Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Представник позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 травня 2024 року між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-9734894, шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору відповідач отримав 10000 грн. на споживчі потреби, із сплатою комісії 1000 грн. та відсотків. Відповідач зобов`язувався в поряду та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, сплачувати кошти за користування кредитом, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Макс кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 10000 грн. 21 жовтня 2024 року між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Макс кредит» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» прийняло права вимоги за договором кредитної лінії №00-9734894 від 04.05.2024 року. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість у сумі 22172 грн., що складається з наступного: 11000 грн. - заборгованість по кредиту; 11172 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Ураховуючи наведене, представник позивача просить суд позов до відповідача про стягнення заборгованості за Договором задовольнити у повному обсязі, оскільки він добровільно свої зобов`язання не виконує. Ухвалою судді від 03.06.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою суду сторонам встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових пояснень. Не погоджуючись із позовом, відповідачка [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Зачепіло З.Я., подала відзив на позовну заяву у якому просить у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що позивачем не доведено факт набуття права вимоги за кредитним договором, платіжні інструкції, які надані на як доказ оплати не зрозуміло з якими сумами, чи дійсно в ці суми входить оплата за Договором факторингу по цьому кредитному договору. Позивач стверджує про надання кредиту у сумі 10000 грн., проте заявляє позовні вимоги за тілом кредиту на суму 11000 грн. Вимоги про стягнення комісії за договором суперечать Закону України «Про споживче кредитування». Максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1% згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг. Позивач не надав доказів перерахування всієї суми кредиту. Також вважає завищеним розмір витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача подав відповідь на відзив, у якій висловив незгоду з доводами відповідачки, наведеними у відзиві. Також, у поданій відповіді на відзив заявив про зменшення позовних вимог та просив стягнути з відповідачки заборгованість у загальному розмірі 17750 грн., яка складається з наступного: 11000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6750 грн. - заборгованість за відсотками. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив провести розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, інших заяв в ході розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, повідомленого належним чином, шляхом направлення судових повісток та усіх процесуальних документів в особистий кабінет позивача в підсистемі «Електронний суд». Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 04 травня 2024 року між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №00-9734894, шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатору «84739», який був надісланий на номер мобільного телефону позичальника [NUMBER] (далі Договір) (а.с.14-16). Згідно з п. 1.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, Сторони погодили, що сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 10000.00 (десять тисяч) гривень; тип кредиту кредитна лінія. цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби; строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) «29» квітня 2025р. згідно умов пункту 3.4 цього договору ( п. 1.2-1.3 Договору). У пунктах п. 1.5, 1.7,1.8 Договору обумовлено нарахування та плату позичальником кредитодавцю процентів за користування кредитом, встановлено проценту ставку. Згідно п. 2.8 Договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: "04" травня 2024 р. сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 10000 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Окрім цього, в матеріалах справи наявні Правила надання коштів у кредит ТОВ «Макс Кредит», які затверджені наказом директора ТОВ «Макс Кредит» №26-03/24 від 26.03.2024 (а. с. 17-19). Відповідно до довідки директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , з яким укладено Договір ідентифікований Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснено: одноразовий ідентифікатор - 84739; час відправки ідентифікатора позичальнику 04.05.2024 14:18:14; Номер телефону / електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор +380990285445 ( а. с. 21). 21.10.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено Договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «ФК «Ейс» права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» їх прийняло та передало суму фінансування в розпорядження ТОВ «Макс Кредит» за плату на умовах, визначених цим договором (надалі - Договір факторингу) . П. 2.4 Договору встановлено, що відступлення права грошової вимоги на інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги. Згідно з реєстром боржників до Договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право вимоги до [PERSON] за Договором на загальну суму 26172 грн., що складається з наступного: 11000 грн. - заборгованість по кредиту; 11172 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 4000 грн. - штрафні санкції. До правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню такі норми права. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем до суду надані докази щодо укладення кредитного договору 00-9734894 від 04.05.2024 з відповідачем, де зазначено, що його підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за умовами вказаного вище договору. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. За клопотанням позивача судом витребувано в АТ КБ "Приватбанк" відомості про те, чи емітовано на ім`я [PERSON] платіжну картку маска [NUMBER] . На виконання ухвали суду АТ КБ "Приватбанк" повідомило, що на ім`я [PERSON] емітовано платіжну картку [NUMBER] . Також банком надано виписку за вказаним картковим рахунком за період з 28.04.2024 по 03.05.2024 з якої вбачається, що на рахунок не здійснювалося зарахування коштів за кредитним договором №00-9734894 від 04.05.2024 у сумі 10000 грн. Отже, доводи позивача про видачу відповідачу грошових коштів у кредит (позику), а також зарахування на користь останнього грошових коштів на його банківську картку/рахунок, спростовуються дослідженими судом доказами - випискою за картковим рахунком, яка є первинним документом. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги недоведеність видачі позикодавцем відповідачу кредитних коштів за кредитним договором №00-9734894 від 04.05.2024, у зв`язку з чим, недоведеність наявності заборгованості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, сума сплаченого судового збору не підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed