Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про удаваність угоди і визнання її договором купівлі-продажу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл, обґрунтовуючи його наступним. 22.11.2022 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , з якою проживав до грудня 2024 року. На даний час позивачем подано позов про розірвання шлюбу до Малинського районного суду Житомирської області. Дружина ніде не працювала і постійно отримувала від [PERSON] в період з 29.10.2022 року по 07.02.2025 року грошові перекази на картку [NUMBER] . За вказаний період вона отримала 400450 грн. Ці кошти зароблені позивачем за час перебування на військовій службі в ЗСУ. З 2022 року дружина вела вільний спосіб життя, неодноразово виїжджала за кордон, ніде не працювала, не дбала про спільний побут, виховувала і утримала свого онука. На кошти позивача купувала необхідні онуку речі, їздила з ним за кордон. Спільно нажите із чоловіком майно вивезла і приховала. Саме з цих підстав [PERSON] просить застосувати приписи ч. 2 ст. 70 СК України та відійти від засади рівності майна подружжя виділивши йому 3/4 його частини житлового будинку. Під час шлюбу подружжям придбано домоволодіння [ADDRESS] із земельною ділянкою [NUMBER] соток кадастровий номер 6820655100:01:002:1028. Вказане домоволодіння придбала дружина у відсутність позивача, який знаходився в бойовій частині ЗСУ. Сторони обговорили, що куплять будинок в селищі Віньківці. Але дружина, скориставшись відсутністю [PERSON] і добрим відношенням до неї та незнанням юридичних тонкощів, отримавши гроші від матері позивача, оформила на себе дім договором дарування, замість договору купівлі-продажу. Сам договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області в селищі Віньківці та зареєстрований в реєстрі за № 1870. За договором дарування від 05.09.2023 року [PERSON] отримала у власність земельну ділянку кадастровий номер 6820655100:01:002:1028 площею 0,14 га. та житловий будинок з добудовою загальною площею 63,9 кв.м., сарай з підвалом, літню кухню з верандою. Договір дарування укладено без згоди позивача. [PERSON] позичив у своєї сестри [PERSON] 3500 доларів США та доклав свої особисті кошти, які зберігав у матері - [PERSON] . [PERSON] в с. Охрімівці передала 6500 доларів США дружині позивача для купівлі дому, а остання сплатила їх [PERSON] , але оформила договір дарування. Факт отримання грошей [PERSON] не заперечує, не заперечує їх передачу і дружина позивача. Кошти продавцю передавались частинами за відсутністю всієї суми. Остання частина була передана [PERSON] бабусі [PERSON] - [PERSON] у 2025 році, що підтверджується скріншотом з телефону [PERSON] про пересилання 2300 грн. Це є останній внесок за продане домоволодіння. Оскільки сторони фактично уклали договір купівлі-продажу, під яким приховали договір дарування будинку, позивач просить укладену угоду визнати удаваною відповідно до ст. 235 ЦК України. Крім того, [PERSON] просить визнати укладеним між сторонами договір купівлі- продажу домоволодіння, за яким одна сторона отримала вище вказані кошти, а інша вищезгадане нерухоме майно, оскільки на момент його укладення між сторонами була досягнута домовленість щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу (предмету та ціни). Виходячи з того, що вище згадане майно куплено дружиною під час шлюбу за спільні кошти, відповідно до ст. 60 СК України просить визнати його спільною сумісною власністю подружжя. З урахуванням відмови від частини позовних вимог позивач просить: -- договір дарування домоволодіння [ADDRESS] із земельною ділянкою [NUMBER] соток кадастровий номер 6820655100:01:002:1028, посвідчений 05.09.2023 року приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу визнати удаваним та вважати укладену угоду договором купівлі-продажу; -- визнати домоволодіння [ADDRESS] із земельною ділянкою [NUMBER] соток кадастровий номер 6820655100:01:002:1028, розташованою по [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя; -- виділити у власність [PERSON] 3/4 частини домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки кадастровий номер 6820655100:01:002:1028 по [ADDRESS] ; -- залишити у власності [PERSON] 1/4 частину домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки кадастровий номер 6820655100:01:002:1028 по [ADDRESS] . 28.05.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 28.08.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті. 03.12.2025 року ухвалою суду закрито провадження в частині поділу рухомого майна та витребування його із незаконного володіння [PERSON] . У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав та пояснив, що у 2022 році він уклав шлюб із [PERSON] . З 2022 року він проходить службу у ЗСУ. За період шлюбу ними в смт. Віньківці було придбано за спільні кошти ліжко, комод, шафу-купе та пральну машинку. Крім того, вони із дружиною домовились, що житловий будинок буде куплено та нотаріально оформлено на нього, для чого через військовослужбовця він передав відповідачці копію свого паспорта і ідентифікаційного коду. Для придбання будинку його мати передала [PERSON] 6000 доларів США, з яких 2500 доларів США належали йому (поміняв заробітну плату), а 3500 доларів США від взяв в борг у своєї сестри. За придбання будинку відповідачка передала 6000 доларів США і 1300 Євро. Приблизно через місяць, коли приїхав у відпустку, то дізнався, що дружина оформила будинок на себе за договором дарування, тому звернувся до нотаріуса для відміни договору, однак йому було відмовлено. Представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнала і допитана в якості свідка пояснила, що приблизно за місяць до укладення договору дарування мати позивача передала їй 6000 доларів США, але це були її з позивачем спільні кошти, які чоловік із заробітної плати обміняв на долари США. З чоловіком не домовлялися про укладення договору купівлі-продажу будинку. Безпосередньо перед укладенням договору дарування мати позивача ніяких коштів не давала. Ні [PERSON] , ні його сім`ю до укладення договору дарування вона не знала. Ніяких грошей за будинок вона не передавала ні [PERSON] , ні його бабусі - [PERSON] , а будинок їй подарували, бо напевне про це домовився позивач. Вона платила лише нотаріусу за оформлення договору дарування. Кошти в сумі 2300 грн вона позичала особисто у [PERSON] , а тому їх і повернула їй на картку через деякий час. Шлюб з відповідачем розірвано. Позов не визнає, оскільки будинок їй подарований. Не може надати докази про отримання доходів за період перебування у шлюбі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, оскільки будинок відповідачці був подарований, а отже не є спільною сумісною власністю подружжя. Договір дарування був посвідчений нотаріусом, а тому остання роз`яснила сторонам договору наслідки його укладення. Відповідачка не передавала кошти ні [PERSON] , ні [PERSON] . Кошти у розмірі 2300 грн [PERSON] брала в борг у [PERSON] та повернула. Просить не враховувати договір позики коштів з сестрою, оскільки він не був укладений у письмовій формі. Просить критично ставитись до показань свідка [PERSON] , оскільки вона не була присутня при передачі коштів, показання свідка [PERSON] просить визнати недопустимими, оскільки вона була занадто ініціативною для свідка. Також просить застосувати строк позовної давності, передбачений ст. 728 ЦК України, при розірванні договору дарування. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, у якій позовні вимоги визнає повністю. Крім того, вказує, що дійсно він продав свій будинок в [ADDRESS] , [PERSON] , від якої отримав 6000 доларів США та 1300 Євро. На прохання [PERSON] було укладено не договір купівлі-продажу, а договір дарування. Розгляд справи просить проводити у його відсутність. Третя особа приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Кухарська Л.А. у судове засідання не з`явилася, але надала письмову заяву, у якій розгляд справи просить проводити у її відсутність. Відповідно до ст. 15 ЦПК України та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 3 статті 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 22.11.2022 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 9 Том № 1). Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] визнали, що шлюб між ними розірваний судом у травні 2025 році, тому ці обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Судом шляхом перевірки у єдиному державному реєстрі судових рішень встановлено, що рішенням Малинського районного сулу Житомирської області від 19.05.2025 року по справі № 283/720/25, яке набрало законної сили 19.06.2025 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно договору дарування від 05.09.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Кухарською Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1870 (а.с. 100-103 Том № 1), [PERSON] передав у власність безоплатно, а [PERSON] прийняла як дарунок житловий будинок із надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, які розташовані в [ADDRESS] . Відчужуваний житловий будинок із надвірними будівлями належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кухарською Л.А. 17.10.2018 р., реєстровий № 1448. Державна реєстрація права власності на житловий будинок з надвірними будівлями проведена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.10.2018 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1669061768206. Відчужувана земельна ділянка належить [PERSON] на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кухарською Л.А. 17.10.2018 р., реєстровий № 1448. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку проведена в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.10.2018 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1669031468206, кадастровий номер 6820655100:01:002:1028. Таким чином предметом договору дарування був житловий будинок та земельна ділянка. При цьому представник позивача у позовній заяві помилково вказав площу земельної ділянки з кадастровим номером 6820655100:01:002:1028 0,14 га, а правильною є площа 0,25 га. Згідно інформаційної довідки № 845611600 від 13.03.2025 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за [PERSON] 05.09.2023 р. зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , підстава реєстрації: договір дарування від 05.09.2023 р., виданий приватним нотаріусом Кухарською Л.А., номер документа 1870, реєстраційний номер нерухомості 1669061768206, кадастровий номер земельної ділянки 6820655100:01:002:1028 (а.с. 12 Том № 1). Згідно інформаційної довідки № 845612555 від 13.03.2025 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за [PERSON] 05.09.2023 р. зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,25 га., кадастровий номер 6820655100:01:002:1028, розташовану за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомості 1669031468206, підстава реєстрації: договір дарування від 05.09.2023 р., виданий приватним нотаріусом Кухарською Л.А., номер документа 1870 (а.с. 13 Том № 1). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є донькою позивача. Бабуся (мати позивача) передала [PERSON] для купівлі будинку 6000 доларів США, з яких 2500 доларів США належали її батьку, а 3500 - він взяв у борг у своєї сестри. Для оформлення договору купівлі-продажу будинку батько передав документи. Коли [PERSON] проживала з батьком, то не працювала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є матір`ю позивача. Син просив купити будинок, тому вона разом з [PERSON] дивились на житловий будинок. Син просив укласти договір купівлі-продажу будинку. Син служив у ЗСУ, пересилав кошти, які зберігали у сестри [PERSON] . Перед нотаріальним оформленням будинку вона на прохання сина передала [PERSON] 6000 доларів США, інші кошти за будинок доплачувала [PERSON] . Після нотаріуса Дорошенко Л.П. сказала, що оформила договір дарування. Після того, як син дізнався про укладення договору дарування, то була сварка з [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є рідною сестрою позивача. У неї зберігались кошти брата, які він пересилав та обмінював на долари США. Перед оформленням будинку передала матері 6000 доларів США, з яких 2500 доларів США належали брату, а 3500 доларів США дала у борг брату зі своїх коштів. Мати передала 6000 доларів США [PERSON] для купівлі будинку. [PERSON] не працювала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є бабусею [PERSON] і допомагала йому у продажі будинку. [PERSON] попросила укласти договір дарування житлового будинку, оскільки чоловік служить і його не відпускають. Домовились, що за житловий будинок [PERSON] передасть 6000 доларів США та 1300 Євро. [PERSON] передала їй 6000 доларів США та 1200 Євро і попросила дозволу 100 Євро віддати пізніше. Договір у нотаріуса підписував [PERSON] . Після укладення договору дарування [PERSON] попросила її потримати у себе договір дарування, щоб не побачив її чоловік. У 2025 р. вона нагадала [PERSON] про борг і дала картку дружини [PERSON] , але [PERSON] сказала, що у неї не має коштів і 05.03.2025 р. переслала на картку [PERSON] лише 2300 грн. Особисто у неї [PERSON] кошти у борг не брала. Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» від 07.03.2025 р. [PERSON] за період з 29.10.2022 р. по 07.02.2025 р. перерахував [PERSON] 400450 грн. Згідно довідки про доходи від 11.03.2025 р. № 682, виданої військовою частиною [NUMBER] , [PERSON] за період з березня 2022 р. по лютий 2025 р. загальна сума доходів становить 2418233 грн. 34 коп. Згідно розписки від 05.05.2023 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти у розмірі 3500 доларів США і зобов`язався повернути їх до 01.11.2024 р. Відповідно до\~ст.\~1047\~ЦК України\~договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Аналіз вказаної норми свідчить про те, що не укладення договору позики у письмовому вигляді не тягне за собою автоматичне визнання такого договору недійсним, а є оспорюваним договором на підтвердження якого сторона може надати розписку позичальника, яка посвідчує передання позикодавцем коштів позичальнику. На підтвердження договору позики позивачем надана письмова розписка від 05.05.2023 року, яка відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України підтверджує передання [PERSON] грошових коштів [PERSON] у розмірі 3500 доларів США. Згідно скріншоту з телефону [PERSON] у переписці з абонентом [PERSON] за 05.03.2025 р. о 16 год. 44 хв. міститься переписка, яка складається зі скріншоту та текстового повідомлення. На скріншоті міститься повідомлення про здійснення переказу 2300 UAH, отримувач [PERSON] , а текстове повідомлення має зміст «я вже скинула вибачте і дякую». Достовірність змісту переписки з телефону [PERSON] була перевірена судом у судовому засіданні. Суд вважає недостовірними і не бере до уваги твердження представника відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] грошові кошти брала в борг саме у свідка [PERSON] , оскільки це спростовується показами свідка [PERSON] та скріншотом переписки [PERSON] з абонентом [PERSON] за 05.03.2025 р., згідно якого [PERSON] перерахувала [PERSON] (дружині позивача) грошові кошти у розмірі 2300 грн. Суд критично ставиться і не бере до уваги показання свідка [PERSON] про те, що вона не передавала грошові кошти [PERSON] , оскільки це спростовується показами свідків [PERSON] , [PERSON] , письмовими поясненнями відповідача [PERSON] , а сама [PERSON] визнає факт отримання від [PERSON] коштів у розмірі 6000 доларів США, але не надала обґрунтоване пояснення щодо використання цих грошових коштів. Суд вважає, що відсутні підстави для визнання показань свідка [PERSON] недопустимими, на чому наполягає представник відповідача [PERSON] , оскільки ним не доведено, що цей доказ одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, або будь-яку зацікавленість даного свідка у результатах розгляду справи. Статтею 717 ЦК України встановлено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Частиною другою статті 719 ЦК України передбачено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом позову у справі є вимоги про визнання удаваним договору дарування майна та поділу спільного сумісного майна подружжя, оскільки позивач стверджує, що насправді укладено договір купівлі-продажу майна, а не договір дарування. Згідно зі статтями 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до положень статті 202 ЦК України під правочином розуміються дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: partial