Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] , є сином [PERSON] , померлої [INFO] ; факт належності [PERSON] договору дарування частини житлового будинку по [ADDRESS] від 11 березня 1961 року, посвідченого нотаріусом Мереф`янської державної нотаріальної контори Сапожніковою Р.А.; факт проживання [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2009 року по [INFO] . Також, позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проживає по [ADDRESS] , навпроти його будинку - по [ADDRESS] проживала родина [PERSON] , з сином [PERSON] , [INFO] . Позивач підтримував з [PERSON] приятельські відносини, вони навчалися в одній школі, товаришували багато років. Після одруження позивача [PERSON] часто гостював у товариша, допомагав у господарстві, оскільки власної сім`ї ніколи не мав. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина житловий будинок [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , який спадщину прийняв, оскільки з 1977 року постійно проживав та був зареєстрований разом з матір`ю у спірному будинку, іншого житла ніколи не мав. Свої спадкові права [PERSON] не оформлював, право власності на спадкове майно за собою не реєстрував. [PERSON] був самотньою людиною, не мав родичів, мав певні психічні особливості, а тому майже ні з ким крім позивача не спілкувався, офіційно не був працевлаштованим та не мав самостійного доходу. Після смерті матері [PERSON] поступово переселився до позивача, спочатку приходив кожний день, обідав, іноді залишався ночувати. [PERSON] через свої психічні особливості збирав старі телевізори, радіоприймачі, акумулятори тощо, складував їх у власному будинку, розбирав на складові. Будинок [ADDRESS] згодом став не придатним до проживання. З 2009 року [PERSON] остаточно переселився до позивача у будинок [ADDRESS] , став членом сім`ї [PERSON] та [PERSON] , разом з ними харчувався, приймав участь у веденні домашнього господарства, обробленні присадибної ділянки, догляду за домашньою худобою. Оскільки [PERSON] не мав систематичного власного доходу, він користувався матеріальною підтримкою позивача у справі. В березні 2020 року [PERSON] захворів на двосторонню пневмонію, відмовлявся від лікування в умовах стаціонару, [INFO] [PERSON] помер. Організацією поховання займався позивач [PERSON] , йому було видано свідоцтво про смерть [PERSON] , матеріальну допомогу на поховання, за замовленням [PERSON] надавалися ритуальні послуги. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку [ADDRESS] . Родичів [PERSON] не мав, проживав в сім`ї [PERSON] з 2009 року по день своєї смерті, а тому позивач є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 січня 2022 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 лютого 2022 року витребувані з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області відомості про те, чи звертався хто-небудь із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , що проживала на час смерті про [ADDRESS] , чи була відкрита спадкова справа, чи видавалися свідоцтва про право на спадщину. \~ \~ \~ \~Витребувано з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області відомості про те, чи звертався хто-небудь із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що проживав на час смерті про [ADDRESS] , чи була відкрита спадкова справа, чи видавалися свідоцтва про право на спадщину. \~ \~ \~ \~Відповідно до розпорядження голови Верховного суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та Закону України «Про внесення зміни до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус судді» справу передану за підсудністю відповідно акту приймання-передачі справ та речових доказів від 01.04.2022. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10.10.2023 справу передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2023 року справу прийнято до провадження судді Даніленко Т.П. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Павлової Олени Олександрівни копію спадкової справи № 68/2021, що заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 серпня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Лаєвська М.Л. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Височанської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу у його відсутність. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як вбачається з інформації КП «»Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 22.02.2021 року № 98 Право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування від 11.03.1961 року № 915 (1/2 частина), а також на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.08.1977 року № 3193 (1/2 частина). 11 березня 1961 року між [PERSON] та її дочкою [PERSON] укладено договір дарування 1/2 частини вказаного житлового будинку дочці, проте як вбачається з договору дарування, що укладений 11 березня 1961 року прізвище [PERSON] помилково зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] ». 1/2 частина спірного житлового будинку була успадкована [PERSON] після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право власності за заповітом № 3193 від 03.08.1977 року. Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що договір дарування від 11.03.1961 року № 915, оформлений на ім`я [PERSON] належить [PERSON] . В [INFO] [PERSON] померла, про що Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області зроблено актовий запис № 124 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 75378441 від 10.01.2024, відповіді Харківської районної державної нотаріальної контори від 10.01.2024 року № 20/01.16, після смерті [PERSON] ніхто не звертався із заявами про прийняття або відмови від спадщини, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, заповіт від імені [PERSON] не складався. Як вбачається з відповіді Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 17.12.2021 року № 2062, з 13 липня1977 року по [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON] . Свідоцтво про народження [PERSON] складено російською мовою, у свідоцтві зазначено: (далі російською) « [PERSON] , [INFO] , отец [PERSON] , украинец, мать [PERSON] , украинка». У зв`язку неоднаковим перекладом з російської на українську, при оформленні особистих документів прізвищем матері зазначено « [PERSON] », прізвищем її сина зазначено « [PERSON] ». Відповідно до ст. 1261 ЦК України [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , прийняв спадщину після смерті матері у порядку, встановленому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, тобто набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі, не мав дітей, з 2008 року проживав у родині [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] перебував на утриманні [PERSON] , вів разом з ним домашнє та сільське господарство. Факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] підтверджується актом, складеним депутатом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області Ткаченка Д.Г. за участю свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з протоколу опитування свідка [PERSON] , остання є дружиною позивача, особисто знала товариша чоловіка - [PERSON] . Він проживав у будинку [ADDRESS] разом з матір`ю, але після її смерті залишився один, не мав доходу, потребував сторонньої допомоги. [PERSON] спочатку просто приходив додому подружжя [PERSON] , а в 2008-2009 роках остаточно переселився до позивача, йому було виділено окрему кімнату, місце для зберігання речей. [PERSON] харчувався разом з сім`єю [PERSON] , власний будинок привів до стану непридатності для житла. В березні 2022 року [PERSON] захворів на двосторонню пневмонію, відмовлявся від госпіталізації, [PERSON] доглядала його вдома. Після смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] займався похованням, отримував необхідні документи, родичів у померлого не було. Як вбачається з протоколу опитування свідка [PERSON] , останній проживає за адресою: [ADDRESS] , особисто знає [PERSON] та знав [PERSON] , який проживав разом з матір`ю в будинку [ADDRESS] . Після смерті матері [PERSON] залишився один, сім`ї в нього ніколи не було, він не працював, збирав стару техніку та зберігав у своєму будинку. В 2008-2009 роках [PERSON] пересилався до свого друга [PERSON] у будинок [ADDRESS] , проживав там як член сім`ї, вони разом вели спільне господарство, обробляли город. [PERSON] матеріально підтримував [PERSON] . Під час хвороби [PERSON] відмовився їхати до лікарні, дружина [PERSON] лікувала Михайла вдома. Після смерті [PERSON] його похованням займався [PERSON] , жодних родичів [PERSON] на похованні не було. Як вбачається з протоколу опитування свідка [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , він особисто знає [PERSON] та знав [PERSON] більше двадцяти років. [PERSON] був прописаний у будинку [ADDRESS] разом з матір`ю, а після її смерті залишився один, з 2008-2009 років проживав у свого шкільного товариша [PERSON] . Єдиними близькими людьми для Михайла був [PERSON] та його сім`я. На початку березня 2020 року [PERSON] захворів, свідок бачив, що дружина [PERSON] доглядала [PERSON] вдома. Після смерті [PERSON] сім`я [PERSON] займалася похованням померлого, жодного родича [PERSON] на похованні свідок не бачив. [INFO] [PERSON] помер, про що Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району зроблено актовий запис № 29 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається з довідки № 1012/795 від 17 березня 2020 року причиною смерті стала двостороння пневмонія. Судом встановлено, що саме позивачу було видано довідку про смерть, на підставі якої позивачем отримано свідоцтво про смерть, крім того, [PERSON] замовляв та оплачував ритуальні послуги, пов`язані з похованням [PERSON] . Організацією поховання займався позивач [PERSON] , йому було видано свідоцтво про смерть [PERSON] , матеріальну допомогу на поховання, за замовленням [PERSON] надавалися ритуальні послуги. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку [ADDRESS] . Позивач 30 червня 2021 року звернувся до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Павлової О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Павлової О.О. від 07.07.2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з ненаданням документів, що стверджують факт наявності спадкового майна, а також факт прийняття спадщини. Задовольняючи позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , суд виходить за наступного. Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Правила статті 1264 ЦК України не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК України. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Вказана норма визначає перелік підстав створення сім`ї. Перелік цей не є вичерпним. Підставами створення сім`ї є шлюб (стаття 21 СК України), кровне споріднення, усиновлення (стаття 207 СК України). Також сім`я може створюватися на інших підставах, що не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа можу звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановленні родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. міщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальна дії, свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, суд вважає встановленим, що [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки померлий був членом сім`ї позивача, проживав разом з ним з 2008 року по день смерті приймав участь у веденні домашнього господарства, отримував матеріальну допомогу та фізичну підтримку від позивача та його дружини. Під час судового розгляду справи не було встановлено наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] . \~ \~ \~ \~На підставі викладеного і

Outcome: approved