Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовної заявою до [PERSON] , в якій просила збільшити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.01.2016 та стягувати з відповідача 6000,00 грн щомісячно з індексацією, починаючи від дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.01.2016 з відповідача на її користь на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зросли. Вважає, що розмір аліментів у сумі 800,00 грн недостатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому вона має право на збільшення розміру аліментів, враховуючи зміну обставин життя як сина, так і його батька відповідача по справі. Відповідач відзиву на позовну заяву не надіслав. Ухвалою від 07.07.2025 справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. [PERSON] просила розглядати справу без її участі, позов просила задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно частини восьмої\~статті 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини першої\~статті 280 ЦПК України. Згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 785, складений 01 квітня 2025 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.01.2016 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн щомісяця, починаючи з 09 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1\~ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи зі змісту\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~та ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~-\~розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. Що ж до максимального розмiру алiментiв, якi стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3\~ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»\~- вiн не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цiєї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей 70%. Зі змісту вищенаведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому\~статтею 182 СК України\~передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема, матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для дитини віком від шести до вісімнадцяти років з січня 2025 року складає 3196,00 грн, отже 50 відсотків від вказаної суми становитиме 1598,00 грн. Позивач як одержувач аліментів частково довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів і суд з нею погодився, зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку порівняно з 2016 роком, крім того зросли потреби в забезпеченні дитини, витрати на її утримання та забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги по первісному позову задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти до 2000,00 грн. Позивачка не обґрунтувала та не довела необхідність збільшення розміру аліментів саме до 6000,00 грн. Обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн відповідачем, згідно вимог\~ст. 12 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надано. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3\~«Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial