Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

04.07.2025 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся представник ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії Хандріга А.О. з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» ( [NUMBER] в АТ «Ощадбанк», код ЄДРПОУ 45192910) заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 5852,48 гривень, а також сплачений судовий збір в сумі 3028,00 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до постанови НКРЕКП № 1769 від 29.09.2023 року «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу», внесені зміни до додатку до постанови НКРЕКП №1839, якими Заявнику змінено місце провадження (розширення території) господарської діяльності з розподілу природного газу на територію Миколаївської області. Таким чином, з 01.10.2023 року ТОВ «ГРМУ» в особі відокремленого підрозділу Миколаївської філії, має право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території Миколаївської області та є Оператором ГРМ. [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, з яким укладений договір розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за № 2498\~та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829. Цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ, яким на території Миколаївської області є ТОВ «Газорозподільні мережі України», обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього договору однакові для усіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу»\~і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494. При вирішенні усіх питань, що не обумовлені договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу»\~і Кодексом газорозподільних систем. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641\~та 642 ЦК України. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, повернення підписаної споживачем заяви-приєднання, та/або сплата рахунку оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. За адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок на ім`я [PERSON] . Факт приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу підтверджується повернутою споживачем заявою приєднання до умов договору розподілу природного газу від 25.10.2023 року. Відповідно до п. 6.1 Договору, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Постановою НКРЕКП від 30.12.2022 року № 1944 для Миколаївської філії ТОВ «ГРМУ» встановлено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,99 грн за 1 м.3 (без урахування ПДВ). На виконання умов укладеного договору, позивачем в період 10.2023-04.2025 року включно було надано відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 5852,48 грн. Пунктом 6.6 Договору передбачено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. В свою чергу, відповідач свій обов`язок щодо повної оплати послуг з розподілу природного газу не виконав, сплативши 900,00 грн. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача за послуги з розподілу природного газу склала 5852,48 грн. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2025 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. 07.07.2025 року в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України\~суд звернувся до голови Новобузької об`єднаної територіальної громади Баштанського району Миколаївської області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання\~ [PERSON] . 09.07.2025 року судом отримано відповідь за вх. №4808/25 про те, що місце проживання \~ [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 09.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено вказану справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін до розгляду на 28.08.2025 року 09:30 годину, у якому оголошувались перерва до 10.09.2025, 29.09.2025, 20.10.2025, 19.11.2025. 08.08.2025 року на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що заявлені вимоги не відповідають положенням закону, відсутні докази перебування у позивача на законних підставах газорозподільної системи, до якої вона підключена. Постанови НКРЕКП є нечинними, оскільки вони не зареєстровані в Міністерстві юстиції України. Вважає, що згідно ст.3, 5, 8, 9, 57, 60, 64, 68 Конституції України позивач не має жодного права від неї щось вимагати. Позивач порушує всі норми права. Позивач не має ніякого права виконувати функції постачання універсальних послуг. Вона не зверталась до ТОВ «Газорозподільні мережі України» про надання їй послуг, а тому типовий договір між нею та позивачем не укладався. Вважає що умови Типового договору, який містить в собі одночасно два договори типовий публічний договір та договір приєднання, протирічасть ГКУ. І тому доводи про неприйняття нею умов Типового договору викладені у відзиві, як обставини, які є неприйнятними для неї у порівнянні з умовами Типового договору про надання населенню послуг, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року. Вважає договір від 25.10.2023 року (заяву-приєднання) шахрайською дією, якою позивач ввів її в оману і який нею було розірвано 07.02.2025 року в односторонньому порядку відповідно до ст.615, п.3 ст.651 ЦК України та опубліковано в ПП «Видавництво газети «Вперед» №8 (11892) 20.02.2025 року. На підставі ст. 230 ЦКУкраїни, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує обставини, які можуть перешкодити правочину, або вона замовчує їх існування. Що стосується заборгованості, представник позивача не надав жодного доказу та правовстановлюючих документів, на підставі чого користується, або володіє газопроводом та газопроводами середнього та низького тиску. В рішенні від 18.03.2008 року № 428 «Про відмову в прийнятті до комунальної власності Новобузької міської територіальної громади та відмову в передачі на баланс Новобузької дільниці Казанківського управління експлуатації газового господарства газопроводів середнього та низького тиску» в п. 2.1 чітко вказано вул. Ватутіна. Отже, газопроводи середнього та низького тиску, це є власність громадян Новобузької територіальної громади. Між Новобузькою міською радою та ТОВ «Газорозподільні мережі України» договори відсутні. Вважає, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» навмисно ввело її в оману, надало нікчемний договір та вимагає гроші, тим самим порушуючи її права передбачені у ст.3 Конституції України. Вважає, що не пов`язана зобов`язанням платити за розподіл природного газу, так як являється не споживачем, а користувачем газу для приготування їжі та опалення власного будинку, тобто власних потреб. Газ був проведений нею особисто та всіма жителями Новобузької громади за власні кошти, а тому це є її власністю та власністю жителів територіальної громади. Вважає, що надра є виключною власністю Українського народу і надаються у користування. Захищеними видатками бюджету є видатки загального фонду на: оплату комунальних послуг та енергоносіїв. Законодавством України громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних, тощо) безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятокм обмежень, передбачених законодавством України. Тому, сільські, селищні, міські ради зобов`язані забезпечувати населення електроенергією, газом та іншими енергоносіями. Вважає, що у неї перед позивачем відсутній будь-який борг. 02.09.2025 року на електронну адресу суду від представника позивача адвоката Хандріги А.О. надійшла відповідь на відзив, у якій остання зазначила, що вимоги відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, позивачем не визнаються повністю з наступних причин. Відповідно до постанови НКРЕКП № 1769 від 29.09.2023 року «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу», внесені зміни до додатку до постанови НКРЕКП №1839, якими Заявнику змінено місце провадження (розширення території) господарської діяльності з розподілу природного газу на територію Миколаївської області. Постановою від 26.12.2022 № 1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу» ТОВ «Газорозподільні мережі України» (код ЄДРПОУ 44907200) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Миколаївської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ТОВ «Газорозподільні мережі України». Постановою НКРЕКП від 29 вересня 2023 року № 1773 Призупинено дію ліцензії з розподілу природного газу виданої для АТ «МИКОЛАЇВГАЗ». ТОВ «Газорозподільні мережі України» є юридичною особою, входить до групи Нафтогаз, набуває прав юридичної особи з дати його державної реєстрації, діє як самостійний суб`єкт господарювання відповідно до законодавства та Статуту. Таким чином, з 01.10.2023 ТОВ «Газорозподільні мережі України», в особі Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» має право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території Миколаївської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України». Миколаївська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» є відокремленим підрозділом Товариства, здійснює свою діяльність від імені Товариства на підставі Положення про Миколаївську філію Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України». Згідно п. 1.3., п. 2.4.1. Положення про філію, філія здійснює частину делегованих господарських функцій Товариства відповідно до мети (цілей), завдань та предмету діяльності Товариства, в тому числі технічне забезпечення та виконання робіт по розподілу природного газу. Відповідно до глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП 30 вересня 2015 року (далі Кодекс ГРМ) Оператор ГРМ суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно технологічного управління. Отже, ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії є Оператором ГРМ. Миколаївська філія код ЄДРПОУ 45192910 зареєстрована як відокремлений підрозділ юридичної особи ТОВ Газорозподільні мережі України» код ЄДРПОУ 44907200. Відповідач, як споживач природного газу, посилаючись на відсутність доказів перебування у позивача на законних підставах газорозподільної системи до якої він підключений, у свою чергу не надав жодних доказів, що якийсь інший Оператор ГРМ (з відповідною ліцензією) надає йому відповідні послуги. А відповідно до п. 1 глави 1 розділу 111 Кодексу ГРМ експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ. З чого випливає, що послуги з розподілу природного газу надаються саме позивачем. Щодо посилань відповідача на те, що Постанови НКРЕКП є нечинними, оскільки вони не зареєстровані в Міністерстві юстиції України представник позивача зазначив наступне. Відповідно до ч. 6, 7 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 р. рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Щодо врегулювання відносин між позивачем та відповідачем Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 р. З 08.05.2015 р. набрав чинності Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 р., який введено в дію з 01.10.2015 р. Цей Закон визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором (ч. 2 ст. 40). Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 р., що набрала чинності з 01.12.2015 р. затверджено Типовий договір розподілу природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону Регулятор затверджує Кодекс газорозподільних систем. Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 р. затверджено Кодекс газорозподільних систем, що набрав чинності з 29.11.2015 р. Відповідно до п. 1 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ цей Кодекс розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу». Порядок укладення договору розподілу природного газу врегульовано главою 3 розділу VI Кодексу ГРМ. Відповідно до п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Відповідно до п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. При цьому, відповідно до п. 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач немає права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Типовий договір розподілу природного газу було офіційно опубліковано. Після оприлюднення договору розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , здійснювалося фактичне споживання природного газу, що підтверджується, зокрема, зміною показань лічильника у роздруківці по особовому рахунку відповідача (фінансовий стан) та не заперечується самим відповідачем у відзиві на позов та повернутою та підписаною споживачем заявою - приєднання до умов договору розподілу природного газу від 25.10.2023 року. Відповідач за газовий рік 01.10.2021 - 30.09.2022 здійснював споживання природного газу в розмірі 2067,12 м.куб. Відповідно з 01.01.2023 року плата за послуги з розподілу природного газу здійснюється на 172,26 м. куб в місяць згідно тарифу, встановленого Регулятором для Оператора ГРМ постановою НКРЕКП № 2774 від 22.12.2021 та становить 411,36 грн. з ПДВ за місяць. Відповідач за газовий рік 01.10.2022 - 30.09.2023 здійснював споживання природного газу в розмірі 1726,44 м.куб. Відповідно з 01.01.2024 року плата за послуги з розподілу природного газу здійснюється на 143,87 м. куб в місяць згідно тарифу, встановленого Регулятором для Оператора ГРМ постановою НКРЕКП № 2774 від 22.12.2021 та становить 343,56 грн. з ПДВ за місяць. Відповідач за газовий рік 01.10.2023 - 30.09.2024 здійснював споживання природного газу в розмірі 1753,35 м.куб. Відповідно з 01.01.2025 року плата за послуги з розподілу природного газу здійснюється на 146,11 м. куб в місяць згідно тарифу, встановленого Регулятором для Оператора ГРМ постановою НКРЕКП № 2774 від 22.12.2021 та становить 348,92 грн. з ПДВ за місяць. Відповідачка отримує послуги з розподілу природного газу, однак не сплачувала вартість отриманих послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії ТОВ "ГРМУ", яке є оператором газорозподільної системи на території Миколаївської області в сумі 5852,48 грн. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/ тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, доводи відповідача є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства. Представник позивача, адвокат Хандріга А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позові та відповіді на відзив. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на відзив. Суд,\~вислухавши пояснення\~сторін,\~ вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено,\~що відповідно до постанови НКРЕКП № 1769 від 29.09.2023 року «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу», внесені зміни до додатку до постанови НКРЕКП №1839, якими Заявнику змінено місце провадження (розширення території) господарської діяльності з розподілу природного газу на територію Миколаївської області. Постановою від 26.12.2022 № 1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу» ТОВ «Газорозподільні мережі України» (код ЄДРПОУ 44907200) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Миколаївської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ТОВ «Газорозподільні мережі України». Постановою НКРЕКП від 29 вересня 2023 року № 1773 призупинено дію ліцензії з розподілу природного газу виданої для АТ «МИКОЛАЇВГАЗ». ТОВ «Газорозподільні мережі України» є юридичною особою, входить до групи Нафтогаз, набуває прав юридичної особи з дати його державної реєстрації, діє як самостійний суб`єкт господарювання відповідно до законодавства та Статуту. Таким чином, з 01.10.2023 ТОВ «Газорозподільні мережі України», в особі Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» має право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території Миколаївської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України». Миколаївська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» є відокремленим підрозділом Товариства, здійснює свою діяльність від імені Товариства на підставі Положення про Миколаївську філію Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України». Згідно п. 1.3., п. 2.4.1. Положення про філію, філія здійснює частину делегованих господарських функцій Товариства відповідно до мети (цілей), завдань та предмету діяльності Товариства, в тому числі технічне забезпечення та виконання робіт по розподілу природного газу. Відповідно до глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП 30 вересня 2015 року (далі Кодекс ГРМ) Оператор ГРМ суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно технологічного управління. Отже, ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії є Оператором ГРМ. Миколаївська філія код ЄДРПОУ 45192910 зареєстрована як відокремлений підрозділ юридичної особи ТОВ Газорозподільні мережі України» код ЄДРПОУ 44907200. З 08.05.2015 р. набрав чинності Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 р., який введено в дію з 01.10.2015 р. Цей Закон визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором (ч. 2 ст. 40). Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 р., що набрала чинності з 01.12.2015 р. затверджено Типовий договір розподілу природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону Регулятор затверджує Кодекс газорозподільних систем. Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 р. затверджено Кодекс газорозподільних систем, що набрав чинності з 29.11.2015 р. Відповідно до п. 1 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ цей Кодекс розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу». Порядок укладення договору розподілу природного газу врегульовано главою 3 розділу VI Кодексу ГРМ. Відповідно до п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Відповідно до п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. При цьому, відповідно до п. 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач немає права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Типовий договір розподілу природного газу було офіційно опубліковано. Після оприлюднення договору розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , здійснювалося фактичне споживання природного газу, що підтверджується, зокрема, зміною показань лічильника у роздруківці по особовому рахунку відповідача (фінансовий стан) та не заперечується самим відповідачем у відзиві на позов та повернутою та підписаною споживачем заявою - приєднання до умов договору розподілу природного газу від 25.10.2023 року. Фактом приєднання споживача [PERSON] до умов договору розподілу природного газу, який є договором приєднання є: підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 25.10.2023, здійснення оплати за вказану послугу в лютому 2024 року на суму 900 гривень, що підтверджується розрахунком суми заборгованості за послуги розподілу природного газу перед Миколаївською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України», за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Станційне, вул. Ірини Сеник, 31. Матеріали справи не містять доказів про звернення відповідача [PERSON] із заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу. При цьому публікацію в газеті "Вперед" в лютому 2025 року оголошення відповідача про припинення договірних зобов`язань з позивачем не можна вважати такими, оскільки [PERSON] після цього продовжила користуватись природним газом через систему розподілу. Отже, між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини щодо надання ТОВ "Газорозподільні\~мережі України"\~в особі\~Миколаївської філії\~ТОВ "ГРМУ" послуг з розподілу (доставки) природного газу до належного [PERSON] будинку за адресою: [ADDRESS] , а остання прийняла ці послуги, користуючись природним газом (тобто прийняла оферту). З наявного у матеріалах справи розрахунку суми заборгованості за послуги розподілу природного газу перед Миколаївською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України», за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Станційне, вул. Ірини Сеник, 31, вбачається, що у [PERSON] наявна заборгованість за послуги розподілу природного газу в період з 01.10.2023 по 30.04.2025 у загальному розмірі 5852,48 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] приєдналась до умов типового договору розподілу природного газу, отримувала послуги з розподілу природного газу, проте, обов`язок щодо оплати цих послуг не виконала, оплату належним чином не здійснювала, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 5852,48 грн. Відповідно до статтей 626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин 1, 2 статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Згідно з п. 4 гл. 1 розд. І Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу»\~розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним. Відповідно до п. 7 гл. 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Відповідно до п. 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Отже, для приєднання до умов договору розподілу природного газу та фактичного укладення договору споживачу не обов`язково мати підписану заяву-приєднання, а достатньо здійснити одну із передбачених законодавством дій, а саме: сплатити за послуги Оператора ГРМ; мати документально підтверджене споживання природного газу. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, навіть при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово висловлювався Верховний Суд, зокрема у постановах від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі №642/2858/16, від 07.07.2020 у справі №712/8916/17. Згідно зі статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги у вигляді послуг з постачання та розподілу природного газу. Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~\~визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу»\~за договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Згідно з пунктами 1, 2 глави 4 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем з метою уніфікації та однозначної ідентифікації споживачів, у тому числі побутових споживачів, та за необхідності їх точок комерційного обліку, а також для забезпечення спрощення процедури зміни постачальника природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем. Визначення персоніфікованого ЕІС-коду для кожного суб`єкта ринку природного газу, у тому числі для споживачів, підключених до газорозподільних систем, здійснюється у порядку, встановленому Кодексом ГТС. Постановою НКРЕКП від 11.08.2016 №1418\~пункт 3 глави 4 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем доповнено новим абзацом, згідно з яким у разі, якщо за релігійними переконаннями споживач заперечує проти присвоєння йому персоніфікованого ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу, що підтверджується заявою про відмову, зазначений ЕІС-код присвоюється оператором ГРМ точці комерційного обліку споживача. Згідно положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС, ЕІС-код - код енергетичної ідентифікації суб`єкта ринку природного газу та/або точки комерційного обліку, визначений за правилами Європейської мережі операторів газотранспортних систем (ЕОТВОО), з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, у тому числі для участі у регіональних (міжнародних) газових ринках, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу»\~державне регулювання ринку природного газу здійснює регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Згідно з п. 32 ч. 1 ст. 1 Закону регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Частиною 3 статті 4 Закону визначено, що до компетенції регулятора на ринку природного газу належать, зокрема, затвердження правил постачання природного газу та кодексу газорозподільних систем. 27.11.2015 набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496\~та затверджені в Міністерстві юстиції України 09.11.2015 за №1382/27827, а також Кодекс газорозподільних систем, затверджених\~Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824. На виконання вимог статтей 12, 40 Закону НКРЕКП було затверджено типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (Постанова НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829). Пунктом 1 розділу ІІІ Правил визначено, що підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу. Відповідно до положень п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Пунктом 2 глави 4 розділу VI Кодексу ГРМ встановлено, що визначення персоніфікованого ЕІС-коду для кожного суб`єкта ринку природного газу, у тому числі для споживачів, підключення до газорозподільних систем, здійснюється у порядку, встановленому Кодексом газорозподільної системи, затвердженим\~ Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493. Згідно з положеннями п. 5 гл. 1 розд. І Кодексу газотранспортної системи, EIC-код - код енергетичної ідентифікації суб`єкта ринку природного газу та/або точки комерційного обліку, визначений за правилами Європейської мережі операторів газотранспортних систем (ENTSOG), з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, у тому числі для участі у регіональних (міжнародних) газових ринках, та для забезпечення спрощення процедури зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу. Код містить комбінацію цифр і букв, за аналогією з особовим рахунком, які дозволяють ідентифікувати регіон, де обслуговується суб`єкт, та підприємства, які надають послуги з транспортування, розподілу та постачання газу на конкретне приміщення. Він потрібен для уніфікації та прискорення обміну даними між газовими компаніями щодо споживання газу по окремому об`єкту. Відмова споживача від кодування дає газорозподільній компанії законні підстави відключити газ. Пунктом 4 глави 2 розподілу IV Кодексу ГТС визначено, що оператор газотранспортної системи відповідає за організацію правильного та коректного розподілу ЕІС-кодів суб`єкта ринку природного газу України. За заявою оператора газорозподільної системи оператор газотранспортної системи протягом двох робочих днів з моменту надання заяви відповідно до вимог цієї глави присвоює кожному оператору газорозподільної системи унікальний ЕІС-код і код групи (позиції з 04 по 05 ЕІС-кодів). Оператор газорозподільної системи присвоює ЕІС-коди всім споживачам, що приєднані до газорозподільної системи відповідно до оператора та відповідних ЕІС-кодів їх точок комерційного обліку (за необхідності). Оператор газорозподільної системи після присвоєння ЕІС-кодів споживачам, що приєднані до газорозподільної системи відповідно оператора та відповідних ЕІС-кодів їх точок комерційного обліку (за необхідності), передає їх оператору газотранспортної системи протягом 5 робочих днів з моменту присвоєння за формою оператора газотранспортної системи. Згідно з п. 2 Постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496\~ «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем»\~- операторам газорозподільних систем необхідно отримати персональні ЕІС-коди (EnergyIdentificationCode) як суб`єктам ринку природного газу протягом десяти днів з дня набрання чинності цією\~Постановою\~шляхом звернення до оператора газотранспортної системи, а також присвоїти в місячний строк з дня отримання персонального ЕІС-коду всім споживачам (у тому числі побутовим), підключенням до газорозподільних систем, персональних ЕІС-кодів та передати їх оператору газотранспортної системи. Тобто, необхідність наявності у побутового споживача присвоєного Оператором ГРМ персонального ЕІС - коду як суб`єкта ринку природного газу, є однією з підстав для постачання природного газу побутовому споживачу. Відповідно до Правил постачання природного газу підставою для постачання природного газу споживача є наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та оператором ГРМ, та присвоєння споживачу оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного разу. У випадку відмови побутових споживачів природного газу від присвоєння їм персоніфікованих ЕІС-кодів, оператором ГРМ має бути здійснено присвоєння ЕІС-коду окремій точці комерційного обліку споживача (об`єкту побутового споживача). Кодексом ГРМ (гл. 4 розділ VI) визначено, що у разі, якщо за релігійних переконань споживач заперечує проти присвоєння йому персоніфікованого ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу, що підтверджується заявою про відмову, зазначений ЕІС-код присвоюється оператором ГРМ точці комерційного обліку споживача. Тобто, законодавством чітко визначено з яких підстав (за релігійними переконаннями споживача) та в якому порядку (за заявою про відмову) ЕІС-код присвоюється точці комерційного обліку, а не споживачу. Відповідно до положень Глави 6 Розділу VІ кодексу ГРС, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою (пункт 2 Глави 6\~Розділу VI Кодексу ГРС). 3 01.01.2021 річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу\~(абзац 4 пункту 2 Глави 6 Розділу VI Кодексу ГРС). Постановою НКРЕКП від 06.03.2020 №580 встановлено мінімальні обсяги річної замовленої потужності на розрахунковий календарний рік для споживачів природного газу, які мають фактичний період споживання природного газу менший ніж дев`ять місяців, а також для споживачів, які не споживали природний газ протягом усього попереднього газового року. Замовлена потужність споживача на розрахунковий календарний рік визначається виходячи з фактичного обсягу споживання за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, але не може бути меншою за: 39 куб. м\~для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб. м\~для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб.м\~для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим. Крім того, пунктом 3 Глави 3 Розділу І Кодексу ГРС передбачено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Пунктом 2 Глави 5 Розділу VI Кодексу ГРС визначено, що фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача. Відповідно до абзацу 1 пункту 9 Глави 6 Розділу VI Кодексу ГРС припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. Суд зазначає, що послуга з розподілу природного газу не складається лише з фактичного переміщення природного газу розподільчою системою трубопроводів, а включає також цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єктів споживача до газорозподільної системи, буквально означає наявність технічної можливості у будь-який необхідний споживачу час скористатись можливістю розпочати газоспоживання. Щодо комплексного застосування норм абзацу 1 пункту 9 Глави 6 та абзаців 1, 2 пункту 4, абзацу 1 пункту 5 Глави 7 Розділу VI Кодексу ГРС, Верховним Судом у постанові №914/3254/21 від 27.09.2022 сформульовано такий правовий висновок: припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, тобто в період, коли не відбувалося механічного від`єднання об`єкта споживача від цієї мережі та вилучення такого об`єкта, а заява про остаточне припинення користування природним газом і розірвання договору споживачем не подавалася, не звільняє споживача від договірного зобов`язання оплати вартості послуг з розподілу природного газу за вказаний період, оскільки саме механічне від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи виключає можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподілу (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача. Відповідачка за газовий рік 01.10.2021 - 30.09.2022 здійснювала споживання природного газу в розмірі 2067,12 м.куб. Відповідно з 01.01.2023 року плата за послуги з розподілу природного газу здійснюється на 172,26 м. куб в місяць згідно тарифу, встановленого Регулятором для Оператора ГРМ постановою НКРЕКП № 2774 від 22.12.2021 та становить 411,36 грн. з ПДВ за місяць. Відповідачка за газовий рік 01.10.2022 - 30.09.2023 здійснювала споживання природного газу в розмірі 1726,44 м.куб. Відповідно з 01.01.2024 року плата за послуги з розподілу природного газу здійснюється на 143,87 м. куб в місяць згідно тарифу, встановленого Регулятором для Оператора ГРМ постановою НКРЕКП № 2774 від 22.12.2021 та становить 343,56 грн. з ПДВ за місяць. Відповідачка за газовий рік 01.10.2023 - 30.09.2024 здійснювала споживання природного газу в розмірі 1753,35 м.куб. Відповідно з 01.01.2025 року плата за послуги з розподілу природного газу здійснюється на 146,11 м. куб в місяць згідно тарифу, встановленого Регулятором для Оператора ГРМ постановою НКРЕКП № 2774 від 22.12.2021 та становить 348,92 грн. з ПДВ за місяць. Відповідачка отримує послуги з розподілу природного газу, частково сплатила за користування ними у лютому 2024 року, однак усієї суми вартості отриманих послуг не сплатила, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії ТОВ «ГРМУ», яке є оператором газорозподільної системи на території Миколаївської області в сумі 5852,48 грн. З урахуванням викладеного, суд вважає, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії ТОВ «ГРМУ» дотримано порядок, передбачений Кодексом ГРС, розрахунків за послугу розподілу природного газу, враховуючи наявність укладеного між сторонами Типового договору розподілу природного газу, який не припинено, а також на те, що споживачем ні заява про остаточне припинення користування природним газом, ні уточнені заявки на величину річної замовленої потужності не подавалися. Доводи відповідача про те, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії ТОВ «ГРМУ» не було надано доказів публікації Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, а також доказів надання пропозиції [PERSON] укласти з нею договір розподілу природного газу, то ці доводи спростовуються матеріами справи, оскільки у матеріалах справи наявна копія заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 25.10.2023. Відповідно до частини першої\~статті 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 2.5 ч. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Доводи відповідача про те, що позивачем не надано суду документів (ліцензії) відносно того, що позивач є Оператором ГРМ, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються Постановою «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 26.12.2022 року № 1839 та Постановою «Про внесення змін до додатка до Постанови НКРЕКП від 26.12.2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу» від 29.09.2023 № 1769. Посилання відповідача на те, що рішення НКРЕКП щодо тарифів за розподіл не зареєстровані в Міністерстві юстиції України, а тому є недійсними, суд вважає помилковим, виходячи з такого. Положенням Конституції України визначено, що нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, що встановлений законом. Коституційний Суд України здійснює офіційне тлумачення Конституції Укураїни, вирішує питання по відповідність Конституції законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів. Конституційним Судом України не визнано неконституційним норми Закону про НКРЕКП, які регулюють питання державної реєстрації рішень НКРЕКП. Звідси, усі рішення НКРЕКП, якими встановлені діючі тарифи на розподіл природного газу на сьогодні є чинними. Крім того, судових рішень, які б набрали законної сили та скасували фактично встановлені тарифи, не має. [PERSON] отримувала послуги з розподілу природного газу, проте, обов`язок щодо оплати цих послуг не виконала, оплату належним чином не здійснювала, що призвело до виникнення заборгованості, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, оскільки ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії підтверджено факт наявності договірних відносин із [PERSON] , споживання відповідачкою природного газу та отримання нею послуг з розподілу природного газу, а також порядок і розмір нарахованої заборгованості. У свою чергу, останньою не надано суду належних та достатніх доказів, які б спростовували вказані у позові обставини, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вказані витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. З огляду на вищевикладене, суд стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved