Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на таке. 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до якого первісний кредитор відступив права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором, що був укладений 05.03.2020 р. між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] за №2462015481/257879 від 05.03.2020 р., Відповідач договір не виконала та кредитні кошти разом з відсотками не повернула. 03.06.2021 між ТОВ «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» було укладено договір відступлення прав вимоги № 1-03/06/2021, згідно якого до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. У зв`язку із порушенням зобов`язань за вказаним договором відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 6759,00 грн. Виходячи з викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача вказаний борг та судовий збір. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою від 08.10.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача не з`явився, в позовних вимогах заначив проханням про розгляд справи у його відсутність. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов чи заяву про відкладення розгляду справи не надав. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису за відсутності учасників справи - не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до якого первісний кредитор відступив права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором, що був укладений 05.03.2020 р. між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] за №2462015481/257879 від 05.03.2020 р., 03.06.2021 між ТОВ «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» було укладено договір відступлення прав вимоги № 1-03/06/2021, згідно якого до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. У зв`язку із порушенням зобов`язань за вказаним договором відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 6759,00 грн., з яких 2000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту та 4705, 00 грн.- прострочена заборгованість за процентами. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пунктом 1 ч. 1 статті 512 ЦК України передбаченого, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), при цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, суд вважає, що позивачем було надано достатньо доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору та погодження всіх його істотних умов відповідно до вимог ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», а також факту надання кредиту, розміру заборгованості, невиконання умов договору позичальником. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з віднесенням судових витрат у справі на відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 10500,00 грн. суд вважає за можливе зазначити наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем надано докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, а саме: копії договору № 11/07/2025 про надання правової допомоги від 11.07.2025, акту про отримання правової допомоги від 03.11.2025 р., платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 9703 від 03.11.2025. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Враховуючи вищевикладене, суд вважає наявними підстави для задоволення вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved