Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

08.09.2025 від представника ТОВ "Споживчий центр" через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 21.02.2025-100001298 від 21.02.2025 у розмірі 50\~842 грн 83 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2\~422\~грн 40 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.02.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір № 21.02.2025-100001298. Відповідно до умов договору [PERSON] надано кредит у розмірі - 18 000 грн 00\~коп., строком на 140 днів. Відповідно до умов договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою відповідач ознайомився під час укладення кредитного договору. Кредит був наданий на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту - 21.02.2025; 2. Сума Кредиту: 18 000 грн 00 коп. 3. Строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання; 4. Дата повернення (виплати) кредиту - 10.07.2025; 5. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена. Продовження (лонгація, пролонгація) строку договору не передбачена. Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та строку виплати кредиту, установлених договором, на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Кредитодавець також інформує Позичальника про зміну строку повернення Кредиту шляхом відправлення повідомлення в особистий кабінет Позичальника на вебсайті Кредитодавця, який є створеним на момент укладення даного кредитного договору або створюється Позичальнику при укладенні ним даного договору, та є обраним за згодою з Позичальником каналом для комунікації, для відправлення повідомлень про зміну строку повернення Кредиту та строку виплати кредиту. Ініціювання споживачем продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування відбувається без змін умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача. 6. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1\~(один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 7. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія", економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 15% від суми Кредиту та дорівнює 2700 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. 8. Договором не передбачено змін в умовах надання фінансової послуги, щодо якої укладено договір, крім продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування та строку виплати кредиту у порядку, передбаченому договором. 9.\~Протягом строку дії договору тарифи та комісія(ії) за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг. 10. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.82% (денна процентна ставка) = (20771.68 / 18000)/ 140 ? 100%. 11. Проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Згідно п. 3.1. за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію(ї) (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором). У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором №\~21.02.2025-100001298 від 21.02.2025, станом на дату подання позову, заборгованість [PERSON] становить 50 842 грн 83 коп., яка складається з: 18 000 грн 00 коп. - тіло кредиту; 22 680 грн 00 коп. - проценти; 1 342 грн 00 коп. - комісія; 8 820 грн 00 коп. - неустойка. Разом з тим, відповідачем [PERSON] були здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, а саме: проведена часткова сплата по кредитному договору №\~21.02.2025-100001298\~від 21.02.2025 на суму: 3 000 грн 00 коп. - 04.03.2025; 1 057 грн 17 коп. - 07.03.2025. При цьому, під час формування довідки про заборгованість та розрахунку суми позовних вимог, було враховано суми здійснених відповідачем часткових сплат. Невиконання відповідачем\~своїх зобов`язань\~за укладеним\~кредитним договором,\~внаслідок чого\~виникла зазначена\~заборгованість,\~стало підставою\~для пред`явлення\~в суді\~цього позову.\~ Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.09.2025 прийнято позовну\~заяву та\~відкрито провадження\~у справі\~у порядку\~спрощеного позовного провадження з\~повідомленням учасників\~справи,\~призначено справу\~до розгляду\~у відкритому судовому засіданні\~в залі\~суду на 23.10.2025. 08.10.2025 відповідач [PERSON] надіслала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову, у разі встановлення факту наявності заборгованості зменшити розмір штрафних санкцій, витребувати у позивача оригінали документів та належні докази фактичного отримання коштів, визнати несправедливими та такими, що не підлягають застосуванню, умови договору, які порушують Закон України "Про захист прав споживачів" (а. с. 39-42). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.10.2025 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, продовжено строк розгляду справи та відкладено судовий розгляд на 16.12.2025. 16.12.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Сарана А. О. у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] причини своєї неявки не повідомляла, заяву або клопотання про розгляд справи за її відсутності не подавала. Виходячи з того, що відповідач [PERSON] скористалася своїми процесуальними правами та подала відзив на позов; про необхідність подачі або витребування додаткових доказів, які мали б значення для вирішення цієї справи не заявляла, будь-яких інших клопотань, які б впливали на вирішення справи, не подавала, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] , не відкладаючи судовий розгляд. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів.При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявки кредитного договору № 21.02.2025-100001298 (кредитної лінії) від 21.02.2025, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 21.02.2025-100001298 (кредитної лінії) від 21.02.2025, інформаційного повідомлення [PERSON] , паспорту споживчого кредиту, довідки № 113-2208 від 22.08.2025 щодо перерахування грошових коштів за договором, підтверджується, що 21.02.2025 між ТОВ\~"Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 18 000 грн 00\~коп на строк 140 днів (до 10.07.2025), з фіксованою процентною ставкою 1% на день. Орієнтована загальна вартість кредиту для споживача погоджено у розмірі 38 771 грн 68 коп. (а. с. 13, 17-25). Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Споживчий центр" (а. с. 9). Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №\~21.02.2025-100001298 від 21.02.2025 відповідача [PERSON] , наявна заборгованість у розмірі 50 842 грн 83\~коп.,\~яка складається\~з:\~18\~000\~грн 00\~коп.\~-\~тіло кредиту;\~22\~680\~грн 00\~коп.\~-\~проценти;1342\~грн 83\~коп -\~комісія за\~надання;\~8\~820\~грн\~00\~коп.\~-\~неустойка(а.\~с.\~14). Позивачем в позовній заяві зазначено, що відповідачем на виконання умов кредитного договору №\~21.02.2025-100001298 від 21.02.2025, було проведено часткову сплату заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 4 057 грн. 17 коп. двома платежами 04.03.2025 на суму 3 000 грн 00 коп та 07.03.2025 на суму 1 057 грн 17 коп., які було враховано під час формування довідки про заборгованість. Відповідно до статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно статті 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням 21.02.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] кредитного договору №\~21.02.2025-100001298, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і вона мала можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надано. Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4)\~відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). За умовами кредитного договору № 21.02.2025-100001298 від 21.02.2025 сторони встановили строк кредитування до 10.07.2025. На час закінчення строку кредитування (10.07.2025) розмір заборгованості за договором № 21.02.2025-100001298 від 21.02.2025 склав 38 771 грн 68 коп., яка складається з: 18 000 грн 00 коп. - тіла кредиту; 18 071 грн 68 коп. - проценти за користування кредитом; 2 700 грн 00 коп. - комісія. Таким чином, лише наведений розмір заборгованості по відсоткам може бути стягнутий з [PERSON] на користь ТОВ "Споживчий центр", оскільки після спливу строку кредитування, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, товариство не мало правових підстав нараховувати відсотки за кредитним договором. Крім того, судом враховано, що відповідач сплатила 4 057 грн. 17 коп. на погашення заборгованості за цим договором. Що стосується вимог в частині стягнення нарахованої комісії за кредитним договором № 21.02.2025-100001298 від 21.02.2025, суд зазначає наступне. Згідно пункту 7 Кредитного договору № 21.02.2025-100001298 від 21.02.2025 встановлено, що комісія за надання кредиту - 15 % від суми кредиту та складає 2 700 грн 00\~коп. (а. с. 20 зворот). Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. Пунктом 7 Кредитного договору № 21.02.2025-100001298 від 21.02.2025, встановлено комісію 15 відсотків від суми кредиту, що дорівнює 2 700 грн 00 коп., тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", отже ці положення договору є нікчемними. Враховуючи, що вимагається до стягнення: 1 342 грн 83 коп. - заборгованості за комісією за кредитним договором № 21.02.2025-100001298 від 21.02.2025, щодо якого встановлено нікчемність, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ\~"Споживчий центр" в частині стягнення заборгованості за комісією.\~ Крім того, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24\~лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З розрахунку заборгованості, вбачається, що [PERSON] було нараховано - 8 820 грн 00 коп., як неустойки, під час дії воєнного стану на території України. [PERSON] під час дії воєнного стану звільнено від відповідальності, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Споживчий центр" в частині стягнення вказаної суми. За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" про стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором №\~21.02.2025-100001298 від 21.02.2025 підлягають частковому задоволенню, а\~саме: з відповідача належить стягнути 32 014 грн 51 коп., з яких: 18 000 грн 00 коп - заборгованість за сумою кредиту; 14 014 грн 51 коп - заборгованість за сумою відсотків. Решту позову належить залишити без задоволення. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі, пропорційному до задоволеної частини позовних вимог (а. с. 32).

Outcome: partial