Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 27.08.2019 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачкою виявився невдалим та внаслідок чого сумісне життя ї збереження шлюбу стало неможливе. З травня 2024 року шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. З 29.05.2025 року позивач сплачує аліменти, відповідно до судового наказу №398/2404/25. Спор, про використання спільного майна та проживання дитини між, сторонами відсутній. Просить розірвати шлюб з відповідачкою, укладений 27.08.2019 року. Позивач та його представнику судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без їх з позивачем участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Згідно ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив справу розглядати заочно. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27.08.2019 року, зареєстрований Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №285. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються з травня 2024 року, сторони не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім`я носить формальний характер, дитина одна. Спор про спільне майно та виховання дитини між сторонами відсутній. Враховуючи зазначені норми права та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивачем у позовній заяві не ставиться питання про стягнення з відповідача судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved