Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

25\~вересня 2025\~року (через\~систему «Електронний\~суд»)\~позивач ТОВАРИСТВО\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» в особі директора Романенка М.Е. звернувся до\~Згурівського районного\~суду Київської\~області з\~вищевказаним позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на корить\~ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 4695955 від 27.05.2021 у розмірі 20015,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування\~позову зазначає,\~що 27.05.2021\~відповідач [PERSON] уклав договір про споживчий кредит № 4695955 від 27.05.2021 із ТОВ «МІЛОАН» в електронній формі. Згідно з договором про споживчий\~кредит №\~4695955\~від 27.05.2021\~та на підставі платіжного документу, який долучено до позовної заяви, відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000,00 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. Згідно з умовами договору відступлення права вимоги № 07Т ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором № 4695955 від 27.05.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача. Згідно з договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою, документально підтвердженою та становить 20015,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 15015,00 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн; заборгованість за пенею становить 0,00 грн. Позивачем на адресу відповідача направлялась досудова вимога. Відповідно до ухвали Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 210/5129/17, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу сторони є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Судові витрати позивача складаються виключно зі сплаченого ним судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 25 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідні строки для подання заяв по суті справи. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату час і місце проведення судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Представник позивача у позовній заяві та заяві від 31.10.2025 просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвалою від 01.12.2025 суд постановив провести заочний розгляд справи та оголосив про перехід на стадію ухвалення рішення. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З досліджених\~письмових доказів\~судом встановлено,\~що 22.05.2021відповідач [PERSON] на сайті miloan.ua заповнив анкету-заяву на кредит № 4695955, де зазначив персональні дані та замовив суму кредиту 6000,00 грн, строк кредиту 30 днів. Рішення за результатом розгляду заяви погоджено, 27.05.2021 на умовах: погоджена сума 5000,00 грн, строк кредиту - 30 днів з 27.05.2021, дата повернення кредиту 26.06.2021, сума до повернення 5015,00 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту 0,00 грн. Нараховується одноразово за ставкою 0,00% від суми кредиту за договором. Проценти за користування кредитом 15,00 грн. Нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с. 9). 27.05.2021\~ [PERSON] \~уклавз ТОВ «МІЛОАН» договір про споживчий кредит № 4695955(індивідуальна частина) (далі - кредитний договір) в електронній формі відповідно до порядку (технології) укладення договору, передбаченого у розділі 6 договору, підписавши його із застосуванням одноразового ідентифікатора (а.с. 9, а.с. 14-19). Згідно з договором про споживчий кредит № 4695955(індивідуальна частина) від 27.05.2021 кредит надається на наступних умовах: сума кредиту 5000,00 грн (п. 1.2); кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1); строк кредитування - 30 днів з 27.05.2021 (п. 1.3); комісія за надання кредиту 0,00 грн (п. 1.5.1); проценти за користування кредитом 15 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6); тип процентної ставки фіксована (п. 1.7). Відповідно до п. 2.2.2 кредитного договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору. Згідно з п. 2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника. Відповідно до п. 2.3.1 договору продовження вказаного в п. 1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 договору (п. 2.3.1.1). Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій) (пролонгація на стандартних (базових) умовах). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 договору (п. 2.3.1.2). У розділі 4 кредитного договору сторони погодили відповідальність сторін за порушення умов договору, зокрема: розмір пені (п. 4.1) та розмір процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України (п. 4.2). Відповідно до п. 4.3 кредитного договору кредитодавець на свій розсуд може не застосовувати жодного виду відповідальності, передбаченого п. 4.1, 4.2 цього договору, застосувати один із них або всі одночасно. За умовами кредитного договору кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника (п. 3.2.6) (а.с. 14-19 копія кредитного договору з додатками). Згідно з графіком платежів за договором про споживчий кредит №4695955 від 27.05.2021: дата видачі кредиту 27.05.2021; дата платежу 26.06.2021; кількість днів у розрахунковому періоді 30 днів; сума платежу за розрахунковий період 5015,00 грн, з яких: 5000,00 грн погашення суми кредиту, 15,00 грн проценти за користування кредитом (а.с. 18). Первісний кредитор ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, а саме перерахував [PERSON] , код [NUMBER] грошові кошти в розмірі 5000,00 грн на MASTERCARD рахунок № [NUMBER] з призначенням платежу: Кошти згідно договору 4695955 (а.