Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

21 травня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ», від імені та в інтересах якого діє представник Какун А.С., звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.04.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір №25744-04/2024. На підставі Договору факторингу №21102024 від 21.10.2024 ТОВ «Авентус України» відступив, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 21.10.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 29000 грн., з яких: 7500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 21500 грн. сума заборгованості за відсотками. У зв`язку з чим просять стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 26.06.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 20.10.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що 07.08.2025 центром надання безоплатної вторинної правничої допомоги їй було доручено представляти інтереси [PERSON] . Оскільки відповідач перебуває на військовій службі, для проведення конфіденційної розмови знадобився певний проміжок часу. Таким чином, після узгодження правової позиції, вона лише 06.10.2025 ознайомилася із матеріалами справи. Також, звертає увагу, що відповідач з 15.05.2024 є військовослужбовцем у зв`язку з чим відповідно до п. 15 ч. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» нарахування йому відсотків є незаконним. Крім цього, позивачем на підтвердження суми боргу не надано документи первинного бухгалтерського обліку. У зв`язку з чим просить поновити строк на подання відзиву та відмовити у задоволені позову. 22.10.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вона зазначає, що 15.04.2024 між ТОВ «Авенс Кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір №25744-04/2024, електронний підпис W0344. Сторони узгодили розмір кредиту, строки його повернення та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору. Всі відсотки нараховувались первісним кредитором відповідно до умов договору: п.1.1. розмір кредиту 7500 грн., п.1.2. строк кредиту 120 днів, п.1.4.1 денна процентна ставка 2,50%, п.1.6 кредит надається в безготівковій формі на рахунок клієнта №5167-80хх-хххх-9487. Отже укладений договір був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов цих договорів. Для припинення нарахування відсотків, відповідач зобов`язаний був повідомити первісного кредитора про свій статус та надати відповідні підтверджуючі документи. Крім того, звертає увагу, що на час укладення кредитного договору 15.04.2024 відповідач не був військовослужбовцем, а призваний 15.05.2024. У зв`язку з чим просить долучити відповідь до матеріалів справи та витребувати у АТ «ОщадБанк» інформацію про відкриття на ім`я [PERSON] банківського рахунку і виписку про рух коштів по його картковому рахунку. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у відповіді на відзив просить розгляд справи проводити без їх участі, позов просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав зазначених у відзиві. Пояснила, що контррозрахунок вона не робила, доказів внесення відповідачем коштів на погашення заборгованості у неї не має. Відповідно до ст. 247 ЦПК України ведеться повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.04.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] в електронному вигляді, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, укладено кредитний договір №25744-04/2024, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 7500 грн., строком на 120 днів, із денною процентною ставкою 2,5% у межах строку кредитування (а.с.5-10). Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого позикодавцем нарахована заборгованість, яка становить 29000 грн., з яких: 7500 грн. заборгованість за кредитом; 21500 грн. заборгованість за нарахованими процентами (а.с.16-17). Згідно з копією Договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024, ТОВ «Аванс Кредит» відступає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» набуває права грошової вимоги до боржників, відповідно до реєстру боржників. Згідно Акту прийому-передачі від 21.10.2024 та Реєстру боржників від 21.10.2024, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №25744-04/2024 становить 29000 грн. (а.с.11-15). З копії військового квитка серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] 27.02.2022 призваний згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69 від 24.02.2022 (а.с.62-66). Згідно з копією довідки №1233 від 01.08.2025, [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 15.05.2024 (а.с. на звороті 61). Щодо клопотання представника про витребування доказів суд зазначає. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Представник позивача просить витребувати у банківської установи інформацію про відкриття карткового рахунку на ім`я відповідача та виписку про рух коштів для підтвердження отримання кредиту. В той же час, відповідач та його представник не заперечують факту укладення кредиту та отримання коштів, а лише не погоджуються з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами та розміром заборгованості. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про витребування доказів. Щодо укладення кредитного договору суд зазначає наступне. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 2\~ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»\~до укладення договору До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього\~Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. За змістом\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Фінансова установа свої зобов`язання за договором виконала, надавши відповідачу кредит, в той же час вбачається, що відповідач використав кредитні кошти на власний розсуд, однак використані кошти в повному обсязі не повернув. Отже, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем умов договору кредиту, заборгованість за тілом кредиту доведеною. Щодо відсотків за користування кредитом, суд зазначає наступне. Заперечуючи проти суми нарахованих відсотків представник відповідача посилалася на п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі №521/7927/16-ц. Як вбачається з ксерокопії військового квитка серія\~ [NUMBER] ,\~виданого на\~ім`я [PERSON] , останній 27.02.2022 призваний згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію». Таким чином, у період виконання умов кредитного договору, а також станом на момент переходу права вимоги від кредиторів до нового кредитора\~позивача по справі, відповідач має статус військовослужбовця та на нього поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто, у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. За таких обставин, з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню лише тіло кредиту за кредитним договором №25744-04/2024 від 15.04.2024 в розмірі 7500 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 783,04 грн. (25,86% від 2422,40 грн.).

Outcome: partial