Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

25 квітня 2025 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просила визнати [PERSON] право власності на 1/3 частину [PERSON] , [PERSON] квартири [ADDRESS] яка має загальну площу 86,6 кв.м., житлову площу 62,1 кв.м. на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1994 року виданого шахтою «Батьківщина» ВО «Кривбасруда», право власності на 1/18 частину зазначеної квартири в порядку спадкування за законом (обов`язкова частка) після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 11/72 частину зазначеної квартири в порядку спадкування за законом (обов`язкова частка) після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 20 квітня 1994 року, квартиру [ADDRESS] у приватизували та отримали у саільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, розмір часток у спільній сумісній власності власників квартири є рівними по 1/3 частині, кожного із співвласників. [INFO] померла моя матір [PERSON] . За життя вона 10.07.2019 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О., зареєстрований в реєстрі за №1-763, яким заповіла все своє майно [PERSON] , а в разі неприйняття, або відмові вул. спадщини, право на спадкування передається [PERSON] . На час смерті [PERSON] та я [PERSON] , були зареєстровані з [PERSON] за однією адресою [ADDRESS] , за таких підстав ми вважаємося такими, що прийняли спадщину. Я, [PERSON] , є спадкоємцем першої черги, як син спадкодавця, факт родинних стосунків підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.12.1957 року видане Жовтневим РАЦС м. Кривого Рогу. Після смерті [PERSON] , спадщину ніхто не прийняв. За життя [PERSON] склала заповіт та заповіла майно [PERSON] то начебто тато і прийняв у спадщину 1/3 частину належної їй квартири. Спадкоємцями першої черги за законом були, [PERSON] , як син спадкодавця, [PERSON] , як чоловік спадкодавця та [PERSON] , як донька спадкодавця. На час смерті [PERSON] , мені [PERSON] , було повних 65 років, а тому я маю право на обов`язкову частку. За таких підстав батько [PERSON] став власником 1/3 частина по приватизації та 5/18 частини квартири у спадщину за заповітом, а в сумі став власником 11/18 частини квартири, а я [PERSON] є власником 1/3 частини квартири по приватизації та прийняв у спадщину 1/18 частину квартири. Батько [PERSON] та я не отримали свідоцтво про право на спадщину, яка була відкрита в Третій криворізькій державній нотаріальній конторі. [INFO] помер мій батько [PERSON] . За житті від 09 липня 2019 року склав заповіт посвідчений Ситнік О.О. державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, яким заповів усе своє майно [PERSON] , а у разі неприйняття спадщини, або відмови у спадщини, право спадкування передається [PERSON] . Оскільки на час смерті [PERSON] , який помер [INFO] , мама не була живою, то право на спадкування за заповітом передається [PERSON] . \~ \~ \~ \~Після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , спадщину прийняли [PERSON] та я [PERSON] , спадкова справа була заведена в Третій криворізькій державній нотаріальній конторі. На час смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , мені було повних 67 років, а тому я маю право на обов`язкову частку. Оскільки на час смерті батька було 2 спадкоємця першої черги за законом, то обов`язкова частка складається з частини спадщини (1/2:2). Як вище було зазначено на час смерті батько був власником 11/18 частини квартири, за таких підстав обов`язкова частка складається в розмірі 11/72 частини квартири (11/18:4),а тому [PERSON] прийняла у спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в розмірі 33/72 частини квартири (11/18-11/72). Після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не отримала, я також не маю можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки оригіналами право установчих документів заволоділа [PERSON] , яка мені оригінали документів не надає, та не надає їх нотаріусу. Я, [PERSON] хворію раком, пенсії на лікування мені не достатньо, я навіть не маю можливості укласти договір довічного утримання на свою частку, оскільки не маю можливості отримати право установлюючи документи. В п.12. Постанові №7 від 30.05.2008 року Пленуму ВС України « Про судову практику у справах про спадкування» зазначено,\~у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК) ( 435-15 ). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Я звернувся до\~нотаріуса про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом,\~однак нотаріус\~відмовив мені\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину,\~мотивуючи тим,\~що відсутні\~право установлюючи\~документи на\~квартиру. З огляду на неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину на частку у спадковому майні звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою від 12 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання; витребувано у Третьої Криворізької державної нотаріальної контори завірену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвала від 12 травня 2025 року в частині витребування доказів виконана. Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні. Позивач та його представник адвокат Примаков К. О. до судового засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не підтримують в повному обсязі, посили суд відмовити. Відповідачі не скористалися своїм провом, відзиву на позовну заяву не подали. За обставин неявки у судове засідання учасників справи, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутністю, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, та підтверджено письмовими матеріалами справи, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . Як вбачається з Свідоцтва про право власності на житло від 20 квітня 1994 року, квартиру [ADDRESS] у приватизували та отримали у власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 09 липня 2019 року [PERSON] заповіт посвідчений Ситнік О.О. державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, яким заповів усе своє майно [PERSON] , а у разі неприйняття спадщини, або відмови у спадщини, право спадкування передається [PERSON] . 10.07.2019 року [PERSON] склала, посвідчений державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О., зареєстрований в реєстрі за №1-763, яким заповіла все своє майно [PERSON] , а в разі неприйняття, або відмові вул. спадщини, право на спадкування передається [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . За відомостями з Реєстру Криворізької міської територіальної громади станом на 03.11.2022 року за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , з 16.12.1993 року. Позивач [PERSON] будучи спадкоємцем після смерті батьків, звернувся до Державного нотаріусу Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, із заявою про видачу про свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримав відмову у зв`язку з відсутністю установлюючи документи на квартиру. Відповідно до технічного паспорту квартира [ADDRESS] має загальну площу 86,6 кв.м., житлову площу 62,1 кв.м.. Висновком про оцінку майна, виданого СПД [PERSON] ,встановлено оцінка майна на 1/2 частки квартири, на дату складання становить 112 400 грн. Між тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відтак, до 2013 року реєстрація права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інше нерухоме майно, проводилась Бюро технічної інвентаризації із видачею про це відповідних документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Отже, розглядаючи пред`явлені позовні вимоги, суд зазначає наступне. Відповідно дост. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦКУкраїни у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, як убачається зі змісту позову та матеріалів спадкових справ: - №315/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] , що іншими спадкоємцями після смерті спадкодавця є крім позивача, є: [PERSON] та [PERSON] ; - 22/2025 до майна померлого [INFO] [PERSON] , що іншими спадкоємцями після смерті спадкодавця є крім позивача, є: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, суд дійшов переконання, що позивач будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька та матері, бажаючи прийняти спадщину, що відкрилась після їх смерті, звернувся з відповідною заявою до державного нотаріуса, а відтак, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на заявлене спадкове майно - квартиру [ADDRESS] . Згідно до ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Згідно правового висновку, викладеного в постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) та у справі № 592/7860/17 (провадження № 61-43757св18), за таких обставин, належним способом захисту у такому випадку є звернення спадкоємців про визнання права на спадщину. В той же час, позивач не позбавлений права звернутись за захистом свого порушеного право у спосіб, передбачений ст.\~1222\~ЦК України . Отже, враховуючи, що позивач довів наявність підстав для спадкування обов`язкової частки у спадщині, яка залишилась після смерті\~ його матері [PERSON] та батька [PERSON] у порядку, передбаченому статтею 1241 ЦК України та враховуючи, що право сумісної власності [PERSON] , не заперечується відповідачками [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на дане нерухоме майно в рівних частках. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити. Згідно\~ст. 141 ЦК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved