Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

В липні 2025 року позивач ТОВ "Споживчий центр" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 01.01.2025 - 100000605 від 01.01.2025 року у розмірі 20 030,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000,00 грн, по процентам в розмірі 7430,00 грн, по додатковій комісії 1440,00 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання в розмірі 3160,00 грн, з тих підстав, що відповідно до умов даного договору кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 8000,00 грн, строком на 155 днів під проценти за ставкою "Економ"- 0,5% та "Стандарт" - 1%. [PERSON] підписано електронним цифровим підписом пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, чим підтверджено укладення кредитного договору на суму кредиту 8000,00 грн, а отже акцептовано умови Договору. Позичальником під час укладення кредитного договору № 01.01.2025-100000605 пройдено ідентифікацію шляхом одноразового ідентифікатора. Відповідно до договору та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 8000,00 грн. ТОВ "Споживчий центр", надавши відповідачу кредитні кошти, свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував. Позивач ТОВ "Споживчий центр", права та інтереси, якого порушуються, просить суд із [PERSON] стягнути заборгованість у розмірі 20 030,00 грн, та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. Проводити розгляд справи за відсутністю представника ТОВ "Споживчий центр", не заперечує проти заочного розгляду справи. 20.08.2025 в справі відкрито спрощене позовне провадження з призначенням до судового розгляду на 23.10.2025 року, з повідомленням сторін, відкладено за клопотанням представника позивача. У судове засідання учасники справи (сторони) не з`явилися, повідомлені належно, що підтверджується матеріалами справи. Представник позивача ТОВ "Споживчий центр" Горна В. І. в позові клопотала про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Інших за змістом заяв (клопотань) від ТОВ "Споживчий центр" на адресу суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (за останньою відомою суду адресою місця реєстрації), що підтверджено даними АТ "Укрпошта" рекомендований лист R067035373133 повернувся без вручення, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", як і шляхом розміщення оголошенням на сайті Судової влади України про виклик останньої до суду. Відзиву на позовну заяву не надходив. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно статей 233, 280 ЦПК України, суд ухвалив розгляд справи провести за відсутності учасників справи в судовому засіданні на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи. Фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Та, з урахуванням частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Згідно частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, з врахуванням наступного. Згідно норм статтей 11, 525, 629 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом із матеріалів справи встановлено, 01.01.2025 року між ТОВ "Споживчий центр" (кредитодавець, позивач по справі) та [PERSON] (позичальник, відповідач по справі) у відповідності до Закону України "Про електронну комерцію" укладено кредитний договір № 01.01.2025 - 100000605 (кредитної лінії), який складається із пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки [PERSON] на отримання кредиту від 01.01.2025 року, додатку до анкети позичальника, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), підтвердження укладення електронного договору, який підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором Е192. Згідно частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Кредитний договір № 01.01.2025 - 100000605 (кредитної лінії) від 01.01.2025, укладений на умовах: дата надання кредиту - 01.01.2025, сума кредиту 8000,00 грн, строк, на який надається кредит - 155 днів з дня його надання, процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів, процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговим періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Також, в договорі встановлено комісію, повязану з наданням кредиту - 9% від суми кредиту, що довірнює 720,00 грн, яка нараховується та обліковується в день видачі кредиту, як і передбачено нарахування неустойки: 120 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобовязання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобовязання. За змістом статтей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України, визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання умов кредитного договору ТОВ "Споживчий центр" підтверджено довідкою ТОВ "Універсальні платіжні рішення" Вих. № 35-2107 від 21.07.2025, номер транзакції в системі iPay.ua - 612738540, сума 8000,00 грн, дата та час платежу 01.01.2025 12:25:54, отримувач номер картки 5168745167023719, призначення платежу: Видача за договором кредиту № 01.01.2025 - 100000605. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статтей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивачем ТОВ "Споживчий центр" до позовної заяви на підтвердження пред`явленої вимоги додано копії документів, які складають укладений з відповідачем [PERSON] , що пройшов ідентифікацію шляхом використання одноразового ідентифікатору, кредитний договір № 01.01.2025 - 100000605 (кредитної лінії) від 01.01.2025 року, який підписаний електронним підписом. Факт укладення цього договору належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України "Про електронну комерцію". Договір містить усі істотні умови, необхідні для даного виду правочинів, а відтак враховуючи їх особисте підписання відповідачем [PERSON] , були достеменно відомі останній. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ "Споживчий центр" виконав в повному обсязі та надав відповідачу [PERSON] кредит в обумовленій договором сумі. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі та речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 01.01.2025 100000605 від 01.01.2025 року, [PERSON] перед ТОВ "Споживчий центр" має заборгованість в розмірі 20 030,00 грн, з яких: 8000,00 грн основний борг; 7430,00 грн проценти по кредиту, що нараховані за період з 01.01.2025 року по 04.06.2025 року; 3160,00 грн неустойка, 1440,00 грн додаткова комісія. Відповідачем [PERSON] правильність наданого товариством розрахунку заборгованості не спростована. Вона не скористалася правом на подання відзиву на позов та не подала до суду власного розрахунку. Згідно правової позиції висловленої у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі № 559/1622/19 на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Відповідно до статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із розрахунку заборгованості вбачається, що проценти по кредиту нараховані за період його дії з 01.01.2025 по 04.06.2025 року та становлять 7 430,00 грн. Отже, проценти підлягають стягненню з відповідача. Щодо нарахування неустойки в розмірі 3160,00 грн, суд виходить з такого. Положеннями пункту 18 Прикінцевих таперехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобовязання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обовязку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом дію воєнного стану продовжено. На час укладення договору та час розгляду справи в суді воєнний стан продовжує діяти. Оскільки кредитний договір № 01.01.2025 - 100000605 (кредитної лінії) був укладений 01 січня 2025 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нарахована неустойка у розмірі 3160,00 грн підлягає списанню позивачем. Щодо нарахування додаткової комісії в розмірі 1440,00 грн, суд виходить з такого. Пунктом 9 Заявки кредитного договору № 01.01.2025 - 100000605 (кредитної лінії) від 01.01.2025 року визначено: "Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі "Комісія за обслуговування", "Комісія") - 720 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит". Однак матеріали справи не містять жодного розрахунку нарахування додаткової комісії, який би суд мав можливість перевірити (правильність і підстави її нарахування), тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги в цій частині (щодо стягнення 1440,00 грн додаткової комісії). Станом на час розгляду справи в суді (ухвалення судового рішення) позивач не відмовився від заявленої позовної вимоги, та відповідачем [PERSON] доказів погашення заборгованості не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обовязком. Частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 ЦК України передбачають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За таких обставин, суд приходить висновку, що ТОВ "Споживчий центр" належними та допустимими доказами підтвердило укладання з позичальником (відповідачем по справі) [PERSON] кредитного договору № 01.01.2025 - 100000605 (кредитної лінії) від 01.01.2025 року, отримання останньою кредитної суми у розмірі 8000,00 грн та через неналежне виконанням умов договору (частково проведена оплата на суму: 2000,00 грн (05.02.2025 року); 950,00 грн (06.02.2025 року); 1100,00 грн (07.02.2025 року)) у відповідача виникла заборгованість, за тілом кредиту у розмірі 8000,00 грн, по процентам в розмірі 7430,00 грн, а всього у розмірі 15 430,00 грн. Тобто, про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог - 1 865,97 грн. На підставі Закону України "Про електронну комерцію", ст. ст. 11, 15, 16, 205, 207, 525, 526, 530, 610, 626, 628, 629, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial