Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому посвідчення громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, категорії 3 серії [NUMBER] від 29.12.1992 виданого Кіровоградською обласною державною адміністрацією виданого на прізвище " [PERSON] ". Заяву обґрунтовано тим, що йому[INFO] виповнилось 59 років. Відповідно до пункту 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у 2025 році право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 32 років. Вказує на те, що відповідно до розрахунку, вказаному у рішенні про відмову в призначенні пенсії №111350000697 від 03.10.2025 року виданого Відділом призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, наявний страховий стаж заявника становить 28 років 7 місяці та 15 днів. Однак, заявник зазначає, що деякі періоди роботи не були враховані через наявність записів в трудовій книжці про періоди роботи на території Республіки Білорусь та інші процедурні порушення при внесенні записів до трудової книги вчинені роботодавцями. Також посилається на ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зазначає, що проживав у зоні гарантованого добровільного відселення з 02.11.1987 по 15.07.1991, що дає йому право на зменшення пенсійного віку. Однак Відділом призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в рішенні про відмову в призначенні пенсії №111350000697 від 03.10.2025 року вказано, що посвідчення громадянина який постійно проживав в зоні безумовного та гарантованого відселення, категорії 3 серії [NUMBER] від 29.12.1992 не враховано, оскільки прізвище заявника " [PERSON] " не відповідає паспортним даним " [PERSON] ". Вважає, причина неправильного написання його прізвища виникла ув`язку із неправильним перекладом з російської на українську мови. Встановлення даного факту необхідне йому для отримання в подальшому передбаченого законодавствам пенсійного забезпечення. Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01.12.2025 відкрито провадження у справі. Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву в якій просили розгляд справи провести за відсутності заявника та представника заявника, заяву підтримали в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи та вирішити справу на розсуд суду Представник заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення в яких вказали, що посвідчення громадянина, який постійно проживав в зоні безумовного та гарантованого відселення, категорії 3 серії [NUMBER] від 29.12.1992 не враховано, оскільки прізвище заявника " [PERSON] " не відповідає паспортним даним " [PERSON] " та просили провести розгляд справи за відсутності представника. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зваживши доводи, викладені в заяві, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, окремого провадження (п. 3 ч. 2 ст. 19 ЦПК України). Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що заявник народився [INFO] в с. К-Болсуни Ветковського району Гомельської області, що підтверджується паспортом громадянина України від 28.01.1997 року серії [NUMBER] виданого Бобринецьки РВУМВС України в Кіровоградській області на ім`я [PERSON] та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06.10.1966 ім`я [PERSON] (рос.) (а.с. 10-12). Згідно довідки від 18.10.2004 року заявнику присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до посвідчення громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення 1991 році серії [NUMBER] від грудня 1997 року прізвище заявника зазначено « [PERSON] ». (а.с.13) Відповідно до посвідчення водія серії [NUMBER] від 15.05.2012 року прізвище заявника зазначено « [PERSON] ». (а.с.14) Як вбачається з копії трудової книжки серії [NUMBER] , яка заведена 03.12.1987 року зазначено, що вона видана на ім`я - [PERSON] (рос) та містить відомості про трудовий стаж заявника (а.с.18-21) Зазначене порушення прав заявника підлягає судовому захисту, оскільки у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, що має юридичне значення. У суду немає підстав ставити під сумніви письмові докази надані заявником. Отже, беручи до уваги встановлені судом обставини справи, зважаючи на розбіжності в написанні прізвища заявника в документах що посвідчують його особу із написанням його прізвища у посвідченні серії [NUMBER] , судом встановлено, що оскільки ім`я та по батькові в документах співпадають, то мова йде про одну і ту саму особу [PERSON] та у посвідчення громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, категорії 3 серії [NUMBER] від 29.12.1992 допущено орфографічні помилки в написанні його прізвища. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, при цьому, відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. Так, відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхування; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала без весті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності йому посвідчення громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, категорії 3 серії [NUMBER] від 29.12.1992. Встановлення даного юридичного факту для заявника [PERSON] має юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки та надає заявнику можливість реалізувати своє право для отримання в подальшому передбаченого законодавствам пенсійного забезпечення. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що встановлення юридичного факту має для заявника юридичне значення, суд доходить висновку про обґрунтованість і доведеність заяви про встановлення юридичного факту, судом встановлено розбіжності у написанні прізвища заявника у правовстановлюючому документі, а саме в посвідчення громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, категорії 3 серії [NUMBER] від 29.12.1992, де його прізвище зазначено як « [PERSON] », а згідно з паспортом громадянина України « [PERSON] », у зв`язку з даного посвідчення знайшло підтвердження з досліджених судом доказів, а тому підлягає встановленню даний юридичний факт. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, у зв`язку з чим понесені заявниками судові витрати, що складаються з судового збору, - вважати по фактично понесеним останнім.

Outcome: approved