с. 31). Дослідивши копію відомості про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №4695955 [PERSON] суд встановив, що 27.05.2021 ТОВ «МІЛОАН» надало [PERSON] кредит у розмірі 5000,00 грн. З 28.05.2021 по 26.06.2021 включно відбувалося нарахування процентів у розмірі по 0,50 грн щоденно, тобто, за ставкою 0,01% на день від суми кредиту (всього 15 грн), що відповідає вимогам п. 1.5.2 договору. У період з 27.06.2021 по 25.08.2021 включно відбувалося нарахування процентів у розмірі по 250,00 грн щоденно, тобто, за ставкою 5,00% на день від суми кредиту (всього 15000,00 грн), що відповідає вимогам п. 1.6 та п. 2.3.1.2 договору. Всі нарахування здійснено в межах строку кредитування та відповідно до умов кредитного договору (з урахуванням положень п. 2.3.1.2. п. 2.3 договору щодо пролонгації). Відповідач не здійснив жодного платежу на погашення кредитної заборгованості (а.с. 12). 13 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» (клієнт) та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (фактор) укладено договір факторингу № 07Т, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1 договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання цього договору. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не змінює попередній (п. 2.2). Перехід права вимоги до відповідача [PERSON] кредитним договором № 4695955 від 27.05.2021 від первісного кредитора ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підтверджується копією договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 (а.с. 20-26), копією витягу з додатку (реєстру прав вимог) до договору факторингу (а.с. 11), копіями платіжних інструкцій на підтвердження оплати за договором факторингу (а.с. 36-43). Згідно з витягом з реєстру прав вимог за Договором факторингу № 07Т від 13.09.2021 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №4695955 від 27.05.2021 на загальну суму заборгованості 20015,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за тілом, 15015,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 11). Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами доведено, що позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» наділене правом вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4695955 від 27.05.2021 на загальну суму заборгованості 20015,00 грн. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», одночасно з копією позовної заяви з додатками, направило вимогу про погашення кредитної заборгованості на адресу відповідача (а.с. 34-35 копія вимоги, а.с. 32 докази направлення). Проте відповідач [PERSON] заборгованість не погасив. Жодних доказів на спростування позовних вимог відповідачем не надано. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦКУ правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до приписів ч. 1 та 2 ст. 207 правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦКУ зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638\~ЦК\~України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України\~"Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України\~"Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Вимоги до змісту (умов) договору про споживчий кредит визначені у ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживчий кредит». Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України\~передбачає,\~що договір,\~укладений за\~допомогою інформаційно-телекомунікаційних\~систем за\~згодою обох\~сторін вважається\~укладеним в\~письмовій формі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 1049\~ЦК\~України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст.\~1056-1\~ЦК\~України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Тобто, відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою\~статті 1078 ЦК України\~встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 3 ст. 1079 ЦК України\~фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно\~зі ст. 1080 ЦК України\~договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно\~зі ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~зі ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3\~ст. 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2\~ст. 133 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8\~ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову\~на відповідача. Позовна заява була подана до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд». За подання позовної заяви позивачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було сплачено судовий збір, визначений в підпункті 1) п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» та розрахований з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 у розмірі 2422,40 гривень (а.с. 33 копія платіжної інструкції). Крім того, позивачем понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, що підтверджується: копією договору № 42649746 про надання правової допомоги від 05.05.2025 (а.с. 27-29), копією додаткової угоди № 4695955 від 29.07.2025 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 05 травня 2025 року (а.с. 30), копією акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 29 липня 2025 року на загальну суму 5000,00 грн (боржник [PERSON] ) (а.с. 8), копією детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Міньковською А.В.., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості від 29.07.2025 (а.с. 22), копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Міньковської Анастасії Володимирівни серія КС № 11306/10 від 02.11.2023 (а.с. 44). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи обґрунтованість витрат на правничу допомогу та доведеність їх понесення належними доказами, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. З огляду на вище зазначене, на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved