Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

ТОВ «Коллект центр» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 07 жовтня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір №4817708, за умовами якого відповідач шляхом переказу коштів на його картковий рахунок отримав кредит в сумі 3000, 00 грн., проценти за користування кредитом 1350,00 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом, зобов`язувався повернути його, сплативши проценти за його користування. 13 січня 2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №13-01/2022-79 , відповідно до умов якого останні набули право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4817708 від 07.10.2021 року. 10.01.2023 року було укладено договір факторингу №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитним договором до [PERSON] , в тому числі за кредитним договором №4817708 від 07.10.2021 року. Отже, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до Відповідача за кредитним договором №4817708 від 07.10.2021 року. Відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за договором №4817708 в розмірі 20520,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 16650,00 грн., заборгованість за комісіями - 870,00 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того, просять стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі - 13000,00 грн. Позивач ТОВ «Коллект центр» свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в поданій позовній заяві просили справу розглядати без участі їх представника, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив/а.с.77/. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 4817708, за умовами якого відповідач шляхом переказу коштів на його картковий рахунок отримав кредит в сумі 3000, 00 грн.( п. 1.2., 2.1. Договору), які відповідач зобов`язувався повернути в 15-ти денний строк ( п. 1.3. Договору), а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1350,00 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2. Договору) та сплати комісії за надання кредиту 870,00 грн., яка нараховується за ставкою 29,00 % від суми кредиту одноразово. Загальна вартість кредиту у відповідності до графіку платежів та п. 1.5 кредитного договору становить 5220,00 грн./а.с.7-11/. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» акцепт договору позичальником здійснено одноразовим ідентифікатором «S12246» 07.10.2021 року, що направлений на номер телефону [NUMBER] /а.с. зв. бік 18/. Згідно квитанції від 07.10.2021 року вбачається, що ТОВ "Мілоан" на виконання умов кредитного договору № 4817708 від 07.10.2021 року через ТОВ «ФК «Елаєнс» перерахувало на платіжну карту клієнта № [NUMBER] кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн. /а.с. 19/. 13 січня 2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №13-01/2022-79, відповідно до умов якого останні набули право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4817708 від 07.10.2021 року / а.с. 23-27/. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників до договору факторингу №13-01/2022-79 від 13.01.2022 року до ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право вимоги до відповідача в сумі 14220,00 грн. /а.с. 36/. 10.01.2023 року було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитним договором № 4817708 від 07.10.2021 року до [PERSON] / а.с. 37-42/. Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру Боржників за Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року/а.с. 49/, витягу з Реєстру боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року за порядковим номером 62796, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі - 20520,00 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 16650,00 грн., заборгованість за комісіями - 870,00 грн. /а.с. 52/. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4817708 від 07.10.2021 року [PERSON] , станом на 15.10.2025 року має заборгованість у розмірі 20520,00 грн., а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 16650,00 грн., заборгованість за комісіями - 870,00 грн./ а.с. 22/. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII (надалі - Закон №675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 ЗаконуУкраїни «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про споживчий кредит № 4817708від 07 жовтня 2021 року укладено його сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», чому передувала верифікація відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі - на веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (позикодавця) із зазначенням своїх особистих даних, зокрема, РНОКПП, серії та номеру паспорту, адреси реєстрації місця проживання, контактних відомостей, реквізитів карткового рахунку, а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», та за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, суд приходить до висновку про доведеність факту його укладення. Так, кредитний договір № 4817708 від 07.10.2021 року підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, що повністю узгоджується з вимогами чинного законодавства. ТОВ "Коллект Центр" є новим кредитором за договором № 4817708 від 07.10.2021 року, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , на підставі укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердик Капітал» договору факторингу, а згодом між ТОВ «Вердик Капітал» та ТОВ "Коллект Центр" на підставі договору факторингу від 10.01.2023 року. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав зобов`язання по поверненню заборгованості за вказаним договором перед ТОВ "Коллект Центр" та з огляду на вимоги вище зазначених норм закону та умов договору, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, витягу з акту №14 від 30.09.2025 року про надання юридичної допомоги до договору № 01-07/2024, у зв`язку з чим вказана сума у розмірі 13000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved