Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у липні 2025 р. до суду надійшла вищезазначена позовна заява, в якій позивач просить визнати дії відповідача протиправними та незаконними, що виявились у наданні рахунку №2Чаад_кв.095/8.2024, у якому вказано непогоджений тариф (ціна), замість єдиного погодженого між сторонами тарифу 3,50 грн./кв.м., зобов`язати відповідача надати рахунок №2Чаад_кв.095/8.2024 відповідно до додаткової угоди №1 від 11.06.2014 з єдиним погодженим між сторонами тарифом (ціна) 3,50 грн./кв.м. В обґрунтування позову зазначає, що позивач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами діє договір № 95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 року та єдина письмова додаткова угода №1 від 11.06.2014 року, якою сторони письмово погодили тариф у розмірі 3,50 грн/кв.м. Згідно з п.п. 3.5, 7.5, 7.6 договору, зміна вартості послуг допускається лише за погодженням сторін і оформлюється виключно письмовими додатковими угодами. 13.07.2025 відповідачем надано рахунок на житлово-комунальні послуги, в якому зазначено непогоджений сторонами тариф (ціну) на послуги утримання будинку. Одностороння зміна тарифу є порушенням умов договору та ч. 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (щодо обов`язковості погодження зміни ціни). Крім того, зазначає, що в спірному рахунку відсутні обов`язкові реквізити: посада і прізвище осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, що порушує ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також, позивач наголошує на преюдиційному значенні правового висновку Київського апеляційного суду у справі № 759/3139/25 від 03.07.2025, яким встановлено, що відповідач порушив умови договору, змінивши тариф без укладення додаткової угоди. 21.10.2025, 30.10.2020, 11.11.2025, 25.11.2025 позивач подав додаткові пояснення, в яких підтвердив доводи, викладені в позовній заяві. Також зазначив, що відповідачем не надано жодного документа, що підтверджував би письмове погодження нового тарифу або укладення додаткової угоди про його зміну. Відсутність у відповідача письмових підстав для зміни тарифу та неналежність первинного документа без підписів обґрунтовують правову потребу звернення до суду. Заявлені позовні вимоги відновлюють порушене право споживача і є цілеспрямованим способом захисту. Також позивач зазначив про наявність преюдиційних рішень суду, якими вже встановлено незаконність дій відповідача (а.с. 43-59, 70-73). ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2025 справу розподілено на суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 36-37). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 39-40). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідачу надсилалася ухвала про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї, конверт повернувся на адресу суду (а.с. 35). Відзив на позовну заяву до суду не направлено, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. ІІІ. Фактичні обставини справи cудом встановлено, що 14.02.2014 між фірмою «Т.М.М.» - ТОВ (далі також - Виконавець) та [PERSON] (далі також - Споживач) укладено договір №95ж/Ч2-13 про надання житлово-комунальних послуг (а.с. 13-17). Предметом вказаного договору, відповідно до п. 1.1 є надання виконавцем споживачу послуг обумовлених даним договором у житловому будинку [ADDRESS] , в якому знаходиться приміщення споживача, а саме квартира № 95 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим розміром, у строки та на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 1.2 вказаного договору виконавець надає житлово-комунальні послуги відповідно до переліку, зазначеному у додатку № 1 до цього договору, за тарифами, які розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку. Інші послуги, що надаються за цим договором, розраховуються виходячи з обсягів наданих послуг за розцінками, затвердженими виконавцем. Згідно з п. 3.3 договору розцінки та тарифи на послуги, що надаються виконавцем, перелік яких вказаний у додатку до цього договору, розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку. Пунктом 3.5.договору визначено, що вартість послуг може бути змінена сторонами із врахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів та інших послуг. обумовлених даним договором, у випадку таких тарифів у бік збільшення/зменшення. Відповідно до п. 7.5 договору визначено, що умови договору можуть бути змінені тільки за угодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до Договору». Зміни та доповнення, додаткові угоди та додатки є невід`ємною частиною договору та мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані уповноваженими на те представниками та скріплені їх печатками (за умови наявності) (п. 7.6 договору). 11.06.2014 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору № 95ж/Ч2-13 від 14.02.2014, в якій погодили, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні послуги) становлять 3,50 грн. за м.кв. (а.с. 19). Відповідно до рахунку №2Чаад_кв.095/8.2024 від 06.09.2024, виставлений Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 позивачу нараховано експлуатаційні послуги за ціною 15,39 грн. (а.с. 12). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Спірні правовідносини виникли за період, коли був чинним як Закон України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV), Закон України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги», який уведений в дію з 01.05.2019 (далі - Закон № 2189-VІІІ). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 1875-IV до житлово-комунальних послуг відносяться комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, опалення, вивезення побутових відходів) та послуги із утримання будинків і прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Частиною 2 ст. 14 Закону № 1875-IV визначено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. З огляду на положення ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ст. 32 Закону № 1875-IV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Невід`ємною частиною договору є копія рішення (розпорядження), яким встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із зазначенням структури тарифу, періодичності та строків надання послуг. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно з п. 6 ст. 32 Закону № 1875-IV у разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів. Пунктом 2 ст. 31 Закону № 1875-IV передбачено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Аналогічні положення містять п. 1 ст. 5 та ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VІІІ (чинний з 01 травня 2019 року), згідно з якими до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга з управління багатоквартирним будинком. А оплату за спожиті житлово-комунальні послуги споживач здійснює щомісяця та не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189-VІІІ, чинного на час звернення позивача до суду, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах. Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189-VІІІ). Споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач (п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189-VІІІ). Статтею 10 Закону № 2189-VІІІ визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території враховує обов`язковий перелік робіт (послуг), який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, а також періодичність виконання (надання) робіт (послуг) з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Управитель у порядку та з періодичністю, визначеними договором, та/або на вимогу споживача зобов`язаний інформувати споживача про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території. На вимогу органу місцевого самоврядування надається інформація про кількісні та якісні показники наданих послуг з управління, їхню вартість, а також галузева звітність. У разі якщо прибудинкова територія багатоквартирного будинку не оформлена у власність або користування співвласників багатоквартирного будинку, прибирання та інші послуги з обслуговування території навколо такого багатоквартирного будинку можуть бути включені до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території (у тому числі при визначенні управителя на конкурсних засадах) виключно за згодою споживачів із визначенням на договірних засадах та погодженням з органом місцевого самоврядування меж та площі території, яку співвласники згодні утримувати. Інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. На вимогу органу місцевого самоврядування надається інформація про кількісні та якісні показники наданих комунальних послуг, їхню вартість, а також галузева звітність. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну цін/тарифів на комунальні послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572 споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як встановлено судом, 14.02.2014 між фірмою «Т.М.М.» - ТОВ та [PERSON] укладено договір №95ж/Ч2-13 про надання житлово-комунальних послуг. Предметом вказаного договору, відповідно до п. 1.1 є надання виконавцем споживачу послуг обумовлених даним договором у житловому будинку [ADDRESS] , в якому знаходиться приміщення споживача, а саме квартира № 95 . Пунктом 3.5. вказаного договору визначено, що вартість послуг може бути змінена сторонами із врахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів та інших послуг. обумовлених даним договором, у випадку таких тарифів у бік збільшення/зменшення. Зокрема п. 7.5 договору визначено, що умови договору № 95ж/Ч2-13 можуть бути змінені за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до договору. Відповідно до п. 3 додаткової угоди №1 до договору № 95ж/Ч2-13 від 11.06.2014 зазначено, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні послуги) становлять 3,50 грн. З оскаржуваного рахунку №2Чаад_кв.095/8.2024 від 06.09.2024, вбачається, що за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 позивачу нараховано експлуатаційні послуги за ціною 15,39 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 ЦК України). Постановою Київського апеляційного суду у справі №759/3139/25 за позовом [PERSON] , що набрала законної сили, встановлено, що колегія суддів погоджується із позивачем у тому, що зміна тарифу для нього на послуги з утримання будинку та прибудинкової території була проведена відповідачем в порушення пунктів 3.5, 7.5, 7.6 договору без укладення додаткової угоди (а.с.20-26). Таким чином, встановлено, що підняття оплати послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні послуги), яка зазначена в рахунку №2Чаад_кв.095/8.2024 від 06.09.2024, розрахована в порушення п.п. 3.5, 7.5, 7.6 договору, п. 3 додаткової угоди №1 до договору № 95ж/Ч2-13 від 11.06.2014, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 651 ЦК України, за відсутності згоди споживача, без укладання додаткової угоди та в порушення умов укладених угод. Щодо посилання позивача на те, що спірний рахунок не відповідає ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Проте, з аналізу спірного рахунку №2Чаад_кв.095/8.2024 від 06.09.2024 слідує, що він містить всі необхідні обов`язкові реквізити, а тому посилання позивача на ту обставину, що документ не відповідає положенням ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», не заслуговують на увагу, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зауважує, що відповідач жодним чином не спростовував вимоги позивача щодо оспорюваного рахунку, правильності підстав нарахування послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні послуги) за ціною 15,39 грн. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. V. Розподіл судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору, внаслідок чого з відповідача підлягає до стягнення судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial