Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

у липні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що 28.11.2023р. між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 76963536 за умовами якого останній отримав грошові кошти на картковий рахунок. 14.06.2021р. між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» передано права вимоги до боржників, у тім числі і за кредитним договором з [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників №22 від 11.04.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 600,77 грн., з яких: 5400,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 200, 00 грн сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 14.06.2021 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 21 600,00 грн та понесені судові витрати (а.с.2-5). У встановлений законом строк представник позивача подала відзив на позов, в якому зазначила, що відповідач заперечує протии задоволення позовних вимог в заявленному обсязі, оскільки вважає, що вимоги позивача щодо заявленої до відшкодування суми заборгованості по кредиту є завищеними та заявленими необгрунтовано, без належних на те підстав. Матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання товариством умов договору позики №76963536 від 28.11.2023 щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Крім того, позивачем не надано доказів, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу саме відповідачу. Аналізуючи додану до позовної заяви копію договору позики, позичальник при укладенні договору, розраховував на отримання грошових коштів у сумі 5400,00 грн, які він зобов`язався повернути упродовж 30 днів, а саме до 27.12.2023 року та сплатити відсотки за користування кредитом в сумі 4050 грн. Зважаючи на те, що строк дії договору позики є чітко визначеним та становить 30 днів, умови договору не передбачають автоматичної його пролонгації, позичальни не ініціював продовження строку дії договору, не укладав додаткової угоди, нарахування позивачем заборгованості по несплаченим відсоткам в сумі 16200,00 грн є протиправним та здійсненим поза межами умов договору. Також, доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості по договору позики №76963536 від 28.11.2021 охоплює період поза межами строку дії договору та не містить самого розрахунку заборгованості, оскільки в ньому відображена стала сума заборгованості за тілом кредиту та відсотках, що без відображення механізму нарахування вказаних сумм не може вважатися розрахунком, так як суми вже є нарахованими боржнику до сплати, проте механізм їх нарахування невідомий, що ставить під обгрунтований сумнів зазначений розрахунок. Таким чином, зважаючи на викладене, подані позивачем в обгрунтування позовних вимог докази, є неналежними та недопустимими, а також не підтверджують факту перерахування первісним кредитором грошових коштів по договору позики (а.с.54-57). 19.09.2025 представник позивача [PERSON] подав до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що ознайомившись з відзивом на позов, вважає його безпідставним, необгрунтованим та атким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідачем укладено договір щодо отримання кредитних коштів, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін договору позики виникають цивільні права та обов`язки. Укладаючи договори, позичальник засвідчив, що погоджується, що електронний підпис з одноразовим ідентифікатором є аналогом його власноручного підпису, а також усвідомлює правові наслідки такої згоди. У відповідності до умов договору, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладанні договору. Сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також позивач зауважує, що для укладення договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноруч. Отже, у відповідності до умов кожного з договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладанні договору. Укладання угоди без заповнення Заявки клієнтом є неможливим, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором (позикодавцем) не було б укладено, що і є доказом фактичного підписання оригіналу кредитного договору та надання йому примірника оригіналів договору. Отже, позивачем доведено факт укладання вищевказаного договору відповідачем в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Окрім того, неспростування відповідачем презумпції правомірності кредитного договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитного договору, підлягають виконанню. Факт невчинення жодних дій щодо розірвання кредитних договорів або визнання їх недійсними тривалий час, а також користування кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами є нічим іншим, як визнання кредитного договору таким, що укладений з досягненням всіх істотних умов. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, оскільки вказаний договір є дійсним та ніким не скасованим. Отже, позивачем доведено факт укладання договору позики в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Щодо доказів, які підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу та первинних документів, позивач зазначив, що інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, оскільки не є первісним кредитором. Крім того, позивач не має можливості надати суму виписку з особового рахунку,так як первісні кредитори, позивач не є банком України, отже на них дія Положення про організацію операційної діяльності в банках України не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються. У відповідності до умов договору, кошти надаються позичальнику у безготівковій формі на банківську картку, вказану власноруч позичальником при укладанні договору. Позивачем були надані до суду всі наявні документи по кредитній справі, які були передані від первісних кредиторів в рамках укладених договорів факторингу. Позивач зазначає, що станом на 19.09.2025 ним отримано детальні розрахунки заборгованості та докази, що підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу за укладеним кредитним договором, а надані додаткові розрахунки заборгованості є складеними первісними кредиторами, жодним чином не суперечать розрахункам заборгованості, доданим до позовної заяви, а лише доповнюють та деталізують їх. Також позивач повідомляє, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є оператором онлайн послуг платіжної інфраструктури та не був стороною при укладенні кредитного договору, та не здійснювало безпосереднє перерахування коштів на рахунок відповідача, надати докази, а саме оригінали первинних документів банку, в тому числі виписки за рахунками, за кредитним договором, укладеним з відповідачем не виявляється можливим. Відповідач обрав спосіб захисту, який не відповідає суті порушенного права, оскільки заперечуючи протии задоволення клопотання про витребування доказів своїми твердженнями, він лише намагається уникнути спростування достовірних фактів. Заперечуючи протии перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Щодо нарахування відсотків, сторонни узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач наголошує на тому, що якщо відповідач не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку. Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи відповідач суду не заявив, доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач не надав, при підписанні договору позики відповідачем не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначеного договору. Також слід зазначити, що згідно договору позики, підписаного відповідачем, прямо зазначено, що відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті кредитодавця, а також отримав від кредитодавця до укладення договору інформацію, зазначену в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Отже, підписавши договори, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з їх умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальнее настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договорів. Відповідач розумів розмір відсотків, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Відсотки, які просить стягнути відповідач, нараховані за понадстрокове користування кредитом, за відсотковою ставкою, передбаченою кредитним договором. Щодо відступлення права вимоги, дія договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 продовжена до 14.06.2025, договір факторингу є чиним, а тому перехід прав вимоги за договором позики №76963536 відбувся відповідно до діючого договору факторингу, є правомірним і відповідає чинному законодавству. Таким чином, договір факторингу, укладений між первісним кредитором та позивачем, укладено у відповідності до вимог чинного законодавства, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача. Враховуючи все вищенаведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кодоказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови в задоволенні позовних вимог є необгрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій, викладених в Постановах ВСУ, а отже, є такими, що не підлягають задоволенню (а.с.77-90). Ухвалою від 02.07.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 38). Ухвалами від 20.10.2025 та від 18.11.2025 суд витребував докази з АТ КБ «Приватбанк» (а.с.115, 126). У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, шляхом направлення електронного листа до електронного кабінету сторін (а.с. 39-45,50-53, 127-135). Представник позивача Грибанов Д.В. у позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності та у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 4 на зв.). Представник позивача [PERSON] у відповіді на відзив також просить розглядати спарву за відсутності представника позивача та позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.77-90). Представник відповідача адвокат Бульбах Н.М. також подала клопотання про розгляд справи без її участі та участі відповідача, та просить врахувати правову позицію відповідача, викладену у відзиві на позов (а.с.137). Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 28.11.2023 [PERSON] уклав з ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» договір позики № 76963536, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, для задоволення власних потреб, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити відсотки від суми позики (а.с.6-8). Як убачається з договору позики №76963536 від 28.11.2023 року сума позики становить 5400,00 грн, на строк 30 днів (а.с.6). Згідно з п.2.3 Договору базова фіксована процентна ставка становить 2,5% в день, знижена процентна ставка 2,5% в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 114432,08%, орієнтовна загальна вартість позики 9\~450,00 грн. Дата повернення позики 27.12.2023 (а.с.6). На а.с.8 на зв.-9 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, що є додатком №1 до договору позики №76963536 від 28.11.2023, в якій зазначені сума платежу за розрахунковий період: тіло кредиту 5400,00 грн, 4050,00 грн - відсотки, реальна річна процентна ставка 114432,08 та загальна вартість кредиту 6450,00 грн. За інформацією АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ), а також наявні чотирнадцяти відкритих рахунків станом на 28.11.2023 (а.с.122), за банківською випискою 28.11.2023 зараховані кошти в розмірі 5400,00 грн (а.с.138-140). Згідно з розрахунком заборгованості наданого ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів», заборгованість [PERSON] станом на 11.04.2024 становить 21\~600,00 грн (а.с.92-93). 14.06.2021р. між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, та додаткові угоди №2 від 28.07.2021р., №22 від 11.04.2024р., відповідно до умов яких ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання(позики), плату за позикою ( плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» (а.с.10-13,97-101). Актом прийому-передачі\~Реєстру боржників\~№22\~від 11.04.2024\~року позивачу\~переданий Реєстр\~боржників відповідно\~до умов\~договору факторингу\~№14/06/2021,підтверджує факт переходу до позивача прав вимоги заборгованості (а.с.16). Згідно з платіжною інструкції №21156 від 15.04.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплачено ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» грошові кошти за відступлення права вимоги (а.с.17,103). Як убачається з витягу з Реєстру боржників №22 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] у сумі 21\~600,00 грн, з яких 5400,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 16\~200,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.18,102). Згідно з розрахунком заборгованості, наданої позивачем, [PERSON] заборгованість не погашена та станом на 30.04.2025 становить 21\~600,00 грн (а.с.19). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Отже, між відповідачем та ТОВ «1\~безпечне агенство\~необхідних кредитів»,укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними, йому перераховані кредитні кошти, які він використовував. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексуУкраїни визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Навіть неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, та не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц. Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості в установлені договором строки, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, суд вважає, що з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ»» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №76963536 від 28.11.2023 у загальному розмірі 9450,00 грн. з яких: 5400,00 грн\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 4050,00 грн\~сума заборгованості за відсотками, та позов в цій частині задовольнити. В іншій частині в задоволенні позову потрібно відмовити з огляду на таке. Так, за змістом ст.\~1056-1ЦК\~України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно доч.1ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.\~1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Досліджуючи умови укладеного договору та докази на підтвердження розміру заборгованості суд звертає увагу на те, що п. 2.2 Договору № №76963536 від 28.11.2023 містить чітко встановлений строк кредитування 30 днів, з 28.11.2023 по 27.12.2023. При цьому доказів продовження строку дії договору в порядку п.6 договору суду не надано. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У відповідності з вимогами\~ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1325,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial