Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказує, що 25 жовтня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем було укладено електронний договір № 7203082 про надання споживчого кредиту в розмірі 4000.00 гривень. Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем на виконання умов кредитного договору виконало та надало їй кредит у сумі 4000.00 гривень, зарахувавши кошти на платіжну карту, в свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 10129.20 гривень, а саме: - 4000.00 гривень тіло кредиту; - 6129.20 гривень нараховані проценти. 27 травня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та позивачем було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф за умовами якого позивач набув право грошової вимоги у розмірі встановленої суми заборгованості за кредитним договором - 10129.20 гривень та позивачем було нараховано відсотки за 145 календарних днів у розмірі 11542.00 гривень, в звязку з чим загальна сума заборгованості становить - 21671.20 гривень. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 21671.20 гривень. Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі із викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, в поданій позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутність. Частина третя статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач в судові засідання 18 листопада 2025 року та 17 грудня 2025 року не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, відповідно до статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до Судового виклику № 288/1792/25/19250/25 вих. від 18 листопада 2025 року, розміщеного на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідач - [PERSON] була повідомлена про судове засідання, яке відбудеться 17 грудня 2025 року о 10.00 годині. Частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно зі статтями 274-279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 25 жовтня 2023 року між товариством - товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та споживачем - [PERSON] було укладено договір № 7203082 про надання споживчого кредиту, який підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А8020, за умовами якого: - на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором /п.1.2./; - сума кредиту складає 4000.00 гривень /п.1.3./; - строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів /п.1.4/; - тип процентної ставки фіксована /п.1.5./; - стандартна процентна ставка становить 1.99 % в день та застосовується у межах строку кредиту /1.5.1./; - мета отримання кредиту - споживчі потреби /п.1.6./; - орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 57499,79% річних; - за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 18874,72% річних /п.1.7./; - орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 32656.00 гривень; - за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 31468.00 гривень /п.1.8./. /а.с.76-80/ Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] /п.2.1./. Товариство має право: - вимагати від Споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором; - укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача, але з обов`язковим повідомленням Споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення /п.4.1./ В Додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 7203082 від 25 жовтня 2023 року, який підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А8020, наведено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит: - кількість днів у розрахунковому періоді - 360; - чиста сума кредиту - 31468.00 гривень; - сума кредиту за договором - 4000.00 гривень; - проценти за користування кредитом - 27468.00 гривень; - реальна річна процентна ставка - 18874.72 %; - загальна вартість кредиту - 31468.00 гривень. /а.с.81/ Відповідно до Паспорту споживчого кредиту, який підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А8020, кредитодавцем - товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» зазначено: - інформацію та контактні дані кредитодавця; - інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; - порядок повернення кредиту; - додаткову інформацію. /а.с.83-84/ Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», які набрали чинності 10 лютого 2022 року врегульовано доступ до інформації щодо діяльності товариства, умов надання кредитів; порядок інформування споживача щодо послуги споживчого кредиту; вимоги до клієнта; - загальні умови та порядок укладення кредитних договорів з клієнтами; - особливості укладення кредитних договорів з споживачами в електронній формі через ІТС товариства; особливості укладення кредитних договорів з споживачами в паперовій формі, порядок повернення кредитної заборгованості споживачами; реструктуризацію; порядок вирішення спорів; порядок зберігання договорів; порядок доступу клієнтів до документів. /а.с.14-23/ Товариством з обмеженою відповідальністю «Пейтек Україна» повідомлено товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про те, що за умовами Договору про організацію переказу грошових коштів № 160222-1 від 16 лютого 2022 року, успішно перераховано кошти на платіжні картки клієнтів: - 25 жовтня 2023 року 17:44:05 на суму 4000 грн., номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 5145bb9d-03cd-4739-8013-02ee0e055e80, номер транзакції в системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» - 39963215, Session ID - 021752325019, сайт торгівця - https://creditplus.ua, код авторизації - 981003, банк еквайр - АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . /а.с.39-40, 56-57/ Згідно Картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) за договором № 7203082 від 25 жовтня 2023 року, позичальник - [PERSON] за період з 25 жовтня 2023 року по 26 травня 2024 року (215 днів), заборгованість становить 10129.20 гривень, а саме: - 4000.00 гривень основний борг; - 6129.20 гривень проценти. /а.с.61-65/ 27 травня 2024 року між Фактором - товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та Клієнтом - товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф за умовами п.1.1. якого - за цим Договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. /а.с.12-13, 41-45, 46-51/ Згідно Витягу з реєстру боржників, який є додатком № 1 до Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, клієнт - товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступає факторові - товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право вимоги до боржників-позичальників на умовах передбачених договором факторингу, згідно наступного реєстру боржників: - № 15511; - боржник - [PERSON] ; - договір № 7203082; - сума заборгованості за основною сумою боргу - 4000.00 гривень; - сума заборгованості за відсотками - 6129.20 гривень; - сума заборгованості разом - 10129.20 гривень. /а.с.69-70/ 27 травня 2024 року товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на електронну адресу: oksshevch185327@gmail.com направлено повідомлення про відступлення прав вимоги в якому вказано, що у зв`язку з невиконанням нею строків виконання зобов`язань за діючим договором про надання кредиту, 27 травня 2024 року було відступлено право грошової вимоги за договором на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна». /а.с.85/ Відповідно до рішення № 251124/1 єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року, змінено найменування товариства на - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». /а.с.37/ Як вбачається з розрахунку заборгованості проведеного товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» за Договором № 7203082 про надання споживчого кредиту від 25 жовтня 2023 року за 145 календарних днів (28 травня 2024 року - 19 жовтня 2024 року): - позичальник [PERSON] ; - сума основного боргу, на яку нараховується процентна ставка 4000,00 гривень; - процентна ставка: 1.99%; - сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами - 11542.00 гривень. /а.с.66-67/ На виконання ухвали суду про витребування доказів, акціонерним товариством «Універсал Банк» повідомлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , 25 жовтня 2023 року на платіжну картку № [NUMBER] , було зараховано кошти у сумі 4000.00 гривень. /а.с.93, 95/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, з тих підстав, що вона не виконує свої зобов`язання з повернення коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Відповідно до статті 514 ЦК України, частини першої статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Судом встановлено, що між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» було укладено кредитний договір в якому погоджено умови надання кредиту, строк та порядок його повернення, даний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису. Відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 21671.20 гривень, з яких: - 4000.00 гривень; - 6129.20 гривень сума процентів, нарахованих товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (215 днів); - 11542.00 гривень сума процентів, нарахованих позивачем (145 днів), при цьому право грошової вимоги до відповідача правомірно перейшло до позивача на підставі договору факторингу, в зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості. Таким чином, враховуючи, що відповідач умови кредитного договору добровільно не виконує, при цьому позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 21671.20 гривень. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості. Позивач в поданому позові просить застосувати норми частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України, а саме органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути з відповідача отриману суму на користь позивача та при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу за який може здійснюватись таке нарахування та суд зазначає наступне. Частинами десятою, одинадцятою статті 265 ЦПК України визначено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VІІ цього Кодексу. Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Крім того, наведена вище стаття є нормою процесуального права, не містить імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування відсотків або пені до моменту виконання судового рішення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 дійшла висновку, що норми процесуального права дають суду певний розсуд у вирішенні питання щодо задоволення або ж відмови в задоволенні відповідного клопотання позивача про продовження нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, оскільки визначають не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, а можливість Відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, як-от: майнового стану відповідача, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України). З огляду на викладене, враховуючи, що в Україні і досі триває воєнний стан, оскільки ухвалення рішення в цій частині є правом суду, позивачем не обґрунтовано доцільності застосування цієї норми, суд не вбачає підстав для її задоволення. Крім того, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що можливість нарахування пені або відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог). Тобто якщо суд в рішенні по суті спору не стягував пеню або ж відсотки, то не може бути зазначено й про нарахування відсотків або пені до моменту виконання цього рішення суду. Нарахування пені або відсотків у порядку частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є й підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання грошового зобов`язання. Тобто це ті самі відсотки чи пеня, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Зазначені правові норми не визначають якоїсь іншої особливої правової природи відсотків чи пені, які нараховуються до моменту виконання судового рішення. Тож правила наведених норм процесуального права можна застосовувати для продовження на майбутнє нарахування будь-яких відсотків (як за правомірне користування чужими грошовими коштами, так і за неправомірне користування ними) або пені, які розраховуються за методикою, що враховує фактор часу, що передбачені законодавством або договором і які суд вирішив стягнути з боржника на користь кредитора за невиконання певного зобов`язання. Відтак передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3 % річних охоплюються приписами частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України), якщо позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а суд задовольнив цю вимогу. Ураховуючи, що позивач не заявляв позовну вимогу про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за частиною другою статті 625 ЦК України та відповідно суд не задовольняв такої вимоги, а тому у суду відсутні підстави для застосування положень частини десятої статті 265 ЦПК України. Представник позивача при зверненні до суду також просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України) Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано: - договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем /а.с.58-59/; - рахунок на оплату № 1183-20/10-2025 від 20 жовтня 2025 року коштів в розмірі 10000.00 гривень за позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості /а.с.60/; - заявку № 11832 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року від 22 вересня 2025 року /а.с.72-73/; - акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року від 20 жовтня 2025 року за надання послуг професійної правничої допомоги по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7203082 від 25 жовтня 2023 року, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] , загальна сума витрат - 10000.00 гривень /а.с.68/. В постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22, зроблено висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Таким чином, позивачем доведено, що він поніс витрати на професійну правничу допомогу при зверненні до суду в розмірі 10000.00 гривень, при цьому відповідач не скористалася своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а тому суд приходить до висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000.00 гривень підлягає до задоволення та з відповідача належить стягнути вказані витрати на користь позивача. Відповідно до статті частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2422.40 гривень /а.с.86/, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial