Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] \~ звернувся\~ до\~суду з\~позовом до Вінницької міської ради (21050 м. Вінниця, вул. Соборна, буд.59) про визнання права власності на квартиру. Позв мотивовано тим, що [PERSON] , з 16 серпня 1977 року проживає та зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Зазначена квартира [PERSON] була надана як члену житлово-будівельного кооперативу «Залізничник», на підставі ордеру №021 від 24 травня 1977 року. Згідно ордеру до складу сім`ї входили: [PERSON] (позивач), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син). Зазначений ордер було видано на підставі Рішення виконкому Вінницької міської ради від 15.03.1977 року №138 «Про заселення 80-квартирного житлового будинку відомчого житлово-будівельного кооперативу «Залізничник» при Жмеринському відділку південно-західної залізниці по вул. 600-річчя будинок №68 у мікрорайоні «Вишенька». Відповідно до довідки, виданої МКП «Управляюча компанія «Господар Люкс» № 05- 21/1402 від 31.10.2024 року, позивач проживає та зареєстрований в зазначеній квартирі по [ADDRESS] . Перший пайовий внесок за квартиру сплачений 03 червня 1977 року в сумі 1994 крб. відповідно до квитанції. Також в позивача наявне підтвердження сплати внеску на суму 40 крб. та доплати за зміну поверху на суму 598 крб. На адвокатський запит до МКП «Управляюча компанія «Господар Люкс» було отримано відповідь про відсутність документів про сплату пайових внесків за квартиру. Разом з тим, згідно із копією особового рахунку № [NUMBER] від 31.10.2024 року в графі «власність» наявна відмітка «Викуплено». Крім того, згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості стосовно квартири [ADDRESS] відсутні. Згідно технічного паспорта, виготовленого КП «ВМБТІ» 02.10.2024 року, загальна площа квартири становить 53,5 кв.м., в тому числі житлова 28,4 кв.м., допоміжна 22,9 кв.м., балкон 2,2 кв.м. Квартира складається з коридору 1 площею 10,8 кв.м., кімнати 2 площею 15,0 кв.м., кімнати 7 площею 13,4 кв.м., кухні 3 площею 7,1 кв.м., ванни 5 площею 2,6 кв.м., туалету 4 площею 1,2 кв.м., комори 6 площею 1,2 кв.м. З метою реєстрації права власності на вищезазначену квартиру, позивач 09 жовтня 2024 року звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вінницької міської ради. Рішенням державного реєстратора від 14.10.2024 року був зупинений розгляд заяви позивача про реєстрацію права власності у зв`язку з відсутністю довідки кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Рішенням державного реєстратора від 27.11.2024 року було відмовлено в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з не усуненням обставин, які стали причиною для зупинення розгляду справи. Просив суд, визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , яка складається з: коридору 1 площею 10,8 кв.м., кімнати 2 площею 15,0 кв.м., кімнати 7 площею 13,4 кв.м., кухні 3 площею 7,1 кв.м., ванни 5 площею 2,6 кв.м., туалету 4 площею 1,2 кв.м., комори 6 площею 1,2 кв.м., загальною площею 53,5 кв.м., в тому числі житлова 28,4 кв.м., допоміжна 22,9 кв.м., балкон 2,2 кв.м. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав за обставин викладених в справі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні покладалась на розсуд суду. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , з 16 серпня 1977 року проживає та зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Зазначена квартира [PERSON] була надана як члену житлово-будівельного кооперативу «Залізничник», на підставі ордеру №021 від 24 травня 1977 року. Згідно ордеру до складу сім`ї входили: [PERSON] (позивач), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син) (а.с.7). Зазначений ордер було видано на підставі Рішення виконкому Вінницької міської ради від 15.03.1977 року №138 «Про заселення 80-квартирного житлового будинку відомчого житлово-будівельного кооперативу «Залізничник» при Жмеринському відділку південно-західної залізниці по вул. 600-річчя будинок №68 у мікрорайоні «Вишенька» (а.с.8 зворот). Відповідно до довідки, виданої МКП «Управляюча компанія «Господар Люкс» № 05- 21/1402 від 31.10.2024 року, позивач проживає та зареєстрований в зазначеній квартирі по [ADDRESS] (а.с.15). Перший пайовий внесок за квартиру сплачений 03 червня 1977 року в сумі 1994 крб. відповідно до квитанції. Також в позивача наявне підтвердження сплати внеску на суму 40 крб. та доплати за зміну поверху на суму 598 крб. На адвокатський запит до МКП «Управляюча компанія «Господар Люкс» було отримано відповідь про відсутність документів про сплату пайових внесків за квартиру. Разом з тим, згідно із копією особового рахунку № [NUMBER] від 31.10.2024 року в графі «власність» наявна відмітка «Викуплено» (а.с.14 зворот). Крім того, згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості стосовно квартири [ADDRESS] відсутні (а.с.21). Згідно технічного паспорта, виготовленого КП «ВМБТІ» 02.10.2024 року, загальна площа квартири становить 53,5 кв.м., в тому числі житлова 28,4 кв.м., допоміжна 22,9 кв.м., балкон 2,2 кв.м. Квартира складається з коридору 1 площею 10,8 кв.м., кімнати 2 площею 15,0 кв.м., кімнати 7 площею 13,4 кв.м., кухні 3 площею 7,1 кв.м., ванни 5 площею 2,6 кв.м., туалету 4 площею 1,2 кв.м., комори 6 площею 1,2 кв.м. (а.с.20). З метою реєстрації права власності на вищезазначену квартиру, позивач 09 жовтня 2024 року звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вінницької міської ради. Рішенням державного реєстратора від 14.10.2024 року був зупинений розгляд заяви позивача про реєстрацію права власності у зв`язку з відсутністю довідки кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Рішенням державного\~реєстратора від\~27.11.2024\~року було\~відмовлено в\~проведенні реєстраційних\~дій у\~зв`язку\~з не\~усуненням обставин,\~які стали\~причиною для\~зупинення розгляду\~справи (а.с.15-16). Статтею 15 Закону України «Про власність», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно із ст. 137 ЖК Української РСР, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, порядок організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів установлювався законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу та іншими актами законодавства Української РСР. Примірний статут житлово-будівельного кооперативу затверджується Радою Міністрів Українській РСР. Відповідно до п. 19 Примірного статуту ЖБК, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 р. № 186, жилий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності (крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески) і не можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як у цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, здійснюваної при ліквідації кооперативу. Суд звертає увагу на той значний факт, що сам вступ до ЖБК не створює для пайовика права власності на отримання ним квартири до того часу, поки він не виплатить пай повністю. Власником житлового будинку і переданих грошових коштів до цього моменту є кооператив, і тільки член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за житлове приміщення, надане йому в користування, набуває право власності на нього. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року визначено, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved