Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом , до відповідача [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів, які щомісячно стягуються з відповідача на її користь, на підставі рішення суду від 07 литопада 2017 року, та стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини , [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень щомісячно на одну дитину починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрутування позовних вимог посилається на те, що Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28.11.2017 шлюб між нею, [PERSON] та відповідачем, [PERSON] , розірвано. Від даного шлюбу у них є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає із нею та перебуває на її утриманні, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади та довідкою про реєстрації місця проживання особи дитини. 07 листопада 2017 року Рівненським міським судом Рівненської області прийнято рішення про стягнення аліментів на її користь на утримання спільної неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. З моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 1000,00 грн. істотно змінилися обставини, які впливають на реальні потреби дитини та розмір необхідного фінансового забезпечення. Дитини активно росте та розвивається, і відповідно, потребує регулярного оновлення одягу, взуття, засобів догляду та побутових речей. У зв`язку з цим, діючий розмір аліментів є неспівмірним з реальними потребами дитини та цінами на продукти, одяг та ліки у 2025 році, тому виникла об`єктивна необхідність у збільшенні розміру стягнення аліментів у твердій грошовій сумі до 10000 (десять тисяч) грн. щомісячно. Відповідач працює, але місце роботи та розмір заробітної плати не повідомляє. Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень вона одна не може забезпечити спільній дитині, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень щомісячно на дитину. Встановлення аліментів у твердій сумі гарантує, що дитина отримуватиме визначений розмір коштів щомісяця, незалежно від обставин на боці платника. Дитина має стабільні потреби, які не залежать від доходу відповідача: харчування, одяг, навчання, медицина, гуртки, секції, змагання тощо. Тверда сума дозволяє забезпечити ці витрати на постійній основі. 22 вересня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Безпосередньо у позовній заяві та окремих заявах, просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Оскільки учасники справи у судове засідання призначене 10.12.2025 не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстраії актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 881. Відповідно до копії заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2017 року, справа №569/11776/17, яке набрало законної сили 21 листопада 2017 року, стягнуто з відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Рівне, і.н. [NUMBER] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн (одній тисячі гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 31 липня 2017 року і до досягнення сином повноліття. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видане Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 21 серпня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] 21 серпня 2021 року укладено шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Отже, суд встановив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З відповідача на користь позивачки, на утримання син, за рішенням суду, стягуються аліменти в щомісячному розмірі 1000 грн. Позивач [PERSON] посилаючись на обставини, які впливають на реальні потреби дитини та розмір необхідного фінансового забезпечення: дитина активно росте та розвивається, і відповідно, потребує регулярного оновлення одягу, взуття, засобів догляду та побутових речей, харчування, одяг, навчання, медицина, гуртки, секції, змагання тощо, просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із наявністю/відсутністю підстав для збільшення розміру аліментів. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить такого висновку. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того, одружені вони, чи їх шлюб розірвано. Нормами Сімейного кодексу України (ст. 183, 184) визначено, що аліменти на утримання дитини можуть стягуватись як у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, так і в твердій грошовій сумі. При цьому, абз. 2, 3 ч. 2 ст. 182 СК України визначає мінімально гарантований розмір аліментів - не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та мінімальний рекомендований розмір (у разі достатнього заробітку (доходу) платника аліментів) - прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014, справа № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09.09.2021, справі № 554/3355/20, провадження № 61-7397св21, зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, як на підставу для збільшення розміру аліментів, позивач [PERSON] посилається на: ріст цін, збільшення витрат на утримання сина, понесення витрат на його розвиток здібностей, медицину. Досліджуючи дані обставини, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Справді, ч. 1 ст. 192 СК України вказує на можливість збільшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Однак, позивачем [PERSON] жодним доказом не доведено погіршення її матеріального стану. Твердження позивача про те, що відповідач працює, але місце роботи та розмір заробітної плати їй не відомо, не заслуговують на увагу, оскільки, по - перше, доказів того, що відповідач працює, позивачем не надано. Більше того, враховуючи вік дитини, якій на момент пред`явлення даного позову виповнилось повних 9 років, позивач не позбавлена права працювати та заробляти кошти. В той же час, суд зазначає, що розмір аліментів на утримання малолітнього сина в щомісячному розмірі 1000 грн., очевидно на даний час є недостатнім через інфляційні процеси, які відбуваються в державі останнім часом. Враховуючи законодавче збільшення з 2023 року прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в розрахунку на місяць, суд вважає, що слід збільшити розмір стягуваних аліментів з 1000 грн до 3 000 грн., оскільки це забезпечить адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та сприятиме кращому захисту малолітньої дитини. При цьому, суд зазначає, що, згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, у даному випадку має місце збільшення розміру стягнення вже присуджених аліментів, новий спосіб яких сплачується з дня набрання даним рішенням законної сили, тому даний позов слід задовольнити частково та стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання даним рішенням законної сили і проводити до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття. Відповідно до ст. 8 Конституції України, ч. 3 ст. 2 ЦПК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21.01.1999), зокрема, зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Тому, за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не вважає за необхідне давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені стороною, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються, зокрема, з судового збору. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 гривень 20 копійок. На підставі вищевикладеного, ст. 4, 13, 80, 81 ЦПК України, ст. 141, 183, 192 СК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та

Outcome: partial