Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Суть справи [PERSON] звернувся до Підгаєцького районного суду Тернопільської області з позовом до Підгаєцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позивач просить винести рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його батька [PERSON] , який прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , однак не оформив своїх спадкових прав, у вигляді частки земельної ділянки площею 2,5822 га, з кадастровим номером 6124888600:01:001:0323, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новосілківського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області; судові витрати покласти на нього; справу просить розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що дружині його батька [PERSON] - [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), після смерті її сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з права на земельну ділянку частку (пай) розміром 2,61 га в умовних кадастрових гектарах, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Підгаєцькою РДА 08 липня 1997 року. [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ від 04 вересня 2006 року. Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 24 березня 2017 року, яке набрало законної сили, вказаний державний акт визнано недійсним та скасовано. За життя [PERSON] склала заповіт, яким вказане майно вона заповіла своєму братові [PERSON] , а все інше - чоловікові [PERSON] , який є батьком позивача. Після смерті [PERSON] , зазначені спадкоємці прийняли спадщину. Згідно з рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 24 березня 2017 року за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно за заповітом, у вигляді частки права на земельну частку (пай) розміром 2,61 га в умовних кадастрових гектарах на території Юстинівської сільської ради (на даний час Новосілківського старостинського округу), оскільки [PERSON] мав право на обов`язкову частку у спадковому майні, що залишилось після смерті його дружини [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті належну йому частку земельної ділянки площею 2,5822 га успадкував [PERSON] , інша частка вказаної земельної ділянки після смерті [PERSON] залишилась не успадкованою, оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини, так як постійно проживав разом з нею до дня її смерті, але юридично не оформив. Як стверджує позивач, його батько за життя заповіту не складав, інших спадкоємців першої черги за законом, окрім нього, нема, оскільки його рідний брат - [PERSON] - відмовився від прийняття спадщини, що залишилась після смерті батька. Разом з тим позивач зазначає, що після смерті батька він прийняв спадщину за законом у вигляді іншої земельної ділянки, площею 3,1624 га, яка розташована на території с .Юстинівка Тернопільського району Тернопільської області. Після звернення позивача в Підгаєцьку державну нотаріальну контору про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, нотаріусом було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи зазначене позивач звернувся до суду з цим позовом. Процесуальний рух справи Ухвалою від 30.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Явку позивача визнано обов`язковою. Підготовче судове засідання призначено на 11 год. 15 хв. 27 травня 2025 року. Ухвалою суду від 27.05.2025 підготовче засідання відкладене до 18 червня 2025 року на 12 год. 15 хв., повторно визнано явку позивача [PERSON] в підготовче судове засідання обов`язковою, оскільки його неявка перешкоджає вирішенню справи, роз`яснено позивачу наслідки його неявки на вимогу суду, передбачені ч. 5 ст. 223 та п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України. 03.06.2025 через канцелярію суду позивачем подане клопотання, в якому він просить цивiльну справу за його позовом розглядати у його вiдсутності, оскільки вважає, що нiчого нового у данiй справi він не має, що повiдомити, крiм того, що викладено ним у позовнiй заявi та вказано у додатках до неї. Ухвалою від 18.06.2025 позов [PERSON] залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання, явка якого була визнана судом обов`язковою. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, [PERSON] подав апеляційну скаргу. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 07.08.2025 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 18.06.2025 - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою суду від 22.08.2025 справу прийнято до провадження суддею Кравчук В.М. та продовжено розгляд, підготовче судове засідання призначене на 17 вересня 2025 року на 12 год. 00 хв. Ухвалою суду від 17.09.2025 підготовче судове засідання було відкладене на 15.10.2025 у зв`язку з неявкою позивача, відсутністю відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового розгляду, а також неявкою представника відповідача. 15.10.2025 в підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Повідомлення про виклик позивач отримав особисто 25.09.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду 29.09.2025. Ухвалою від 15.10.2025 підготовче провадження у цій цивільній справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті на 05 листопада 2025 року на 13 год. 30 хв. Зобов`язано позивача в перше судове засідання надати суду для дослідження наявні в нього оригінали документів, копії яких долучено до позовної заяви. 05.11.2025 перед судовим засіданням через канцелярію суду надійшло клопотання від позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я. Ухвалою суду від 05.11.025 судове засідання відкладено на 02.12.2025 на 11 год. 00 хв. 11.11.2025 на виконання ухвали суду, через канцелярію суду позивачем подано оригінали документів. 02.12.2025 сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Повідомлення про виклик позивач отримав 13.11.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду 20.11.2025. 27.11.2025 через канцелярію суду надійшло клопотання від позивача про розгляд справи без його участі, в якому також зазначено що, позовні вимоги він підтримує повністю і просить їх задоволити. Також у підготовче судове засідання не з`явився представник Підгаєцької міської ради, але в матеріалах справи є заява від відповідача, в якій зазначено, що Підгаєцька міська рада при вирішенні даної справи покладається на думку суду та просить розглядати її протягом усього провадження без участі свого представника. У зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та визначив час його проголошення 10.12.2025 року о 13 год. 00 хв. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Новосілківською сільською радою Бережанського району Тернопільської області 30.08.1972, підтверджується, що позивач [PERSON] народився [INFO] в селі Новосілка Бережанського району Тернопільської області, його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (арк.спр.5). Досліджений документ є основним офіційним документом, що засвідчує народження заявника, містить відомості про його батьків, та підтверджує факт родинних відносин, а саме, що позивач є сином померлого [PERSON] . 09.05.1987 батько заявника [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка змінила своє дошлюбне прізвище на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Новосілківською сільською радою Бережанського району Тернопільської області 09.05.1987 (арк.спр.11). 27.12.2005 [PERSON] після смерті її сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 2,61 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлій [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Підгаєцькою РДА 08 липня 1997 року (арк.спр.21). На підставі розпорядження голови Підгаєцької РДА №186 від 25.04.2006 [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №001223 від 04.09.2006, відповідно до якого вона вказана власником земельної ділянки площею 2,27 га, яка розташована на території Юстинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області (арк.спр.13). Незважаючи на те, що спадкодавець змінила прізвище із дошлюбного на прізвище чоловіка [PERSON] , при видачі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №001223 від 04.09.2006, в цьому документі помилково було вказано її дошлюбне прізвище. Із довідки виданої виконкомом Юстинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області за № 236 від 11 листопада 2016 року, вбачається, що на території Юстинівської сільської ради, інших осіб з прізвищем [PERSON] , чи [PERSON] , окрім [PERSON] , яка померла [INFO] , не було і немає (арк.спр.22). Той факт, що на момент видачі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №001223 від 04 вересня 2006 року, прізвище спадкодавиці було - [PERSON] , а не [PERSON] ([PERSON]), підтверджується зазначеним вище свідоцтвом про укладення шлюбу, а також рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 13 січня 2017 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили (арк.спр.35-36). Дружина батька заявника, [PERSON] померла [INFO] в селі Юстинівка Підгаєцького району Тернопільської області, факт її смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Юстинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області 13.07.2015 (арк.спр.17). За життя [PERSON] склала заповіт, зареєстрований 17.04.2015 в реєстрі за №9 та посвідчений секретарем Юстинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, згідно з яким, земельну дялінку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,27 га, що знаходиться на території Юстинівської сільської ради заповіла [PERSON] , а все інше майно, де б воно не було і з чого не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті, на що вона за законом матиме право, спадкодавиця заповіла [PERSON] (арк.спр.23). Факт прийняття спадщини підтверджується рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 24 березня 2017 року (арк.спр.37-39), відповідно до якого позов [PERSON] задоволено частково, і визнано за ним право власності на спадкове майно за заповітом, у вигляді 1/2 частки права на земельну частку (пай) розміром 2,61 в умовних кадастрових гектарах на території Юстинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, що на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 08 липня 1997 року належало - [PERSON] , яка померла [INFO] . Брат дружини батька заявника [PERSON] помер [INFO] в м.Тернопіль, факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 27.05.2021 (арк.спр.20). Після смерті [PERSON] належну йому частку земельної ділянки площею 2,5822 га з кадастровим номером 6124888600:01:001:0323, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, успадкував [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10.09.2022 (арк.спр.25), витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.09.2022 (арк.спр.26), витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.09.2022 (арк.спр.27). Як вбачається з матеріалів справи, інша частка вказаної земельної ділянки після смерті [PERSON] залишилася не успадкованою. Той факт, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею, але юридично її не оформив, що підтверджується додатками до позовної заяви, зокрема рішеннями суду від 13 січня 2017 року (арк.спр.35-36) та 24 березня 2017 року (арк.спр.37-39), довідкою №286 від 21.12.2015 виданою виконкомом Юстинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, відповідно до якої [PERSON] дійсно проживав в селі Юстинівка разом з [PERSON] до дня її смерті (арк.спр.18). З метою отримання інформації про земельну ділянку, яка була сформована відповідно до сертифіката про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 08.07.1997 [PERSON] , позивач звернувся до Підгаєцької міської ради, про що свідчить відповідь на його звернення за підписом міського голови (вих.№3 від 10.01.2025) (арк.спр.32), з якої видно, що земельна ділянка площею 2,5822 га з кадастровим номером 6124888600:01:001:0323 відповідає земельній ділянці (паю), право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим 08.07.1997, взамін якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ№001223 ВІД 04.09.2006, який в подальшому було скасовано рішенням Підгаєцького районного суду від 24.03.2017. Батько заявника, [PERSON] помер [INFO] в селі Юстинівка Підгаєцького району Тернопільської області, факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Підгаєцькою міською радою від 12.07.2023 (арк.спр.19). За життя [PERSON] заповіту не складав. Позивач прийняв спадщину після смерті свого батька за законом у вигляді іншої земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,164 га з кадастровим номером 6124888600:01:001:0151, яка розташована на території с.Юстинівка Тернопільського району Тернопільської області, набуту на підставі рішення суду від 13.01.2017 (арк.спр.36 зв), про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 лютого 2024 року. Спадкова справа №143 за 2023 рік (арк.спр.34). Рідний брат позивача, [PERSON] , відмовився від прийняття спадщини, що залишилась після смерті батька, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 лютого 2024 року (арк.спр.34). Інших спадкоємців за законом першої черги, окрім позивача, нема. У шлюбі [PERSON] та [PERSON] дітей не було. Представник Підгаєцької міської ради подав заяву про розгляд цієї справи протягом усього періоду провадження без свого представника, при вирішенні справи покладається на думку суду (арк.спр.44). Маючи намір оформити спадщину після смерті батька, [PERSON] звернувся до завідувача Підгаєцької державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, який у відповіді (лист вих.№247/01-16 від 01.04.2025 (арк.спр.40)) повідомив, що спадкове майно, яке складається з 1/2 частки права на земельну частку (пай) площею 2,61 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Юстинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] ,на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 08 липня 1997 року, після смерті якої спадкоємцем за заповітом був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину та не оформив своїх спадкових прав. У зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказану частку - видати свідоцтво про право на спадщину за законом не можливо. Визнання права власності позивачу запропоновано вирішити в судовому порядку. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Суть справи є визнання права власності на спадкове майно за законом. Позивач просить винести рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його батька [PERSON] , який прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , однак не оформив своїх спадкових прав, у вигляді частки земельної ділянки площею 2,5822 га, з кадастровим номером 6124888600:01:001:0323, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новосілківського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Зі змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Виходячи з ст. ст. 25, 30 ЦК України мати та набути цивільне право (право власності на нерухоме майно) може лише жива та дієздатна особа. Із змісту ст. ст. 391, 392 ЦК України вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1256 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Стаття 1297 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Як вказав позивач, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею, що підтверджується документально, а саме рішеннями Підгаєцького районного суду, довідкою виданою уповноваженою особою Юстинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, однак юридично її не оформив. Тому отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та оформити свої спадкові права позивач не може, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Отже, [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] в силу ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав зі спадкодавицею на час відкриття спадщини і не заявляв про відмову від неї в порядку ст.1273 ЦК України. [PERSON] помер [INFO] , заповіту за свого життя не складав. Рідний брат позивача, син померлого [PERSON] , який є також спадкоємцем за законом першої черги, від прийняття спадщини після смерті батька відмовився. Суд в ході судового розгляду не здобув даних щодо наявності інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, чи претендували б на спадкове майно. Представник відповідача, Підгаєцької міської ради, відзив на позов не подав, в судові засідання не з`являвся, при прийнятті рішення покладається на думку суду. Крім позивача, ніхто не претендує на спадкове майно. Відмова у задоволенні позовних вимог фактично порушила б законне право позивача на оформлення спадкового майна, яке залишилось після смерті його батька. З огляду на викладене, вимоги позивача є законними та обґрунтованими, підтвердженими письмовими доказами. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] судом не встановлено, тож суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. На підставі ст. ст. 15, 16, 182, 328, 392, 1216-1218, 1220, 1268, 1270, 1273, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved