Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

19.03.2025 представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив суд встановити факт того, що [PERSON] та [PERSON] , який загинув [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без шлюбу в період з січня 2007 року по [INFO] . Просив у порядку поділу майна подружжя, визнати за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 1221884000:01:001:0473, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, а також частину грошових коштів, що перебували на платіжних картках № [NUMBER] в Укрсиббанку, № 5168745100058467 та № [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк», що були відкриті на ім`я [PERSON] за його життя. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що з січня 2007 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу. 06.04.2022 [PERSON] був мобілізований до лав Збройних Сил України, а [INFO] він загинув. Позивач звернулася до нотаріуса з приводу отримання спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , але постановою нотаріуса їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з неможливістю встановлення факту подружніх відносин між [PERSON] та [PERSON] , неможливістю встановлення факту набуття нерухомого майна та наявністю спору між спадкоємцями. Крім цього, вона звернулася до [INFO] з заявою про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю [PERSON] , де їй рекомендовано встановити факт спільного проживання з [PERSON] . Для реалізації вищевказаних прав позивача, їй необхідно встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Вказала, що з 2007 року вона дійсно проживала з [PERSON] однією сім`єю, як жінка та чоловік, але шлюб вони не зареєстрували. Разом з тим, вони спільно проживали, мали стійкі відносини притаманні подружжю, спільний побут, мали взаємні права та обов`язки притаманні подружжю, мали спільний бюджет, що витрачався на потреби обох членів сім`ї, вони взаємно матеріально забезпечували один одного та піклувалися один про одного. Їх відносини мали публічний характер, не приховувалися перед третіми особами. Так, з зими 2007 року вони почали спільно мешкати, як одна родина, разом проводили вільний час, свята, відпустки, будували плани на майбутнє, планували бюджет, з ними проживала донька позивача від попереднього шлюбу [PERSON] , яку вони з [PERSON] виховували разом, утримували її, а дитина ставилася до [PERSON] як до рідного батька, називала татом. З 2010 року вони почали проживати в квартирі, що належала батькові позивача: [ADDRESS] , зробили ремонт у квартирі, купували меблі та побутову техніку. Вони разом проводили всі свята та відпустки, часто подорожували. З моменту мобілізації [PERSON] , з 06.04.2022, по день його загибелі, вони постійно підтримували зв`язок телефоном та у месенджерах. Саме у позивача зберігаються всі оригінали особистих документів виданих на ім`я [PERSON] , зокрема паспорт, військові документи, тощо. Встановлення факту спільного проживання позивача та [PERSON] , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, надасть можливість позивачу реалізувати право на набуття статусу члена сім`ї загиблого захисника, а також прав на частину майна набутого ними в період фактичних шлюбних відносин. Так, в період фактичних шлюбних відносин [PERSON] придбано земельну ділянку площею 0,25 га, з кадастровим номером 1221884000:01:001:0473, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, титульним власником якої вказано [PERSON] . Крім цього, [PERSON] мав кошти на рахунках у банках, на які отримував заробітну плату. Виходячи з презумпції спільності права власності подружжя, позивач просила суд визнати за нею право власності на частину вказаного майна. Ухвалою судді від 27.03.2025 позовна заява прийнята судом до розгляду, призначена до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Судом витребувано ряд доказів, що надано на адресу суду. 27.05.2025 на адресу суду, засобами поштового зв`язку, надійшли заяви відповідачів щодо розгляду справи за їх відсутності, відсутність заперечень щодо встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] як жінки та чоловіка без шлюбу, а також про визнання «інших позовних вимог» в повному обсязі (а.с. 108-110). Ухвалою суду від 28.08.2025 суд відмовив у визнанні відповідачами позову та призначив справу до судового розгляду в загальному порядку, з дотриманням принципів змагальності та диспозитивності (а.с. 172). Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Її інтереси в судовому засідання представляв адвокат Брюховецький М.М., який позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , до суду не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 108-110). Третя особа [INFO] , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, участь представника у розгляді справи не забезпечив, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не надав. Неявка вищевказаних осіб до суду, в силу ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши заяви по суті справи, письмові докази та заслухавши покази свідків, надавши оцінку доказам, суд дійшов висновку, що позов підлягає\~частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] загинув [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.08.2023, виданого відділом ДРАЦС по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 196 (а.с. 9). Позивач, вважаючи себе дружиною [PERSON] , звернулася до [INFO] з заявою щодо реалізації права на виплати членам сім`ї загиблих військовослужбовців, на що отримала повідомлення про відсутність у неї свідоцтва про шлюб з [PERSON] (а.с. 10). Позивач просила зарезервувати частку грошової допомоги у зв`язку з загибеллю солдата [PERSON] , оскільки звертається до суду з позовом про встановлення факту проживання з загиблим однією сім`єю (а.с. 11). Крім цього, вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на частку у спільному майні з [PERSON] , але постановою нотаріуса від 11.01.2024 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя після померлого [PERSON] , через неможливість встановлення факту подружніх (цивільних) стосунків між [PERSON] та [PERSON] , неможливістю встановлення факту набуття нерухомого майна, а саме земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер 1221884000:01:001:0473 у сумісну власність [PERSON] та [PERSON] , та через наявність спору між спадкоємцями: [PERSON] та [PERSON] , яка є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті [PERSON] (а.с. 12-13). Отже, судом встановлено, що має місце невизнання права позивача на частку у спільному майні з загиблим [PERSON] , а також інших прав, що випливають з факту спільного проживання їх як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.\~16\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, серед іншого, визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в тому числі справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. При цьому, згідно ч.4 ст. 315 ЦПК України, якщо правовідносини свідчать про існування спору про право, встановлення факту в окремому провадженні виключається, натомість особа має право заявити вимогу в порядку позовного провадження, що здійснюється за засадах змагальності сторін. Саме це право реалізовано позивачем. При вирішенні даного спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі\~ст.\~21\~Сімейного кодексу\~України,\~шлюбом є\~сімейний союз\~жінки та\~чоловіка,\~зареєстрований у\~органі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. При цьому,\~згідно ст.\~74\~Сімейного кодексу\~України,\~\~якщо жінка\~та чоловік\~проживають однією\~сім`єю,\~але не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою або\~в будь-якому\~іншому шлюбі,\~майно,\~набуте ними\~за час\~спільного проживання,\~належить їм\~на праві\~спільної сумісної\~власності,\~якщо інше\~не встановлено\~письмовим договором\~між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8\~цього Кодексу. Так,\~згідно ст.\~60-61\~Сімейного кодексу\~України,\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 63, 70 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] в період з 2007 року по 10.07.2023 року не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою та з іншими особами, що підтверджено відповіддю Центрально-міського відділу РАЦС від 26.07.2023, наявною в матеріалах спадкової справи [PERSON] (а.с. 148), а також повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та розірвання шлюбу, за змістом яких [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком з 14.04.1995 року по 18.04.2002 року, коли шлюб було розірвано рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, актовий запис про розірвання шлюбу № 327 від 27.05.2002 (а.с. 163-169). [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, за свого життя, не перебував (а.с. 162). Факт того, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживали як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу підтверджується актом про фактичне проживання від 20.09.2023, посвідченого підписами сусідів та уповноваженого ТОВ «Житлосервіс-КР», за змістом якого [PERSON] та [PERSON] разом проживали за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації, з 2010 року, вели спільне господарство (а.с. 15). Факт спільного проживання, спільного сімейного відпочинку [PERSON] та [PERSON] в різні проміжки часу, підтверджується даними їх паспортів для виїзду за кордон щодо виїздів з України на відпочинок та повернення в Україну в одні й ті ж дати (а.с. 16-19). Про стійкість відносин між [PERSON] та [PERSON] свідчать світлини різних періодів їхнього спільного життя, починаючи з 2007 року по 2018 роки, на яких зафіксовано спільні сімейні події, відпочинок, свята, зокрема з донькою [PERSON] , батьками [PERSON] , народження онуки [PERSON] , та турботу про неї [PERSON] (а.с. 38-41). Саме у [PERSON] зберігаються всі документи [PERSON] , що посвідчували його особу, підтверджували факт призову на військову службу під час мобілізації, проходження військової служби, виписки з історій хвороб у період несення військової служби та інші (а.с. 20-35). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, підтвердили перед судом той факт, що починаючи з 2007 року до дня загибелі [PERSON] , він підтримував сімейні стосунки притаманні подружжю з [PERSON] , вони спільно проживали та вели спільний побут, піклувалися один про одного, спільно відпочивали та мали спільний бюджет, спільні плани на майбутнє. Так, свідок [PERSON] показала, що знає пару [PERSON] та [PERSON] з кінця 2006 початку 2007 року, а [PERSON] взагалі з дитинства. Вони товаришували сім`ями, ходили один одного в гості, сім`я [PERSON] та [PERSON] залишалася інколи в неї на ночівлю. Їй достеменно відомо, що вони жили разом саме як сім`я, хоч і без реєстрації шлюбу. Разом виховували доньку [PERSON] від першого шлюбу, будували плани на майбутнє, подорожували, мали спільний бюджет, здійснювали ремонти в житлі, зокрема в квартирі на [PERSON] , де вони разом проживали. Під час однієї з розмов з [PERSON] та [PERSON] , їй стало відомо про те, що [PERSON] придбав земельну ділянку в с. Лозуватка, де вони з [PERSON] планували будувати будинок. Під час несення військової служби [PERSON] , [PERSON] дбала про нього, чекала його приїздів, а коли він приїздив, полишала всі справи, щоб зустрічати його, готувала йому смачненьке. Свідок [PERSON] вказав, що знає [PERSON] з 2005 року, вони були друзями. З 2007 року, до анексії Криму, [PERSON] щоліта приїздив до нього на дачу з родиною [PERSON] , яку називав своєю дружиною. Свідок вказав, що навіть не знав, що вони офіційно не реєстрували шлюб, адже [PERSON] та [PERSON] були справжньою сім`єю, виховували доньку [PERSON] від першого шлюбу, а з народженням онуки, обожнювали її. Вони мали чудові стосунки між собою, разом проживали, будували пани на майбутнє, здійснювали ремонтні роботи, в тому числі по дачі батьків [PERSON] , де проводили багато часу. З початком війни, свідок та [PERSON] разом прийняли рішення йти до війська, разом несли військову службу, були близькими друзями, а тому свідок достеменно знав, що до дня своєї смерті [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , їздив до неї у періоди відпусток та увільнень від служби, вона дбала про нього, готувала їм передачі. Щодо земельної ділянки в с. Лозуватка, свідку відомо, що [PERSON] придбав її для будівництва будинку, з видом на водойму, де вони мали спільно проживати з [PERSON] . Це було мрією [PERSON] , якій не судимося стати реальністю. Вищевказані докази в їх сукупності, доводять той факт, що [PERSON] та [PERSON] , перебували у фактичних шлюбних відносинах впродовж багатьох років, проживали як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, з січня 2007 року по день смерті [PERSON] [INFO] , мали взаємні права та обов`язки притаманні подружжю, мали спільний бюджет та спільний побут, а отже були сім`єю в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України. Вказаний факт в своїх заяв не заперечували й відповідачі по справі, батьки [PERSON] . У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання факту проживання [PERSON] та [PERSON] , однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, в період з січня 2007 року по 10 липня 2023 року, підлягають до задоволення. Як встановлено судом, за життя [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 1221884000:01:001:0473, що розташована за адресою: [ADDRESS] , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.11.2010 (а.с. 95-98, 149, 151), Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 54-59). До вказаного договору купівлі-продажу від 16.11.2010 додано заяву [PERSON] проте, що він у шлюбі ніколи не перебував, ні з якою жінкою не проживає, все майно набуте за договором, буде належати йому на прав особистої приватної власності (а.с. 97). Однак, зміст даної заяви спростований сукупністю вищевказаних доказів, що свідчать про те, що починаючи з 2007 року та до дня своєї смерті [PERSON] прожив однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, з [PERSON] , вів з нею спільне господарство, мав спільний бюджет, виховував дитину [PERSON] як власну дитину, а свідки в судовому засіданні підтвердили, що вказана земельна ділянка придбана в період фактичних шлюбних відносин з [PERSON] та для будівництва будинку, в якому вони планували проживати разом. Отже, суд приходить до висновку, що виходячи з презумпції спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу, спірна земельна ділянка є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , титульним власником якої був [PERSON] . Враховуючи відсутність доказів, що спростовували б презумпцію спільної сумісної власності, суд приходить до висновку, що вказане майно є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , а тому вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на частку вказаної земельної ділянки підлягають до задоволення. Позивач просила суд визнати за нею право власності на частину вкладів на рахунках [PERSON] , зокрема на картці № [NUMBER] та картці № [NUMBER] в АТ «ПриватБанк», а також на картці № [NUMBER] в АТ «Укрсиббанк. Однак, як слідує з інформації АТ «ПриватБанк» наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, картка № [NUMBER] закрита та залишки коштів на ній відсутні, а картка № [NUMBER] не відкривалася на ім`я [PERSON] (а.с. 74), а тому вимоги позивача в частині визнання за нею права власності на частину вкладів на вказаних картках, задоволенню не підлягають як недоведені та необґрунтовані. Щодо вимог про визнання права власності на частину грошових вкладів на картці № [NUMBER] в АТ «Укрсиббанк», на якій станом на дату надання відповіді 27.03.2025 наявні кошти 2777,90 грн (а.с. 79, 81), то такі вимоги підлягають задоволенню, з визнанням за позивачем права власності на частину вкладів на даній картці, що були наявними станом на станом на 10 липня 2023 року (дату відкриття спадщини після смерті [PERSON] ).

Outcome: partial