Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

1.Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» звернулося до Індустріального районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 12.03.2020 АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~TDB.2020.0991.1874. Після цього, 03.09.2024 АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» уклали Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № TDB.2020.0991.1874 від 12.03.2020 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс». В подальшому, 27.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» укладено Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, за яким від ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги до відповідача. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № TDB.2020.0991.1874 від 12.03.2020 в загальному розмірі 28302,25 грн., яка складається з наступного: 9999,37 грн. заборгованість по кредиту та 18302,88 грн. заборгованість по відсоткам. Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № TDB.2020.0991.1874 від 12.03.2020 в загальному розмірі 28302,25 грн., а також судові витрати. 1.2.\~Відповідач надав до суду відзив, у якому вказав, що заперечує проти позовних вимог, оскільки він взяв кредитні кошти лише 1 раз, а потім лише погашав заборгованість. З початком дії воєнного стану в Україні він частково, а потім зовсім втратив джерела надходжень, а АТ «Мегабанк» припинив свою діяльність і сплачувати заборгованість не було чим і де саме. Також згідно з п. 3 договору № GL1N426240 від 03.09.2024 та п. 3 договору №1/12 про відступлення права вимоги, які є ідентичними, первісний кредитор зобов`язаний повідомити божників про відступлення права вимоги за Договором протягом 10 робочих днів. Проте таких повідомлень йому надіслано не було в обох випадках укладення договорів про відступлення права вимоги. А оскільки АТ «Мегабанк» припинив свою діяльність, то він не мав жодної інформації, кому він повинен сплачувати кредитну заборгованість. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі порядок нарахування і сплати відсотків, крім самого розрахунку кредитної заборгованості посилався на Правила обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank у АТ «Мегабанк» та Тарифи на послуги банку, які викладені на банківському сайті та не були підписані позичальником. При цьому позивачем не надано підтверджень, який саме документ розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи Заяву-анкету, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили спірні умови кредитування. А тому, ці Правила обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank у АТ «Мегабанк» та Тарифи на послуги банку, належними доказами бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони Договору, яка може в односторонньому порядку вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Щодо застосування підвищеної процентної ставки за кредитом відповідачем зазначено, що громадяни не несуть відповідальності перед фінансовою установою, якщо прострочать зобов`язання за кредитом, а кредитор не має права підіймати процентну ставку за користування кредитом у випадку невиконання зобов`язань. Непомірне збільшення відсоткової ставки після пільгового періоду є незаконним. Всі штрафи, пені, сплата яких передбачена договорами про споживчий кредит, нараховані з 24.02.2022 за прострочення виконання зобов`язань підлягають списанню. Оскільки п. 2.2.7. договору встановлено кінцевий термін, до якого має бути сплачена заборгованість, а саме до 11.03.2021, то позивач вважає, що саме зі спливом цього строку припиняється право банку нараховувати проценти, які передбачені договором. Крім того, позовна заява подана зі спливом строку позовної давності, оскільки даний строк сплив ще 11.03.2024. Щодо судових витрат, то вони повинні бути розподілені пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а що стосується витрат на правову допомогу, то дані витрати повинні бути зменшені, оскільки вони є не співмірними ціні позову, а також складності вирішеного питання. 1.3. Представник позивача надав відповідь на відзив, у якій вказав, що віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору. Після відкликання банківської ліцензії та початку процедури ліквідації Банку, сплату заборгованості необхідно здійснювати на накопичувальний рахунок, що відкривається у Національному банку України. Відомості про ліквідацію Банку та реквізити накопичувального рахунку розміщуються на веб-сайті неплатоспроможного Банку та на веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Отже, Відповідач мав можливість дізнатися всю інформацію про стан заборгованості за Кредитним договором, а також здійснювати погашення заборгованості, не дивлячись на те, що АТ «МЕГАБАНК» перебувало у стані ліквідації. Проте, він поставився несумлінно до своїх обов`язків щодо погашення боргу за Кредитним договором, що стало причиною наявності простроченої заборгованості. Щодо неповідомлення боржника про відступлення права вимоги, то неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Щодо правил обслуговування клієнтів за платіжними картками, клієнт своїм підписом підтвердив, що з умовами Договору (з урахуванням Правил, які розміщені на офіційному сайті Банку www.todobank.com та/або www.megabank.ua, та/або у відділеннях Банку, Тарифів, тощо), ознайомлений і згодний (п.4.8. Кредитного договору). Тобто, Умови та правила надання банківських послуг, на які в тому числі посилається відповідач, є публічно доступними і розміщені у вільному доступі на інтернет сайті, який зазначено, зокрема в самому кредитному договорі № TDB.2020.0991.1874 від 12.03.2020. Окремо щодо застосування підвищеної процентної ставки за кредитом, слід зазначити наступне. Кредитний договір, укладений між АТ «МЕГАБАНК» та Боржником є зобов`язанням і відповідно на нього розповсюджуються вищезазначені норми законодавства. Тож, підписуючи Кредитний договір, Анкету-приєднання, Відповідач був обізнаний про правила та розміри в тому числі і процентних ставок. Стосовно строку позовної давності, то позивачем не пропущений строк позовної даності з часу виникнення у нього права вимоги за означеним кредитним договором і до цього часу, а отже заява представника Відповідача про застосування позовної давності є необґрунтованою. Стосовно судових витрат, представник позивача вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони позивача. 1.4. У письмових поясненнях від 28.10.2025 відповідач вказав, що позивачем не було надано детального розрахунку заборгованості, а тому неможливо визначити як утворилася сума заборгованості. Відповідач готовий сплатити заборгованість в сумі 12315,66 грн., яка підтверджена даними Українського бюро кредитних історій. 1.5. В судовому засіданні представник позивача присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судовому засіданні присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову в частині вимог про стягнення кредиту на суму 9999,37 грн. та відсотків на суму 2316,29 грн. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1.\~Судом встановлено, що 12.03.2020 між АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено Договір №\~TDB.2020.0991.1874 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії. Згідно з п. 1.1. Договору цей Договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank в АТ «Мегабанк». Підписання сторонами цього договору вважається одночасно підписання правил, у зв`язку з чим правила не підлягають додатковому та/або подальшому підписанню, договір разом з правилами, тарифами та послугами банку (Додаток №1 до Договору), вступають в силу для сторін одночасно з підписанням цього договору і складають єдиний договір. Згідно з п. 1.2 Договору банк відкрив Клієнту: поточний рахунок № [NUMBER] (далі - Картковий рахунок-1) в гривні: поточний рахунок № [NUMBER] (далі - Картковий рахунок -2) в доларах США: поточний рахунок № [NUMBER] (даті - Картковий рахунок -3) в Євро (разом - Карткові рахунки) на підставі отриманої від Клієнта Заяви-анкети встановленого зразка, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи. Розділом 2 договору визначено умови та порядок надання кредиту. У відповідності до вказаних умов: тип кредиту кредитування рахунку (кредитна лінія), максимальний ліміт кредитної лінії 200000 грн., пільговий період нарахування процентів по заборгованості, що виникла внаслідок здійснення операцій в торгово-сервісних мережах до 62 дні, процентна ставка у пільговий період 0,0001%, процентна ставка за користування доступним лімітом кредитної лінії по операціям, які здійснені в торгово-сервісних мережах та по операціям зняття готівки тариф todobank 56 %, тариф todobank + 48 %, кінцевий строк, до якого має бути сплачена заборгованість за доступним лімітом кредитної лінії у повному обсязі до 16:00 годин 11 березня 2021 року, реальна річна процентна ставка 87,30% (тариф todobank) 73,30% (тариф todobank+), загальна вартість кредиту на дату укладення договору 273293 грн. (тариф todobank) 263391 грн. (тариф todobank+). Пунктом 3.1.2 Договору визначено, що Клієнт зобов`язаний при користуванні Доступним лімітом кредитної лінії: - щомісячно, не пізніше Розрахункової дати місяця, наступного за звітним, сплатити мінімальний обов`язковий платіж, в т.ч проценти та інші обов`язкові платежі передбачені Договором у розмірі, визначеному Тарифами, шляхом забезпечення надходження цих коштів на Картковий рахунок; - погасити заборгованість та Доступним лімітом кредитної лінії до настання кінцевого строку сплати цієї заборгованості. Пунктом 4.1. Договору встановлено, що підписавши цей Договір Клієнт підтверджує, що один примірник цього Договору із додатками, Картка та ПІН-код до неї, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту, ним отримані під підпис. З реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредиту на дату укладення Договору, у письмовій формі ознайомлений. За умовами п.7.1. Кредитного договору, він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 99 років, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним. У випадку якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії Договору, Сторони не повідомили одна одну про його припинення, Договір продовжує свою дію на кожний наступний календарний рік. Закінчення строку Договору не звільняє Клієнта від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору. 12.03.2020 відповідачем було підписано Додаток 1 до Договору № TDB.2020.0991.1874 від 12.03.2020, де вказані тарифи кредитування todobank та todobank +, а також зазначено, що строк кредитування складає 12 місяців. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №TDB.2020.0991.1874 від 12.03.2020, станом на 03.09.2024 заборгованість становить 28302,25 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 9999,37 грн. та заборгованості за нарахованими і несплаченими відсотками в сумі 18302,88 грн.\~ З виписок по рахунку відповідача у АТ «Мегабанк» за період 12.03.2020 по 03.09.2024 видно, що відповідач в період з 30.07.2020 неодноразово користувався коштами на своїй картці та здійснював погашення заборгованості. 2.2.\~03.09.2024 АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» уклали Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Пунктом 1 договору, передбачено, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Банк відступає новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами з урахування усіх змін, доповнень, додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Заборгованість за Основними договорами, вказаних у Додатку №2 цього Договору, погашена в повному обсязі до укладення цього Договору, та відповідно права вимоги за такими договорами не відступається у зв`язку з їх припиненням. Відповідно до п. 4 Договору № GL1N426240 сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 21 723 211,51 (Двадцять один мільйон сімсот двадцять три тисячі двісті одинадцять гривень) 51 копійку. Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до пункту 14 цього Договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор. Відповідно до витягу з Додатку №1 до Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, укладеного 03 вересня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» отримало право вимоги до [PERSON] у загальній сумі 28 302,25 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 9 999,37 грн., заборгованість за відсотками\~18 302,88 грн. Оплата підтверджується копією Платіжної інструкції № 66895 від 31.07.2024 на суму 23425777,00 (двадцять три мільйони чотириста двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят сім) гривень 00 копійок. Пунктом 14 Договору визначено, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і скріплення відтисками печаток Сторін. 2.3.\~27.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» укладено Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Пунктом 1 договору, передбачено, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Банк відступає новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами з урахування усіх змін, доповнень, додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Права вимоги, що відступається за цим Договором належать первісному кредитору на підставі договору від 03.09.2024 № GL1N426240 про відступлення права вимоги, що укладений ним з попереднім кредитором Боржників АТ «Мегабанк», відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом CFD001-UA-2024618-01260 від 09.07.2024, переможцем, яких став Первісний кредитор. Відповідно до витягу з Додатку №1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27 грудня 2024 року ТОВ «ФК Єврокредит» отримало право вимоги до [PERSON] у загальній сумі 28302,25 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 9 999,37 грн., заборгованість за відсотками\~18 302,88 грн. Оплата підтверджується копією Платіжної інструкції № 1074 від 27.12.2024 на суму 8030000,00 (вiсiм мiльйонiв тридцять тисяч гривень 00 копiйок). 3. Релевантні джерела права 3.1.\~Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527\~ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1 ст. 530 ЦК України\~визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з статями\~ 626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті \~638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. 3.2.\~За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1\~ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 3.3. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В пункті 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вказано, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно з постановою від 11 березня 2020 р. № 211, з 12 березня 2020 року Кабінет Міністрів України встановив карантин на всій території України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, який було відмінено з 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651. Поряд із цим,\~Указом Президента\~України від\~24\~лютого 2022\~року №\~64/2022\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції, яка діяла до 04.09.2025) у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим\~Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 3.4. У статті 625 ЦК України вказано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вказано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, яка була чинною протягом 2021-2022 років, коли здійснювалося нарахування відсотків за спірним договором, вказано, що у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. 3.5. В постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 зроблено правовий висновок про те, що враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 4.Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1.\~Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором, наступними кредиторами та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником). 4.2. Суд вважає, що позивачем підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, а також підтверджено наступне укладення договорів факторингу між первісним кредитором, його наступниками та позивачем щодо спірного договору. Посилання відповідача на неповідомлення його про відступлення права вимоги є неспроможними, оскільки в силу ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків і у цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Однак, неповідомлення боржника про відступлення права вимоги не звільняє його від обов`язку щодо погашення заборгованості. Суд вважає лише частково обґрунтованим аргумент відповідача про те, що Правила обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank та Тарифи на послуги банку не є частиною укладеного між банком та відповідачем договору. Позивач підписав Тарифи, які є Додатком № 1 до договору, а тому ці тарифи є частиною договору. Разом з тим, до суду не було надано текст Правил обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank, а також не було надано доказів того, що відповідач був ознайомлений саме з певною редакцією Правил, у зв`язку із чим суд вважає, що ці Правила не є частиною укладеного кредитного договору. 4.3. Одним з головних аргументів відповідача є те, що позивач не надав детального розрахунку заборгованості. Суд повністю погоджується з цим аргументом відповідача. Зокрема, до суду було надано довідку-розрахунок за спірним кредитним договором, яка складена уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Мегабанк». У вказаній довідці зазначена сума заборгованості за основним боргом та відсотками, проте у довідці не наведено самого розрахунку заборгованості, з якого можна було б зрозуміти коли була нарахована сума відсотків, за який період, виходячи з якої відсоткової ставки, виходячи з якої бази (тіла) тощо. При цьому, з виписок по рахунку відповідача видно, що відсотки продовжували нараховуватися йому після 11.03.2021, хоча згідно з умовами договору строк кредитування та, відповідно, строк нарахування відсотків за користування кредитом мав бути обмежений датою 11.03.2021. Відомостей про продовження строку кредитування до суду надано не було. Отже, відсотки, які нараховувалися відповідачу після 11.03.2021, є мірою відповідальності згідно зі ст. 625 ЦК України та не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, яка була чинною протягом 2021-2022 років, у період дії в Україні карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а також у період воєнного стану відповідач був звільнений від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України. Суд зазначає, що для проведення власного судового розрахунку заборгованості суду надано недостатньо даних, а проведення такого розрахунку навіть за наявності достатніх даних без застосування спеціального програмного забезпечення потребувало б вкрай великого періоду часу, оскільки: - пільговий період нарахування процентів по заборгованості триває 62 дні і протягом цього часу застосовується пільгова відсоткова ставка 0,0001% до кожного наданого траншу; - звичайна процентна ставка за користування доступним лімітом кредитної лінії відрізняється залежно від тарифу тариф todobank 56 %, тариф todobank + 48 %, в той час як до суду не було надано відомостей про те, який саме з цих тарифів застосовується до відповідача; - відповідач багаторазово отримував різні суми кредиту протягом строку кредитування та багаторазово здійснював погашення цих сум як протягом строку кредитування, так і після закінчення строку кредитування. Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином суд вважає, що позивач повинен нести ризик ненадання суду детального та зрозумілого розрахунку заборгованості, у зв`язку із чим слід вважати недостовірною ту довідку-розрахунок, яка надана позивачем. Суд враховує, що у заяві від 17.12.2025 відповідач частково визнав позову в частині вимог про стягнення кредиту на суму 9999,37 грн. та відсотків на суму 2316,29 грн. Саме в таких межах слід задовольнити позовні вимоги, а інша сума позовних вимог є необґрунтованою. 4.4. Підводячи підсумок суд зазначає, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за договором кредиту виконав не у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість в загальній сумі 12315,66 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. У задоволенні іншої частини вимог слід відмовити. Стосовно строку позовної давності, про застосування якого заявив відповідач, суд зазначає, що позовна давність у спірних правовідносинах застосуванню не підлягає відповідно до пунктів 12, 19\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки протягом всього часу існування спірних правовідносин з березня 2020 року по час звернення позивача до суду у вересні 2025 року на всій території України діяв або карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), або воєнний стан. Тобто, строк позовної давності є таким, що спочатку продовжився у зв`язку із карантином, а потім зупинився у зв`язку із воєнним станом до 04.09.2025, коли втратив чинність п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. 5. Розподіл судових витрат 5.1.\~Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 09.09.2024 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково (задоволено 43,51 % вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1053,99 грн. 5.2.\~Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial