Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси з Київського районного суду міста Одеси надійшла цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до [PERSON] , в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Договором №00414-05/2024 від 01.05.2024 у розмірі 49500,00 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 01.05.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №00414-05/2024 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання споживчого кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет, що станом на момент укладення договору перебував за адресою https://starfin.com.ua/, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 01.05.2024 направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір про надання фінансового кредиту №00414-05/2024 у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору (за обраними Позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту). 01.05.2024 позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір, натиснув кнопку «З умовами договору (оферти) згоден. Зі своєї сторони ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор W3346 на номер телефону [NUMBER] (що було зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті). Відповідно до Розділу 1 Договору про надання фінансового кредиту, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в гривні в сумі 15000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 120 днів, базова процентна ставка становить 1,5 % на день. ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 29.08.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-26/24, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість відповідача за Договором про надання фінансового кредиту №00414-05/2024 від 01.05.2024 становить: заборгованість по тілу кредиту - 15000,00 грн, заборгованість по відсотках - 27000,00 грн, неустойка - 7500,00 грн, загальна заборгованість - 49500,00 грн. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 13 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС». Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 03.06.2025 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Бікяшева Д.Р. надійшов сформований 02.06.2025 в системі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому просив задовольнити позов частково - обмежити суму стягнення розміром тіла кредиту - 15 000 грн, відмовивши у стягненні нарахованих відсотків та пені у сумі, що перевищує цю величину. Зазначив, що відповідач частково заперечує проти позовних вимог, заявлених позивачем, та вважає заявлену до стягнення суму такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідач не заперечує проти дійсності кредитного договору, укладеного в електронній формі. Відповідач частково визнає позовні вимоги. Зокрема, визнається, що 01.05.2024 між сторонами було укладено договір фінансового кредиту №00414-05/2024, за яким він отримав від позивача 15000 грн (основна сума боргу). Також відповідач визнає, що зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконане у погоджений строк, унаслідок чого виникла прострочка. Таким чином, відповідач погоджується з тією правовою оцінкою позивача, що договір було порушено і основна сума боргу підлягає поверненню. Відповідач не заперечує своєї відповідальності сплатити основний борг. Водночас відповідач не погоджується з рештою позовних вимог, що стосуються стягнення надмірно нарахованих відсотків у розмірі 27000 грн, неустойки у розмірі 7500 грн та заперечує розмір заявлених до стягнення процентів за кредитом та штрафних санкцій, вважаючи їх явно непропорційними сумі отриманого кредиту та необґрунтовано завищеними. Право суду зменшити неустойку (пеню, штраф). Відповідно до ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. У даному випадку суми пені та штрафів, заявлені до стягнення, не відповідають ні сумі основного боргу, ні можливим збиткам кредитора. Зазначив, що метою неустойки є компенсувати кредитору збитки, а не ставити боржника у надзвичайно тяжке становище шляхом багаторазового збільшення боргу. Згідно з ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом не може перевищувати 1%. Отже, умова договору про 1,5% на день порушує зазначену імперативну вимогу закону та повинна розглядатися як недійсна у цій частині, а нараховані надміру відсотки - як такі, що не підлягають стягненню. Крім того, ч.3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» встановлює, що сукупна сума неустойки (штрафів, пені) за споживчим кредитом не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором. Іншими словами, максимальний розмір штрафних санкцій обмежений 50% від суми кредиту. У нашому випадку тіло кредиту становить 15000 грн, відтак гранична сума всієї неустойки - 7500 грн. Таким чином, всі штрафні санкції (пеня, штраф) понад цю суму є незаконними. У частині нарахованої пені та інших штрафних санкцій вимоги позивача мають бути обмежені законом до 7500 грн. Усі додаткові нарахування, що перевищують цю межу, не підлягають стягненню. Більше того, умови договору, які дозволяють стягнути зі споживача більшу неустойку, є нікчемними (нечинними) в силу прямої норми закону (а.с. 44 - 46). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 11 грудня 2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.05.2024 [PERSON] , за допомогою електронного підпису підписав Заявку-анкету Клієнта на отримання фінансового кредиту у ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (а.с. 6зв.). 01.05.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №00414-05/2024, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W3346. Відповідно до п. 1.1 Договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 15000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 1.2 Договору кредит надається строком на 120 днів, наданий кредит клієнт зобов`язаний повернути в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 28.08.2024. Відповідно до пункту 1.4.1 Договору процентна ставка становить 1.50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в пункті 1.2 цього договору. Згідно пункту 1.6 даного договору кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5375-41хх-хххх-2507 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (а.с. 7 - 8). Згідно додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 00414-05/2024, підписаного відповідачем електронним підписом [NUMBER] , який є невід`ємною частиною зазначеного договору, сторони погодили графік платежів (а.с. 9). Відповідно до паспорту споживчого кредиту, який також підписаний відповідачем електронним підписом W3346, сума/ліміт кредиту 15000,00 грн, строк кредитування 120 днів, мета отримання кредиту на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, процентна ставка, відсотків річних 1,50% в день, що становить 547,50% річних, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 27000,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 42000,00 грн, реальна річна процентна ставка 9671,38% (а.с. 9зв. - 10). Згідно Інформаційної довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3426-250318181729 від 18.03.2025 підтверджується, що 01.05.2024 о 12:00:00 на картку № [NUMBER] було зараховано 15000,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua 384548275 (а.с.14 зв.). Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №00414-05/2024 від 01.05.2024 станом на 29.08.2024 заборгованість відповідача становить 49500,00 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 15000,00 грн, заборгованості по відсотках - 27000,00 грн, неустойку - 7500,00 грн (а.с. 13 - 14). 29.08.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (Клієнт) та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (Фактор) було укладено договір факторингу№ 01.02-26/24, відповідно до умов якого Клієнт відступає (передає) Фактору права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимоги Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором (пункт 2.1) (а.с. 15 - 18). Згідно витягу з реєстру боржників від 29.08.2024 за договором факторингу № 01.02-26/24 від 29.08.2024 ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту №00414-05/2024 від 01.05.2024 у сумі 49500,00 гривень, яка складається з: 15000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 27000,00 грн - заборгованість за відсотками, 7500,00 - заборгованість за пенею (а.с. 20 зв.) Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було укладено: договір про надання фінансового кредиту №00414-05/2024 від 01.05.2024, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок. Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону позичальника. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] порушено умови укладеного ним договору про надання фінансового кредиту №00414-05/2024 від 01.05.2024, в зв`язку з чим в нього виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 15000,00 грн, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, який набув права вимоги. Щодо нарахування відсотків за Договором про надання фінансового кредиту №00414-05/2024 від 01.05.2024 судів виходить з наступного. Як встановлено судом відповідач своєчасно не сплатив нараховані відсотки відповідно до графіку платежів, в зв`язку з чим виникла заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, що свідчить про невиконання взятих на себе відповідачем зобов`язань. 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023 року (далі - Закон № 3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону № 1734-VIII (підпункт 6 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1734-VIII (підпункт 13 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1734-VIII», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», встановити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія п. 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону № 1734-VIII встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-IX, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). Приписами ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується на дату укладення кредитного договору, є фіксованою та не змінюється протягом строку дії кредитного договору. Як встановлено умовами кредитного договору між відповідачем та кредитором, процентну ставку за користування кредитом є фіксованою. Враховуючи вищевикладене, оскільки договір про надання фінансового кредиту укладений між сторонами 01.05.2024 та процентна ставка у розмірі 1,5% була погоджена сторонами під час дії п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (з 24.12.2023 та протягом перших 120 днів (до 22.04.2024) розмір денної процентної ставки при укладенні кредитного договору не може перевищувати 2,5 %, а протягом наступних 120 днів (до 20.08.2024) - 1,5 %), суд дійшов висновку, що у зв`язку з порушенням зобов`язання, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками у розмірі 27000,00 грн. Що стосується стягнення з відповідача неустойки (пені) за вищевказаним кредитними договорами, суд зазначає наступне. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стані з 05 год. 30хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Військовий стан в України неодноразово продовжений Указами Президента України та діє до 03.02.2026. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі 7500,00 грн задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (платіжне доручення №1520 від 08.04.2025). Враховуючи те, що позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» задоволено частково, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2055,37 грн.

Outcome: partial