Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування посилався на те, що 7 листопада 2014 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області. У шлюбі маютьсина [PERSON] , [INFO] . Подружжя не змогли збудувати міцної сім`ї. Через відмінність їхніх характерів та різні погляди на життя, сімейні відносини, сімейні цінності, обов`язки щодо ведення спільного сімейного побуту та спільного забезпечення матеріального добробуту сім`ї, між ними постійно виникали сварки. Наведене призвело до того, що шлюбні відносини подружжя істотно погіршились і в кінцевому результаті припинились. Спроби налагодити подружнє життя позитивного результату не дали. Близько року сторони проживають окремо та не підтримують жодних відносин, кожен з них живе своїм особистим життям, спільне господарство не ведеться. Подальше підтримування сімейних відносин із відповідачем позивач вважає неможливим, а формальне перебування у шлюбі недоцільним та не бажаним, відтак просить розірвати шлюб. Дитина сторін [PERSON] проживає разом з позивачем, який забезпечує сина усім необхідним, здійснює за ним догляд, створює належні соціально-побутові умови проживання. Відповідач із чоловіком та дитиною не проживає, із сином не спілкується.Проживання дитини саме разом з батьком зумовлене самоусуненням відповідача від будь-яких обов`язків в їхній сім`ї. Позивач самостійно займається вихованням сина, самостійно його утримує, здійснює за ним постійний догляд, якого він потребує. Між позивачем та дитиною склались стійкі психологічні контакти та прив`язаність один до одного. При таких обставинах у позивача виникла необхідність звернутися до суду із позовом про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] . Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, оскільки напряму впливає на його права й обов`язки як батька та на інтереси дитини, яка перебуває на його самостійному вихованні. При таких обставинах позивач просить суд розірвати шлюб, визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] ним та встановити факт, що він самостійно виховує та утримує свого малолітнього сина. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала щоб син проживавіз батьком. Додатково зазначила, вони не проживають разом тривалий час; із дитиною проживає позивач, забезпечує її догляд та утримання. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області на виклик до суду не прибув, подав заяву, у якій у повному обсязі підтримав висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання [PERSON] з батьком, справу просив розглядати у його відсутності. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено відповідачу наслідки відповідної процесуальної дії. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 7 листопада 2014 року уВиконавчому комітеті Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області. У шлюбі мають одну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось.Між ними постійно виникали сварки через відмінність їхніх характерів та різні погляди на життя, сімейні відносини, сімейні цінності, обов`язки щодо ведення спільного сімейного побуту та спільного забезпечення матеріального добробуту сім`ї. Наведене призвело до того, що шлюбні відносини подружжя почали істотно погіршуватись і в кінцевому результаті фактично були припинені. Тривалий час подружжя проживають окремо, не підтримують жодних відносин, кожен з них живе своїм особистим життям, спільне господарство не ведеться. Сторони вживали заходи щодо примирення, однак такі не дали бажаного результату. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких дійсних обставинах, що ґрунтуються на наведених нормах закону суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, оскільки як вбачається із позицій сторін їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а також їхніх малолітніх дітей. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований і проживає разом із батьком за адресою [ADDRESS] . Проживання дитини саме разом з батьком зумовлене самоусуненням відповідача від будь-яких обов`язків у їхній сім`ї. Позивач самостійно займається вихованням сина, самостійно його утримує, здійснює за ним постійний догляд, якого він потребує. Між ним та дитиною склались стійкі психологічні контакти та прив`язаність один до одного. Він у повній мірі сприяє розвитку та інтересам дитини, займається її вихованням, має можливість забезпечити їйналежні мови проживання. Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За даними акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 06.10.2025р. відомо, що позивач [PERSON] разом із сином [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Житлово-побутові умови проживання сім`ї задовільні. Із характеристики виданої виконкомом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 06.10.2025р. відомо, що [PERSON] позитивно характеризується по місцю проживання. Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 08.10.2025р., [PERSON] здоровий, на обліку у вузьких спеціалістів не перебуває. Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного хворого, у [PERSON] наявне хронічне захворювання у стадії ремісії. На обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває. Згідно характеристики Відділу освіти Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області відомо,що [PERSON] є учнем 5 класу Ралівського опорного закладу ЗСО ім. І.Франка. Батько дитини [PERSON] бере активну участь у житті класу та школи, відповідально ставиться до виховання та навчання сина, підтримує постійний контакт із класним керівником та вчителями. [PERSON] завжди цікавиться успіхами дитини, допомагає у навчанні, забезпечує необхідним шкільним приладдям. Син завжди охайний і доглянутий. Згідно Висновку органу опіки та піклування Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 10.10.2025р. №1788/06-03, вказаний орган вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , із батьком [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. ст. 160, 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Тому, з урахуванням вимог наведених норм, аналізуючи зібрані докази та матеріали справи, які не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, позицію учасників про те, що вони фактично дійшли згоди, враховуючи інтереси дітей, суд приходить до переконання, що шлюб слід розірвати та визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом із батьком, - позивачем по справі, що не позбавляє матері [PERSON] права та можливості особистого спілкування з дитиною, обов`язку брати участь в її утриманні та вихованні. Також підлягає до задоволення вимога про встановлення факту, що позивач самостійно виховує та утримує сина, оскільки така підтверджується встановленими в суді обставинами та доданими доказами.

Outcome: approved