Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 58 476,60 грн, яка складається з 18 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 40 476,60 грн. сума заборгованості за відсотками. В обґрунтування позову зазначено, що 03.11.2021 року між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №77818292. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №14/06/21 у відповідності умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №11 від 27.10.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.07.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача. У зв`язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, у останньої виникла заборгованість у загальному розмірі 58\~476,60 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 02.06.2025 року відкрито провадження у справі постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. 15.07.2025 року від представника відповідача, адвоката Скользнєвої В.В., через систему «Електронний суд», надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач заперечував проти задоволення позовної заяви у зв`язку з відсутність в матеріалах справи належних доказів, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно договору. Позивач не довів факту надання коштів позичальнику оскільки не надав відповідних доказів (зокрема виписки за картковими рахунками позичальника). Також сторона відповідача, у своєму відзиві, заперечує проти нарахування відсотків понад строк кредитного договору. За змістом вказаного Договору позики встановлено істотні умови договору, знижену процентну ставку по Договору, процентну ставку за понадстрокове користування позикою, порядок та умови надання кредиту, порядок обчислення процентів, порядок зміни процентів, пролонгація строку кредиту, права та обов`язки сторін, порядок повернення кредиту та сплати процентів, відповідальність сторін, порядок внесення змін та доповнень, припинення, розірвання договору, порядок взаємодії за договором. Пунктом 2.2. Договору Позики №77818292 визначено одну з істотних умов цього договору, а саме умова про строк. Так, у тексті Договору зазначено: «Строк позики 30 днів». Згідно пунктом 2.3. Договору Позики №77818292 вказано орієнтовну загальну вартість позики в розмірі 21\~761,10 грн. Жодних договорів пролонгацій користування Позики Відповідачем не підписувалось, що свідчить про незмінність строковості умов договору. Матеріали справи також не містять додаткового договору про пролонгацію договору Позики №77818292 з наявним електронним підписом. Відповідач заперечує щодо дій кредитора нараховувати відсотки понад строк користування кредитом. Не погоджуючись з аргументами сторони відповідача, 21.07.2025 року позивач подав відповідь на відзив. Сторона позивача посилається на те, що кредитний договір був підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між Відповідачем та Первісним кредитором не був би укладений. Відповідно до умов Кредитного договору, кошти надано Позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Позичальником при реєстрації на сайті Первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Первісного кредитора, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника. Стосовно нарахування відсотків понад строк кредитного договору позивач посилається на те, що кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому кінцева дата строку кредиту є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії Кредитного договору. Відповідачем умови Кредитного договору не виконувались отже нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов Кредитного договору є правомірним, а Відповідач жодним чином не позбавляється від обов`язку виконання умов Кредитного договору та погашення заборгованості в повному обсязі. Відсотки, які просить стягнути Позивач нараховані за понадстрокове користування позикою/кредитом, за відсотковою ставкою передбаченою Кредитним договором, саме за понадстрокове користування кредитом. При укладенні Кредитного договору волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів Позичальником. Позивач вважає, що надані суду докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладання Кредитного договору між Відповідачем та Первісним кредитором, та для обґрунтування розміру заборгованості Відповідача. Ухвалою суду від 06.10.2025 року, за клопотанням представника відповідача, витребувано від Акціонерного товариства «ПриватБанк» наступну інформацію: - чи було емітовано на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , платіжну карту № [NUMBER] ; - чи було зарахування коштів 03.11.2021 року на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», у сумі 18000,00 гривень від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924). Представник позивача в судове засідання не з`явився, був повідомлений судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи. У позовній заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Через свого представника, адвоката Скользнєву В.В. надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.11.2021 року між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №77818292, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику фінансовий кредит у сумі 18 000,00 грн, строком на 30 днів, з 03.11.2021 року по 03.12.2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за кожен день строку користування кредитом за базовою відсотковою ставкою 1,99%. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором PgS46vtSfR. Згідно з п.1 договору, за цим позикодавець зобов`язується надати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку суму грошових коштів у день закінчення строку, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. В пункті 2.2. договору зазначено: «Строк позики 30 днів». Відповідно до п.2.3 договору процентна ставка (базова) 1.99% в день. Відповідно до відповіді АТ КБ «Приватбанк», яка надійшла до суду на виконання ухвали від 06.10.2025 року на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). На рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ) було зараховано кошти на суму 18 000,00 грн. від 03-11-2021 р., що підтверджу факт отримання коштів відповідачем за кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором №77818292 від 03.11.2021 року в розмірі 58\~476,60 грн., з яких: - 18\~000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 40\~476,60 грн. сума заборгованості за відсотками. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №14/06/21 у відповідності умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.6-10). Відповідно до Реєстру боржників №11 від 27.10.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.07.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 58\~476,60 грн. (а.с.11). На підставі статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України, статтею 36 ГПК України та статтею 79 КАС України. Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договорів, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, кредитний договір, укладений у електронній формі та відповідачем не оспоренний, в установленому законом порядку недійсним не визнаний, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України підлягає до виконання. Суд дослідивши в сукупності всі надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. За змістом вказаного Договору позики встановлено істотні умови договору, знижену процентну ставку по Договору, процентну ставку за понадстрокове користування позикою, порядок та умови надання кредиту, порядок обчислення процентів, порядок зміни процентів, пролонгація строку кредиту, права та обов`язки сторін, порядок повернення кредиту та сплати процентів, відповідальність сторін, порядок внесення змін та доповнень, припинення, розірвання договору, порядок взаємодії за договором. Пунктом 2.2. Договору Позики №77818292 визначено одну з істотних умов цього договору, а саме умова про строк. Так, у тексті Договору зазначено: «Строк позики 30 днів». У позовній заяві ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вважає правомірним нарахування відсотків у розмірі 40 476,60 грн. Згідно пунктом 2.3. Договору Позики №77818292 вказано орієнтовну загальну вартість позики в розмірі 21 761,10 грн. Жодних договорів пролонгацій користування Позики Відповідачем не підписувалось, що свідчить про незмінність строковості умов договору. Матеріали справи також не містять додаткового договору про пролонгацію договору Позики №77818292 з наявним електронним підписом. Пункт 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" зазначається, що загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Вказаний абзац не передбачає можливості автоматичної зміни строку кредитування та відповідно, строку нарахування відсотків. Після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 суд висловив наступну позицію: «Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.» У Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 р. суд також висловлює позицію щодо нарахування відсотків по ст. 625 ЦК України після спливу строку кредитування: «54. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 55. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом». Зазначена вище правова позиція щодо заборони нарахування відсотків після спливу строку кредитування міститься у правових висновках Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року. У справі №522/1528/15-ц. р. Верховний суд висловив наступну позицію: «Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. В даному випадку сторонами був чітко погоджений строк дії кредитного договору 30 днів з зазначеною датою повернення кредиту - 03.12.2021р. Згідно пунктом 2.3. Договору Позики №77818292 вказано орієнтовну загальну вартість позики в розмірі 21 761,10 грн. Таким чином, враховуючи, що строк дії кредитного договору №77818292 від 03.11.2021р. завершився 03.12.2021р. а в подальшому жодних договорів пролонгації між сторонами не було укладено, суд приходить до висновку що пред`явлена позивачем до стягнення сума заборгованості 58 476,60 грн. є явно завищеною та такою, що суперечить умовам кредитного договору. Тому суд вважає за доцільне задовольнити вимоги позивача лише в частині стягнення суми, яка була передбачена умовами договору №77818292 від 03.11.2021р - 21 761,10 грн. Щодо судових витрат. При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 3028,00 грн. який в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір, у разі часткового задоволення позову, покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд задовольнив позовні вимоги на 37,21%. Таким чином сума судового збору, яка повинна бути стягнути з відповідача складає 1126,80 грн. Також відповідачем у відзиві на позовну заяву було заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених судових витрат суду були надані акт здачі прийняття наданих послуг від 11.07.25 р. та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 11.07.25 р. на суму 7000,00 грн. та договір про надання правової допомоги. Однак враховуючи, що суд повинен стягувати судові витрати пропорційно задоволеним вимогам вважаємо за доцільне зменшити розмір заявлений відповідачем до 4410 грн.

Outcome: partial