Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, про стягнення моральної шкоди, просив суд стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України 100 000 грн. на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, а також 24 600 грн. понесених ним судових витрат. В обґрунтування позовних вимог вказано, що [PERSON] , [INFO] з 2005 року є пенсіонером (посвідчення серії [NUMBER] ), учасником війни (посвідчення серії [NUMBER] ), має інвалідність III групи (довідка до акта огляду МСЕК серії 2-18ВБ № 121799). Рішенням Національної комісії з реабілітації від 26 січня 2023 року [PERSON] визнано реабілітованим як особу, яка зазнала політичних репресій відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» (посвідчення реабілітованої особи серії [NUMBER] від 23 березня 2023 року), у зв`язку з чим позивач набув право на отримання підвищеної пенсії на підставі п. «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. 24 березня 2023 року позивач уперше звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою у якій просив здійснити перерахунок пенсії, відповідно до ст. 47 та п. «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ. Крім того, позивач звертався до ПФУ з заявами, клопотаннями та пропозиціями 03 квітня 2023 року, 04 квітня 2023 року, 19 квітня 2023 року у яких також просив пенсійний фонд дотримуватися вимоги Закону. Листом ГУПФУ в Кіровоградській області № 4043-4254/К-02/8-1100/23 від 17 квітня 2023 р. позивачу було повідомлено, що надбавка та підвищення до пенсії здійснюється відповідно до постанови № 654, якою встановлено, що з 01 вересня 2008 року репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного до відповідного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводяться в розмірі 54,40 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено - 43,52 гривні. Не погодившись з рішенням пенсійного фонду [PERSON] звернувся на урядову телефонну «гарячу лінію» щодо неправильного обрахунку надбавки до пенсії як реабілітованій особі, яке було скероване до того ж пенсійного фонду, внаслідок чого позивач отримав лист № 6096-6717/К-02/8-1100/23 у якому ГУ ПФУ в Кіровоградській області вважало питання [PERSON] вичерпаним у відповідях від 17 квітня 2023 року № 4043-4254/К-02/8-1100/23 та від 18 квітня 2023 року №1100-0305-8/18724. Свою позицію щодо розміру підвищення до пенсії позивачу Пенсійний фонд підтвердив і у листі-відповіді № 1100-0305-8/18724 від 18 квітня 2023 року і яка не була змінена після звернення позивача на урядову телефонну «гарячу лінію», що підтверджено листом ГУ ПФУ в Кіровоградській області № 6096-6717/К-02/8-1100/23 від 31 травня 2023 року. Через систематичну протиправну відмову у перерахунку та виплаті надбавки до пенсії позивача відповідно до вимог Закону, звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом у якому просив суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови [PERSON] , [INFO] , у проведенні розрахунку підвищення пенсії та невиплаті підвищення пенсії як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому статтею 47, пунктом «г» статті, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 № 1788-ХІІ, із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок [PERSON] , [INFO] , підвищення пенсії в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, згідно зі статтею 47, пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 № 1788-ХІІ, із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 24 березня 2023 року; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду (ст. 382 КАС України). Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року у справі № 340/3226/23 до участі у розгляді справи у якості співвідповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, оскільки здійснення перерахунку пенсії позивача здійснюється саме Пенсійний фондом України в Закарпатській області, у той час, як пенсійна справа та виплата пенсії здійснюється Пенсійним фондом України в Кіровоградській області. 05 липня 2023 року в межах розгляду справи № 340/3226/23 ГУ ПФУ в Закарпатській області було повідомлено суд, що з 01 квітня 2024 року було здійснено перерахунок пенсії позивача як репресованої особи, яку в подальшому було реабілітовано, в результаті чого його розмір пенсії «збільшився». При цьому, з додатку до вказаного повідомлення вбачається, що розмір надбавки був обрахований пенсійним фондом виходячи з норм підзаконного акта - Постанови КМУ № 654 і який склав 54 грн. 40 коп., а не Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, і відповідно до якого розмір надбавки мав складати 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Тобто Пенсійний фонд, як Кіровоградської області так Закарпатської області, наполягали на правомірності перерахованої та призначеної надбавки до пенсії позивача не в межах Закону України «Про пенсійне забезпечення», а на підставі підзаконного акту - Постанови КМУ № 654 від 16 липня 2008 року. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 р. у справі № 340/3226/23 адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області від 31 березня 2023 р. стосовно перерахунку пенсії за віком [PERSON] в частині встановлення розміру підвищення пенсії репресованої особи, яку реабілітовано; зобов`язано ГУ ПФУ в Закарпатській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 24 березня 2023 р. в частині встановлення розміру підвищення пенсії репресованої особи, яку реабілітовано, врахувавши правовий висновок суду; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишено без задоволення. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року в адміністративній справі залишено без змін. Залишаючи в силі рішення суду першої інстанції в частині відмови у встановленні судового контролю за виконанням рішення суду, суд апеляційної інстанції виходив з передчасності такої позовної вимоги з урахуванням того, що на момент прийняття судом першої інстанції рішення у цій справі відсутні підстави вважати, що рішення суду у цій адміністративній справі, яке набрало законної сили, не буде виконано відповідачем у встановлений чинним законодавством порядок та спосіб. Ухвалою Касаційного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року (справа №340/3226/23, адміністративне провадження № К/990/5408/24) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2024 у справі за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Відмовляючи у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції підтримав висновки судів попередніх інстанцій та вкотре зазначив, що Верховний Суд вже сформував правову позицію щодо застосування норм права в аналогічних правовідносинах, зокрема в постановах від 21 листопада 2018 у справі № 446/1563/16-а, від 06 лютого 2019 у справі № 446/1848/16-а, від 02 жовтня 2019 у справі № 446/1542/16-а та нагадав, що виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено, слід керуватися нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, а не підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», зважаючи на те, що остання звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить наведеним нормам Закону. Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ Билинцем В.О. від 08 листопада 2023 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 340/3226/23, виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом 18 жовтня 2023 року, відповідно до якого ГУ ПФУ в Закарпатській області зобов`язано повторно розглянути заяву [PERSON] від 24 березня 2023 року в частині встановлення розміру підвищення пенсії репресованої особи, яку реабілітовано, враховуючи правовий висновок суду. Надано строк боржнику для виконання судового рішення - 10 робочих днів. 07 лютого 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на вимогу виконавця (№ 73258076/5-670 від 05 лютого 2024 року) подало до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції лист про повторний розгляд заяви [PERSON] від 24 березня 2023 року та опрацьовано перерахунок, стосовно встановлення розміру підвищення пенсії репресованої особи, яку реабілітовано з 01 квітня 2023 року. Відповідно до перерахунку від 06 лютого 2024 року поданого до ДВС розмір підвищення відповідно до рішення суду склав 1046,50 грн. У той же час, вважати, що боржником виконано судове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі № 340/3266/23 з урахуванням викладеного у ньому висновку, не можна. Відповідачами допущено вільне тлумачення висновків судів (у тому числі й постанови суду апеляційної інстанції) внаслідок чого 23 лютого 2024 року [PERSON] звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою у якій зазначив, що підвищення до пенсії у сталому розмірі (1046,50 грн.) не відповідає ні висновкам судів у справі № 340/3226/23, ні п.«г» ч. 1 ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Спотворивши зміст судового рішення та ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надало відповідь № 2802-2252/К-02/8-1100/24 від 08 березня 2024 року у якій вказало, що в рішенні (судовому) відсутні зобов`язання щодо проведення перерахунку підвищення пенсії репресованої особи, яку реабілітовано, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у той час, як п. «г» ч. 1 ст. 77 Закону вказує на отримання надбавки у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком). Той факт, що судове рішення й досі не виконано підтверджується й листом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 7310-7236/К-02/8-1100/24 від 12 серпня 2024 року у якому позивача було сповіщено, що черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ним законної сили. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі № 340/3226/23 набрало законної сили 16 січня 2024 року. Станом на 12 серпня 2024 року ПФУ забезпечено фінансування виплат за судовими рішеннями, які набрали законної сили по 19 вересня 2020 року включно. Оскільки відповідачами судове рішення у справі № 340/3226/23 не виконане у повному обсязі, у вересні 2024 року стороною позивача до Кіровоградського окружного адміністративного суду була подана заява про судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі (в порядку ст. 382 КАС України), яка ухвалою суду від 24 вересня 2024 року була задоволена і якою суд ухвалив: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подати до суду упродовж 10 днів з дня отримання копії ухвали звіт про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області упродовж 10 днів від дня отримання цієї ухвали надати до суду інформацію на такі запитання: Коли і за який період перераховано розмір підвищення пенсії репресованої особи на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року? Який розмір підвищення пенсії репресованої особи нарахували і виплатили за період з 24 березня 2023 року по 01 вересня 2024 року? Чи збільшували розмір підвищення пенсії репресованої особи з урахуванням збільшення розміру мінімальної пенсії за віком? 04 жовтня 2024 року до Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшов звіт про виконання судового рішення у справі № 340/3226/23 від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у якому зазначено, що 13 лютого 2024 року було повторно розглянуто заяву [PERSON] від 24 березня 2023 року в частині встановлення розміру підвищення пенсії репресованій особі, яку реабілітовано, врахувавши правовий висновок суду (копія рішення № 935040165272 про перерахунок), а саме: з 01 квітня 2023 року щомісячно встановлено підвищення репресованій особі, яку реабілітовано в розмірі 1046,50 грн. (мінімальний розмір пенсії за віком станом на 2023 рік 2093,00 грн.*50% ). Згідно розрахунку прослідковується, що розрахунок здійснено з 2023 року по теперішній час 2024 рік та встановлено довічно. Під час виконання рішень суду дії Головного управління повинні узгоджуватись із зобов`язаннями, визначеними судом в результативній частині рішення. Зазначено, що в мотивувальній частині рішення суду зазначено, що підвищення пенсії як для репресованої особи, яку реабілітовано, становить 1046,50 грн. Щодо питання номер 2: «Який розмір підвищення пенсії репресованої особи нарахували і виплатили за період з 24 березня 2023 року по 01 вересня 2024 року?», то повідомлено наступне. Згідно з абзацом 1 п. 4.10 розділу IV Постанови правління ПФУ № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після перерахунку пенсії електронна пенсійна справа передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання для здійснення виплати пенсії. Тобто, у впровадженому технологічному процесі опрацювання звернень, доступ до матеріалів електронної пенсійної справи Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області має тільки на етапі прийняття рішення. У зв`язку з тим, що електронна пенсійна справа [PERSON] знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, у Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відсутня можливість надати інформацію про розмір підвищення, який виплатили заявнику за період з 24 березня 2023 року по 01 вересня 2024 року, так як, функції з виплати пенсій належать іншій юридичній особі, а саме, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. Проте, ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі № 340/3226/23 у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовлено та встановлено новий 10 денний строк для подання звіту з дня отримання ухвали суду. Мотивуючи свою відмову у прийнятті звіту, суд зазначив що за його правовим висновком до спірних правовідносин мали бути застосовані приписи пункту «г» частини 1 статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Цією нормою права встановлено, що призначені пенсії підвищуються: репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком. У рішенні суд зазначив, що на день подання заяви про перерахунок підвищення пенсії воно становило 1046,50 грн. Закон пов`язує розмір підвищення пенсії з розміром мінімальної пенсії за віком. Тому у разі зміни розміру мінімальної пенсії за віком збільшується і розмір підвищення пенсії. Приписами частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить 2361 гривня. Отже, з 01 січня 2024 року підвищення пенсії становить 1180,50 грн. Таким чином відповідач допустив помилку при обчисленні 13 лютого 2024 року підвищення до пенсії за період з 01 січня того ж року. У свою чергу, замість подання нового звіту з урахуванням висновків суду викладених в ухвалі від 28 жовтня 2024 року у справі № 340/3226/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області була подана апеляційна скарга. Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року витребувано адміністративну справу № 340/3226/23 з суду першої інстанції; ухвалою суду апеляційної інстанції від 16 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження; ухвалою від 25 грудня 2024 року справу призначено до розгляду без виклику осіб, які беруть участь у справі. У своїй апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області наполягає на правомірності розрахунку підвищення пенсії як для репресованої особи, яку реабілітовано у розмірі 1046,50 грн. При цьому, цинічність відповідача полягає у посиланні на вимоги ст. 19 Конституції України яка зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у той час, як відповідачами у справі відверто проігноровано ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 19 Закону України «Про правотворчу діяльність». Вказано, що позивач, [PERSON] є особою похилого віку, пенсіонером, інвалідом III групи, учасником війни, реабілітованою особою. За часів радянщини зазнав репресій разом з сім`єю. Був позбавлений своїх майнових прав, обмежений у немайнових. Зазнавав принижень та утисків у вигляді надання йому «спеціального» статусу, як переселена особа. Лише у 2023 році у віці 74 років був реабілітований. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 23 квітня 2007 року [PERSON] протипоказані психологічні напруження, зокрема через перенесені інсульти у 1991 та 2005 рр. З квітня 2023 року систематично перебував на стаціонарному лікуванні маючи онкологічне захворювання (рак передміхурової залози) під час якого був вимушений доводити державному органу своє право на отримання доплати (надбавки) до пенсії відповідно до Закону України, на що отримував необґрунтовані відписки про копійчані нарахування коштів на підставі підзаконного акту, який станом на 2023 рік вже був явно неактуальним та явно не відповідає дійсним, сучасним потребам та умовам життя реабілітованої особи. Не зважаючи на важку хворобу, [PERSON] доводилося вживати додаткових зусиль для доведення законності своїх вимог, які не тільки не визнавалися державними органами, але й не визнаються й не виконуються до цього часу, що є цинічним та ницим з боку державного органу. Зокрема, відповідачами спотворено правові висновки викладені у рішенні Кіровоградського окружного адміністративного суду та постанові Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 340/3226/23, якими встановлено, що [PERSON] має право на отримання надбавки (доплати) до його пенсії, як репресованої особи, яка була реабілітована у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком замість 54 грн. визначених Постановою КМУ № 654 від 16 липня 2008 року. Натомість Головними управліннями ПФУ в Кіровоградській та Закарпатській областях здійснено обрахунок надбавки у твердій грошовій суми у розмірі 1046 грн., які відповідали 50% мінімальної пенсії за віком станом на 2023 рік, і станом на 2024, 2025 вже не були актуальні. Жодних перерахунків пенсійним фондом так і не виконано. Зазначене призвело до продовження вжиття позивачем заходів, спрямованих на захист своїх порушених прав, які, наче й були захищені судом шляхом постановленням остаточного рішення, проте за будь-яких підстав не виконуються державним органом у законний спосіб, незважаючи на відкрите виконавче провадження. Альтернативного, дієвого способу захисту порушеного права позивача державою не забезпечено. Виконання судового рішення в частині виплати коштів на які позивач має право, найближчим часом є неможливим, що підтверджується листом ГУ ПФУ в Кіровоградській області № 7310-7236/К-02/8-1100/24 від 12 серпня 2024 року яке зазначило, що Пенсійний Фонд України забезпечує фінансування виплат за судовими рішеннями по 19 вересня 2020 року (станом на 12 серпня 2024 року). На переконання позивача, підтвердженням невиконання рішення суду, яке набрало законної сили є й безпідставне подання апеляційної скарги на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року про відмову у прийнятті звіту про виконання судового рішення, яка, по суті, зводиться до обрахунку доплати до пенсії [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1046 грн., яка дорівнює 50% мінімальної пенсії за віком, яка була актуальна на 2023 рік, що явно протирічить вимогам п. «г» ч. 1 ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тобто, з урахуванням захворювання позивача та принципового небажання державними органами виконувати рішення суду, яке набрало законної сили, [PERSON] взагалі може не дочекатися коштів на які має беззаперечне право. Усе вищенаведене, не тільки викликає у позивача почуття образи та пригнічення, але й змушує почуватися приниженим та зневаженим державою України в особі її державних органів не кажучи вже про абсолютну зневіру до правосуддя та розпач від неможливості реального виконання рішень постановлених судами іменем держави Україна. Відверта протиправна бездіяльність державних органів призвела до розпачу позивача, відчуття відчаю та душевних страждань які полягають в усвідомленні непотрібності людини в сучасній України так само, як це було за часів радянщини і це при тому, що з 2022 року, з початку повномасштабного вторгнення Росії, Україна вживає радикальних заходів до викорінення залишків радянського союзу та прагне до європейських цінностей; стану безвиході у взаємовідносинах з державним органом, який своїми діями не тільки усвідомлено та вочевидь порушував права позивача, але й продовжує це робити підриваючи авторитет Держави, яка у Конституції України, як соціальному договорі, задекларувала те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. З Конституції України). З врахуванням наведеного позивач вважає, що йому було завдано моральної (немайнової) шкоди, яку він оцінює у 100 000 грн. Ухвалою судді від 10 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 25 лютого 2025 року до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що у справі, що розглядається, позовні вимоги заявлено до Головного управління як відповідача, який не є суб`єктом владних повноважень по відношенню до позивача, оскільки рішення суду від 07 вересня 2023 року у справі № 340/3226/23 зобов`язано вчинити дії відповідача 2. Вказано, що на виконання рішення суду було повторно розглянуто заяву позивача від 24 березня 2023 року. Позивачу проведено перерахунок пенсії з 01 квітня 2023 року, розмір якої склав з 01 квітня 2023 року 5748,67 грн., з 31 жовтня 2023 року 5951,71 грн. Розмір пенсійної виплати з 01 квітня 2023 року склав 5748,67 грн. Доплата в сумі 10 899,76 грн. нарахована Головний управлінням за період з 01 квітня 2023 року по 29 лютого 2024 року на виконання рішення суду, буде виплачено при надходженні відповідного фінансування з Державного бюджету України згідно черговості за датою набрання судовим рішенням законної сили. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі № 340/3226/23 відмовлено Головному управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у прийнятті звіту про виконання рішення суду та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2025 року апеляційну скаргу пенсійного фонду залишено без задоволення. Зобов`язано відповідача 2 встановити розмір підвищення пенсії особі з 01 січня 2024 року у розмірі 1180,50 грн. На виконання вищезазначеної ухвали суду відповідачем 2 було направлено до Пенсійного фонду України лист про прохання ініціювати перерахунок «Макетна обробка» по електронній пенсійній справі позивача для встановлення розміру підвищення пенсії в сумі 1180,50 грн. з 01 січня 2024 року. Станом на 24 лютого 2025 року лист з Пенсійного фонду України про ініціювання перерахунку «Макетна обробка» не надійшов. Вказано, що відповідачем 2 проведено перерахунок пенсії позивачу 01 березня 2024 року, розмір якої склав 6491,83 грн., з 07 серпня 2024 року 6647,83 грн. Доплата за період 01 березня 2024 року по 28 лютого 2025 року складає 1607,99 грн. виплачено 22 лютого 2025 року. Рішення суду у справі № 340/3226/23 набрало законної сили 16 січня 2024 року, а погашення заборгованості з пенсійних виплат рішеннями суду станом на 24 лютого 2025 року Пенсійним фондом України фактично проведено по 19 листопада 2020 року включно, а отже не могло бути профінансовано поза чергою. Вважає, що нарахований розмір правничої допомоги є безпідставним та необґрунтованим, відповідно не підлягає задоволенню. 05 березня 2025 року до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що Головне управління діяло у спірних відносинах відповідно до п. 4 постанови КМУ від 16 липня 2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», а саме позивачу у підвищення проводиться у розмірі 54,40 грн. Вважаючи дії відповідача незаконними, позивач звернувся до суду та 07 вересня 2023 року судом було ухвалено рішення, яким заявлені вимоги задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 31 березня 2023 року стосовно перерахунку пенсії за віком [PERSON] в частині встановлення розміру підвищення пенсії репресованої особи, яку реабілітовано. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву позивача від 24 березня 2023 року в частині встановлення розміру підвищення пенсії репресованої особи, яку реабілітовано, врахувавши правовий висновок суду. На адресу пенсійного фонду надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 08 листопада 2023 року. Головним управлінням в добровільному порядку виконано рішення суду. Опрацьовано перерахунок, стосовно встановлення розміру підвищення пенсії репресованої особи, яку реабілітовано з 01 квітня 2023 року. Вважає, що усі твердження позивача щодо заподіяння йому моральної шкоди діями Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області є безпідставними. Примусове стягнення грошових коштів з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області можливе лише через органи Державної казначейської служби України. Заперечував щодо стягнення з управління витрат на професійну правничу допомогу адвоката. 17 березня 2025 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшли письмові доповнення до відзиву. Ухвалою суду від 22 липня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. У судовому засіданні позивач та його представник, адвокат Суліменко Т.А. підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] з 2005 року є пенсіонером (посвідчення серії [NUMBER] ), учасником війни (посвідчення серії [NUMBER] ), має інвалідність III групи (довідка до акта огляду МСЕК серії 2-18ВБ № 121799). Рішенням Національної комісії з реабілітації від 26 січня 2023 року [PERSON] визнано реабілітованим як особу, яка зазнала політичних репресій відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» (посвідчення реабілітованої особи серії [NUMBER] від 23 березня 2023 року), у зв`язку з чим позивач набув право на отримання підвищеної пенсії на підставі п. «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. 24 березня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою у якій просив здійснити перерахунок пенсії, відповідно до ст. 47 та п. «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ. Позивач звертався до ПФУ з заявами, клопотаннями та пропозиціями 03 квітня 2023 року, 04 квітня 2023 року, 19 квітня 2023 року у яких також просив пенсійний фонд дотримуватися вимоги Закону. Листом ГУ ПФУ в Кіровоградській області № 4043-4254/К-02/8-1100/23 від 17 квітня 2023 р. було повідомлено позивача, що надбавка та підвищення до пенсії здійснюється відповідно до постанови № 654, якою встановлено, що з 01 вересня 2008 року репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного до відповідного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводяться в розмірі 54,40 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено - 43,52 гривні. [PERSON] звернувся на урядову телефонну «гарячу лінію» щодо неправильного обрахунку надбавки до пенсії як реабілітованій особі, яке було скероване до того ж пенсійного фонду, внаслідок чого позивач отримав лист № 6096-6717/К-02/8-1100/23 у якому ГУ ПФУ в Кіровоградській області вважало питання [PERSON] вичерпаним у відповідях від 17 квітня 2023 року № 4043-4254/К-02/8-1100/23 та від 18 квітня 2023 року №1100-0305-8/18724. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року задоволено частково позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії (справа №340/3226/23). Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 31 березня 2023 року стосовно перерахунку пенсії за віком [PERSON] в частині встановлення розміру підвищення пенсії репресованої особи, яку реабілітовано. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 24 березня 2023 року в частині встановлення розміру підвищення пенсії репресованої особи, яку реабілітовано, врахувавши правовий висновок суду. Відмовлено у задоволені позову в іншій частині вимог. Постановою колегії суддів Третього апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2024 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 р. у адміністративній справі № 340/3226/23, залишено без змін. На виконання рішення судом видано виконавчий лист. 08 листопада 2023 року відкрито виконавче провадження № 73258076. 07 лютого 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на вимогу виконавця (№ 73258076/5-670 від 05 лютого 2024 року) подало до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції лист про повторний розгляд заяви [PERSON] від 24 березня 2023 року та опрацьовано перерахунок, стосовно встановлення розміру підвищення пенсії репресованої особи, яку реабілітовано з 01 квітня 2023 року. Відповідно до перерахунку від 06 лютого 2024 року поданого до ДВС розмір підвищення відповідно до рішення суду склав 1046,50 грн. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 7310-7236/К-02/8-1100/24 від 12 серпня 2024 року позивача сповіщено, що черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ним законної сили. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі № 340/3226/23 набрало законної сили 16 січня 2024 року. Станом на 12 серпня 2024 року ПФУ забезпечено фінансування виплат за судовими рішеннями, які набрали законної сили по 19 вересня 2020 року включно. У вересні 2024 року позивачем до Кіровоградського окружного адміністративного суду подана заява про судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі (в порядку ст. 382 КАС України), яка ухвалою суду від 24 вересня 2024 року була задоволена і зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подати до суду упродовж 10 днів з дня отримання копії ухвали звіт про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області упродовж 10 днів від дня отримання цієї ухвали надати до суду інформацію на такі запитання: Коли і за який період перераховано розмір підвищення пенсії репресованої особи на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року? Який розмір підвищення пенсії репресованої особи нарахували і виплатили за період з 24 березня 2023 року по 01 вересня 2024 року? Чи збільшували розмір підвищення пенсії репресованої особи з урахуванням збільшення розміру мінімальної пенсії за віком? 04 жовтня 2024 року до Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшов звіт про виконання судового рішення у справі № 340/3226/23 від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у якому зазначено, що 13 лютого 2024 року було повторно розглянуто заяву [PERSON] від 24 березня 2023 року в частині встановлення розміру підвищення пенсії репресованій особі, яку реабілітовано, врахувавши правовий висновок суду (копія рішення № 935040165272 про перерахунок), а саме: з 01 квітня 2023 року щомісячно встановлено підвищення репресованій особі, яку реабілітовано в розмірі 1046,50 грн. (мінімальний розмір пенсії за віком станом на 2023 рік 2093,00 грн.*50% ). Згідно розрахунку прослідковується, що розрахунок здійснено з 2023 року по теперішній час 2024 рік та встановлено довічно. Під час виконання рішень суду дії Головного управління повинні узгоджуватись із зобов`язаннями, визначеними судом в результативній частині рішення. Зазначено, що в мотивувальній частині рішення суду зазначено, що підвищення пенсії як для репресованої особи, яку реабілітовано, становить 1046,50 грн. Щодо питання номер 2: «Який розмір підвищення пенсії репресованої особи нарахували і виплатили за період з 24 березня 2023 року по 01 вересня 2024 року?», повідомлено наступне. Згідно з абзацом 1 п. 4.10 розділу IV Постанови правління ПФУ № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після перерахунку пенсії електронна пенсійна справа передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання для здійснення виплати пенсії. Тобто, у впровадженому технологічному процесі опрацювання звернень, доступ до матеріалів електронної пенсійної справи Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області має тільки на етапі прийняття рішення. У зв`язку з тим, що електронна пенсійна справа [PERSON] знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, у Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відсутня можливість надати інформацію про розмір підвищення, який виплатили заявнику за період з 24 березня 2023 року по 01 вересня 2024 року, так як, функції з виплати пенсій належать іншій юридичній особі, а саме, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі № 340/3226/23 у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовлено та встановлено новий 10 денний строк для подання звіту з дня отримання ухвали суду. Постановою колегії суддів Третього апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2025 року ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі № 340/3226/23 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про виконання рішення суду. Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, суд враховує, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 815/7401/16. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1173 ЦК передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Також, у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. У пункті 10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» звернуто увагу судів на те, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Дія цієї норми не поширюється на випадки заподіяння моральної шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю недержавних органів, їх посадових чи службових осіб. Так, згідно пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц вказала, що виходячи з положень статей 16 і 23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Похилий вік позивача, наявність у нього захворювань та інвалідності не є причиною виникнення протиправної бездіяльності відповідача, проте є тими обставинами, які суттєво підсилюють негативний вплив невиконання рішення суду на емоційний, психологічний і життєвий стан позивача. Невиконання рішення суду, яке зобов`язує орган державної влади забезпечити конституційне право позивача на належне пенсійне забезпечення, у даному випадку об`єктивно призвело до зростання відчуття безпорадності, невпевненості у завтрашньому дні та постійного емоційного напруження. Суд бере до уваги й те, що невиконання рішення суду є суттєвим чинником, який поглиблює моральні страждання, оскільки позивач змушений постійно звертатися до органів державної влади, подавати скарги, контролювати рух виконавчого провадження та витрачати значні зусилля для захисту свого порушеного права, яке вже було встановлено та підтверджено судом. Невиконання рішення суду є самостійним порушенням прав особи та підставою для компенсації моральної шкоди, навіть за відсутності прямих матеріальних втрат. Доводи відповідачів щодо необґрунтованості розміру заявленої моральної шкоди суд оцінює критично, зазначаючи, що визначення конкретного розміру компенсації є дискреційним правом суду та визначається ним з урахуванням характеру порушення, тривалості невиконання рішення суду, суб`єктивного стану позивача, його віку, стану здоров`я та інших істотних обставин. При цьому суд виходить із принципів розумності, виваженості та справедливості. Оцінивши всі доводи сторін, письмові докази, тривалість невиконання рішення суду, значний психологічний тиск, якому піддавався позивач, його вік, стан здоров`я, вимушеність постійно звертатися до органів державної влади для захисту свого порушеного права, суд дійшов висновку, що позивачу завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, які зазнав позивач, їх тривалості, а також враховує стан його здоров`я, вимушені зміни в життєвих стосунках, тому

Outcome: partial