Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», в якій позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором № 100558083 від 21.08.2021 року в розмірі 41515,00 грн., відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2\~422,40 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 16\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 21.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір № 100558083, згідно умов якого, відповідачу первісним кредитором надано 5000 грн., на які нараховуються проценти за користування кредитом в розмірі 15,0 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до Договору факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021 року укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 100558083. Відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 100558083. У порушення умов вказаного кредитного договору про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує платежі, в результаті чого має заборгованість в загальному розмірі 41515,00 грн., а саме: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 36515,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 29.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про місце, дату і час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, 21.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 100558083. Відповідно до Договору факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021 року укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 100558083 (а.с. 34-48). Згідно з Реєстром боржників від 30.11.2021 до Договору факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021 року, до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 20015,00 грн. (а.с. 49) Відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 100558083 (а.с. 10-27). Згідно з Реєстром боржників від 10.01.2023 до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 41515,00 грн. (а.с. 28). З розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 100558083 від 21.08.2021 року в загальному розмірі 41515,00 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 36515,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. При цьому, відповідно до положень ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, які б свідчили про погашення заборгованості та/або про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 100558083 від 21.08.2021 року в загальному розмірі 41515,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Крім того, положеннями частин 1-6\~статті 137ЦПКУкраїни\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, розрахунок виду послуг, заявка на надання юридичної допомоги № 962 від 01.008.2025 року, витяг з акту № 13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року на суму 16\~000 грн. Верховним Судом зазначено в постановах від 10 грудня 2019 року у справі №160/2211/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2610/19 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved