на нерухоме майно спадкодавця [PERSON] , реалізувати свої права, пов`язані з оформленням спадщини у встановленому законом порядку. Відтак, оскільки спір про право власності позивачки на спадкове майно на теперішній час відсутній, у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на майно у порядку спадкування необхідно відмовити. Отже, з огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, зокрема, зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] , накладений на підставі виконавчого листа № 1-75, виданого Тетіївським районним судом Київської області від 29.05.2008 р. У задоволенні позовних вимог про визнання права власності на майно в порядку спадкування необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial