Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання дітей. Свої вимоги мотивує тим, що 16 травня 2024 року відкрито виконавче провадження по виконанню судового наказу №680/292/24 від 08 травня 2024 року по стягненню з нього на користь [PERSON] , аліментів на утримання дочки [PERSON] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29 квітня 2024 року. Однак, суду не було повідомлено про те, що позивач має дитину від першого шлюбу та він вже сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини за рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 січня 2018 року по справі № 680/949/17 та рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області № 2-130/2011 від 16 березня 2011 року. З червня 2024 року по травень 2025 року позивачу було нараховано заробітну плату у розмірі 163190,25 грн, з них сплачені аліменти у розмірі 64257,76 грн. Станом на 16 червня 2025 року відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON] . Таким чином, внаслідок зловживанням правом при подачі заяви про видачу судового наказу, з боку [PERSON] , на утримання двох дітей з позивача стягуються аліменти в загальному розмірі 50% усіх його доходів. Вважає, що потрібно врахувати те, що на утриманні позивача перебуває його матір - пенсіонерка похилого віку [PERSON] , яка потребує стороннього догляду та матеріальної підтримки на придбання ліків, адже вона хворіє. Зазначені витрати також покладаються на позивача, іншої сторонньої допомоги матір не має. Також, у особистому житті позивача відбулись суттєві зміни, погіршився його стан здоров`я. Окрім того, [PERSON] працює вихователем в дитячому садку на постійній основі та отримує стабільну заробітну плату. [PERSON] працює на посаді в центрі надання соціальних послуг. Діти на важкі хвороби не хворіють. Тому, з огляду на викладене, позивач вважає, що доцільне переглянути розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання однієї дитини та зменшити з 25% до 16,5 % доходів позивача, а також з 25% до 16,5% доходів позивача на користь [PERSON] на утримання однієї дитини (разом 33% доходів позивача), що буде справедливим по відношенню до нього та всіх його утриманців і відповідатиме вимогам закону. Ухвалою суду від 10 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, надано відповідачкам строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року суд постановив перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін до загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 25 липня 2025 року представниця відповідачки [PERSON] адвокат Побережна І.В. надіслала до суду відзив в якому просила суд відмовити в задоволенні позову. Зазначила те, що позовні вимоги вважає необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Малолітня [PERSON] проживає із [PERSON] , яка займає посаду соціального працівника у КУ «Центр надання соціальних послуг» Новоушицької селищної ради та отримує лише заробітну плату. Жодного нерухомого майна у власності немає. Мати повністю створює належні умови для життя, виховання та забезпечення доньки. Батько, окрім сплати аліментів, жодної участі у вихованні дитини не бере. Окрім того, представниця відповідачки вказала розмір витрат на утримання дитини, а саме на придбання їжі, одягу, ліків та проходження медичного обстеження і лікування. Окрім того зазначила, що позивач призваний на військову службу під час мобілізації та з 12 травня 2025 року проходить військову службу у ВЧ [NUMBER] Збройних Сил України, стягнення звернено на доходи боржника який він отримує у військовій частині [NUMBER] Довідка ВЛК від 10 травня 2025 року не може бути прийнята судом, оскільки вона не відповідає формі, яка передбачена пунктом 1.6 глави 1 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом МОУ 14 серпня 2008 року № 402. Акт обстеження на предмет проживання № 35 від 11 червня 2025 року не може бути прийнятий судом, оскільки староста села Заміхів, села Жабинці, села Виселок [PERSON] не мала повноважень складати акт обстеження з метою визначення наявності допомоги на утримання позивача для його матері. Факт потреби у сторонньому догляді матері позивача - [PERSON] не підтверджено жодним належним та допустимим доказом. У власності [PERSON] перебуває домоволодіння в [ADDRESS] , та три земельні ділянки, дві з яких перебуває в оренді. Таким чином, позивачем жодними доказами не доведено, що його матір перебуває на його утриманні, так само, як і доказів надання матеріальної допомоги матері, придбання ліків, продуктів харчування та інших засобів для існування. Також не надано доказів того, що позивач самостійно здійснює такий вид утримання матері та відсутні інші особи, які за законом зобов`язанні здійснювати такий догляд та утримання (його брат). Визначений судом розмір аліментів у розмірі 1/4 від заробітку (доходу), на утримання доньки [PERSON] відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які [PERSON] понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, становить 6000 грн, а саме витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. 29 липня 2025 року представниця позивача надіслала до суду відповідь на відзив в якому вказала, що позивач приймає активну участь у вихованні доньки, що включає в себе: спільний відпочинок, постійні зустрічі, святкування дня народження дитини. Позивач виявляє до доньки любов, турботу та розуміння, свідомо виконує свої обов`язки. Їх спільна дитина не перебуває у складних життєвих обставинах, а відповідачка повністю здорова та працездатна особа, яка в повній мірі має можливість піклуватися та утримувати дитину. Чинне сімейне законодавство передбачає достатній розмір аліментів на утримання обома батьками однієї неповнолітньої дитини в сумі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Представниця позивача просила суд повністю задовольнити позовні вимоги. Представниця позивача у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідачка та її представниця проти позову заперечила посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася належним чином повідомлена про час та місце слухання справи. Суд, заслухавши учасників судового засідання, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області №2-130/2011 від 16 березня 2011 року присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн, щомісяця, починаючи з 25 лютого 2011 року до його повноліття. 17 березня 2011 року видано виконавчий лист (а.с.13, 26). Рішенням Новоушицького\~районного суду\~Хмельницької області\~№680/949/17\~від 11\~січня 2018\~року змінено\~спосіб стягнення\~аліментів,\~визначений рішенням\~Новоушицького районного\~суду Хмельницької\~області від\~16\~березня 2011\~року у\~справі 2-130/11,\~ ухвалено\~стягувати з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на утримання\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~аліменти у\~розмірі 1/4\~частки всіх\~видів доходів\~(заробітку)\~щомісячно,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму на\~дитину відповідного\~віку,\~починаючи з\~дня набрання\~рішенням законної\~сили до\~досягнення дитиною\~повноліття. (а.с.28). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.20). [PERSON] проживає разом із [PERSON] , відвідує заклад дошкільної освіти. Мати створила належні умови для життя, виховання та забезпечення доньки (а.с.50 на звороті, 57 на звороті, 51 на звороті - 57). За [PERSON] нерухомого майна не зареєстровано. [PERSON] надала до матеріалів справи докази придбання їжі, одягу, ліків та проходження медичного обстеження і лікування [PERSON] (а.с.58-76). 08 травня 2024 року Новоушицький районний суд Хмельницької області видав судовий наказ №680/292/24 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , жительки за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29 квітня 2024 року (а.с.14, 22). 16 травня 2024 року відкрито виконавче провадження №75050049 на підставі судового наказу №680/292/24. Станом на 16 червня 2025 року заборгованість по аліментам відсутня (а.с.10, 27, 87). [PERSON] працює на посаді соціального працівника у КУ «Центр надання соціальних послуг» Новоушицької селищної ради та отримує лише заробітну плату (а.с.51). До середини травня 2025 року позивач отримував заробітну плату в КУ «Центр надання соціальних послуг» Новоушицької селищної ради, з 12 травня 2025 року позивач отримує грошове забезпечення у ВЧ [NUMBER] (а.с.177, 178). Позивач є сином [PERSON] (а.с.21). [PERSON] отримує пенсію за віком у розмірі 2725 грн, перебуває на «Д» обліку з приводу гіпертонічної хвороби з 2021 року. Постійно лікується амбулаторно (а.с.8, 19). У власності [PERSON] перебуває домоволодіння в [ADDRESS] , та три земельні ділянки, дві з яких перебуває в оренді (а.с.83, 84). Брат позивача [PERSON] проживає разом із сім`єю в [ADDRESS] (а.с.123). Позивач надав до матеріалів справи довідку військово-лікарської комісії від 10 травня 2025 року, результати УЗД, мультидетекторної комп`ютерної томографії поперекового відділу хребта та езофагогастродуоденоскопії від 31 березня 2025 року (а.с.9, 11, 23). 12 травня 2025 року позивач призваний у ЗС України. З 19 травня 2025 року звернено стягнення з грошового утримання позивача (а.с.77, 78). Представник відповідачки надала до матеріалів справи Положення про акт обстеження на предмет проживання (а.с.79-82). Представниця позивача надала до матеріалів справи Положення про старосту (а.с.114-121). Свідок [PERSON] надала суду показання, що вона працює старостою с. Заміхів. До призову, позивач через день приїздив до матері, надавав їй матеріальну допомогу та допомагав по господарству. Акт від 11 червня 2025 року склала в довільній формі, за своєї присутності та сусідів виходячи тільки із пояснень [PERSON] . Свідок [PERSON] надав суду показання, що він є товаришем позивача. Неодноразово передавав матері позивача ліки, які той купував для неї. Позивач купував для мами продукти харчування, оплачував інтернет. З часу мобілізації позивача, матері допомагає інший син, брат позивача. Згідно зі статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У силу статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України). На підставі частини 2 статті 182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зміст статей 181, 192\~СК України дає підстави для висновку про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не є незмінним. Виходячи із наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів з`ясуванню підлягає матеріальний і сімейний стан, погіршення чи поліпшення здоров`я як платника аліментів, так і стягувача. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Звертаючись з позовом до суду, позивач посилався на зміну матеріального стану, погіршення стану здоров`я і витрати на обстеження та лікування, а також необхідність у додаткових витратах у зв`язку із перебуванням на його утриманні хворої матері. Суд вважає, що вимоги позивача не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами. Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд критично оцінює зміст акту обстеження на предмет проживання від 11 червня 2025 року, згідно із яким позивач допомагає фізично та підтримує коштами свою матір пенсіонерку [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Зважаючи на вказану норму законодавства, суд звертає увагу на те, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків без умов та не отримувати від цього зиск. Під час судового розгляду доведено те, що у власності [PERSON] знаходиться майно, яке є предметом орендних зобов`язань, отже вона отримує дохід. Окрім того, [PERSON] отримує пенсію за віком. Інших доказів, що підтверджували б обставину перебування [PERSON] на утримані позивача, до суду не надано, отже вказана обставина не знайшла свого підтвердження. Більше того, було з`ясовано, що у позивача є брат, який також зобов`язаний піклуватись про матір. Із витребуваної на запит суду інформації видно, що з червня 2025 року матеріальний стан позивача частково покращився. Натомість на час видачі судового наказу №680/292/24 від 08 травня 2024 року, позивач не скористувався процесуальними правами для зміни розміру аліментів. Довідки з медичних установ, надані позивачем, підтверджують лише проходження ним обстежень і не містять висновків щодо погіршення стану його здоров`я, необхідності проходження дороговартісного лікування. Зменшення розміру аліментів на утримання двох малолітніх дітей до 1/6 частини доходу, як просить позивач, не відповідає якнайкращим інтересам дітей. Крім того, суд враховує, що виховування дітей одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дітей. У справі такий тягар здебільшого лягає лише на матерів. Таким чином, позивачем не доведено обставин які є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів. За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даного позову. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. На підтвердження витрат правничої допомоги відповідачкою надано договір про надання правничої допомоги від 11 липня 2025 року із додатками до нього, згідно із якого вартість виконаних робіт становить 8000 грн. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідачкою не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не наведені обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала би до задоволення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, зі складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання. Тому, зважаючи те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь [PERSON] відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Розподіляючи судові витрати, суд керується частиною першої статті 141 ЦПК України та враховуючи відмову в позові, покладає судові витрати у виді судового збору на позивача.

Outcome: approved