Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, зазначивши, що 21.01.2020 між нею та ТОВ «Салюс-Фарм» укладено Договір № 21/07-20 про надання поворотної фінансової допомоги. За умовами Договору поворотна фінансова допомога надається в національної валюті України в межах суми в розмірі 1740000 грн, що в еквіваленті за узгодженням сторони курсом складає 65\~000 доларів США. Позивач надала відповідачу грошові кошти в розмірі 1794000 грн(еквівалент 65000 доларів США) 21.07.2020 на підставі квитанції до прибуткового касового ордеру № 1. Позивач зазначає, що за домовленістю сторін сума договору збільшена на еквівалент 100000 доларів США, що склало на дату передачі грошей 2\~755\~000 грн, що підтверджується квитанцією від 12.08.2020. Загальна сума коштів, яку отримало ТОВ «Салюс-Фарм» за Договором № 21/07-20, складає 165000 доларів США, яку позивач просить стягнути в еквіваленті до гривні, виходячи з курсу національної валюти на дату звернення до суду з позовом, що складає 6032400 грн. Строк повернення до 31.12.2021. Позивач вказує, що сторони Договору домовились про сплату процентів за користування коштами у розмірі 1% від еквіваленту суми залучених коштів долару США за календарний місяць використання коштів. Розмір відсотків за розрахунком позивача складає 28050 доларів США(1025508 грн). Також позивач просить стягнути пеню у розмірі 1976214, 24 грн через порушення строків повернення грошових коштів. Ухвалою від 16.09.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою від 15.11.2022 закрито підготовче провадження та відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі. Ухвалою від 06.12.2022 заява представника позивача про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на будь-яких банківських рахунках ТОВ «Салюс-Фарм».Ухвалою від 09.12.2022 виправлена описка в ухвалі 06.12.2022. Ухвалою від 12.12.2022 судовий розгляд повернуто до стадії підготовчого судового засідання. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.02.2023 ухвала від 06.12.2022 скасована, відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. ТОВ «Салюс-Фарм» проти задоволення позову заперечувало, у відзиві на позов вказало, що 21.07.2020 між [PERSON] та ТОВ «Салюсформ» укладений Договір № 21/07-20 про надання поворотної фінансової допомоги. Відповідно до умов Договору фінансова допомога надається в національній валюті у межах суми 1740000 грн. Перерахування коштів здійснюється позикодавцем на поточний рахунок позичальника. Відповідач вказує, що позивач неодноразово змінювала суму коштів, які бажала позичити відповідачу, що відображено в квитанціях (заявках на одержання грошей) до прибуткового касового ордеру від 21.07.2020 № 1, де сума позики, на відміну від узгодженої в договорі суми, складає 1794000 грн, та від 12.08.2020 № 3, де сума позики складала 2755000 грн. Відповідач наголошує, що позивач не внесла гроші на виконання Договору на поточний рахунок ТОВ «Салюсформ». Тому, позивач не надала поворотну фінансову допомогу відповідачу та не дотрималась умов Договору. Відповідач зазначає, що на виконання досягнутих домовленостей відповідачем позивачу надані письмові вимоги у виді квитанцій до прибуткових касових ордерів № 1 на суму 1794000 грн та № 3 на суму 2755000 грн, проте позивач на поточний рахунок ТОВ «Салюсформ» не переказала. Про зміну істотних умов Договору, зокрема збільшення суми позики, порядку внесення коштів, додаткові угоди не укладалися. У Договорі відсутня сума позики 165000 доларів, відсотки, штрафні санкції, курс перерахунку з відповідачем не узгоджувались. Оскільки всі інші майнові вимоги позивача (проценти, відсотки) є похідними від основної вимоги вони не підлягають задоволенню, за відсутності основної заборгованості не підлягає задоволенню. Вказує, що розрахунок штрафних санкцій здійсненний без врахування норм ст. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Ухвалою від 20.01.2023 залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача-директора ТОВ «Салюсфарм» [PERSON] . Ухвалою від 14.07.2023 відмовлено у клопотанні відповідача про зупинення провадження у справі. Ухвалою від 14.07.2023 закрито підготовче засідання, призначений судовий розгляд справи по суті. У зв`язку із відставкою судді Овчиннікової О.С. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею у цій справі визначена суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Потоцька С.С., яка ухвалою від 02.09.2024 прийняла справу до свого провадження. Ухвалою від 18.12.2024 клопотання представника відповідача про витребування доказів та допит свідків задоволено, витребувано у позивача відомості про наявні кошти на розрахункових рахунках та відомсти про наявність готівкових коштів у період з червня по серпень 2020 року. Протокольною ухвалою від 03.04.2025 закрито підготовче засідання, призначений судовий розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, надав пояснення, які аналогічні викладеним у позові. Представник відповідач та третя особа просили відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення, проголошення рішення призначено на 15.12.2025. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] (Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Салюсфарм» (Позичальник) 21.07.2020 укладений Договір про надання поворотної фінансової допомоги № 21/07-20 (далі-Договір № 21/07-20 (т.3 а.с.7). Відповідно до п.1.1 Договору № 21/07-20 Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором. Поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах наступної суми у розмірі 1740000 грн, що в еквіваленті за узгодженим сторонами курсом складає 65000 доларів США (п.2.1 Договору № 21/07-20). Поворотна фінансова допомога надається Позикодавцем частинами та/або повністю. Термін надання не повинен перевищувати одного робочого дня з дати надання Позичальником Позикодавцю усної або письмової (на розсуд Позичальника) заявки на одержання чергового траншу. Перерахування грошових коштів здійснюється на поточний рахунок Позичальника (п.2.3 Договору № 21/07-20). Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 31 грудня 2021 року (п. 3.1 Договору № 21/07-20). Строк зазначений у п. 3.1 цього Договору, може бути продовжений за згодою Сторін шляхом підписання відповідної Додаткової угоди (п.3.3 Договору № 21/07-20). У п. 4.4 Договору № 21/07-20 сторону несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за даним Договором відповідно до чинного законодавства України. У випадку прострочення повернення фінансової допомоги, Позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої суми за кожен день прострочення повернення (п. 4.2 Договору № 21/07-20). Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань за даним Договором. Договір може бути розірвано за домовленістю Сторін (п. 8.1 Договору № 21/07-20). 27.07.2020 між [PERSON] (Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Салюсфарм» (Позичальник) укладена Додаткова угода № 1 до Договору № 21/07-20 (т.3 а.с. 9). За умовами Додаткової угоди № 1 до Договору № 21/07-20 Сторони дійшли згоди доповнити частину 7 Договору наступним пунктом: «п. 7.2 Позичальник зобов`язується 25 числа кожного місяці користування грошовими коштами Позикодавця, відшкодувати Позикодавцю втрачену вигоду із розрахунку 1% (один відсоток) від еквіваленту суми залучених коштів доларів США за календарний місяць використання коштів Позичальником». Відповідно до квитанції ТОВ «Салюсфарм» до прибуткового касового ордеру від 21.07.2020 № 1 прийнято від [PERSON] на підставі Договору від 21/07-20 від 21.07.2020 отримання поворотної фінансової допомоги згд. Протоколу 21/07-20 від 21.07.2020 (еквівалентно 65000 доларів США) один мільйон сімсот дев`яносто чотири тисячі гривень (т.1 а.с.8, т.3 а.с 8). Квитанція підписана [PERSON] -директором ТОВ «Салюсфарм». Відповідно до квитанції ТОВ «Салюсфарм» до прибуткового касового ордеру від 12.08.2020 № 3 прийнято від [PERSON] на підставі Договору від 21/07-20 від 21.07.2020 отримання поворотної фінансової допомоги згд. Протоколу (еквівалентно 100000 доларів США) два мільйона сімсот п`ятдесят п`ять тисяч гривень (т.3 а.с 8). Квитанція підписана [PERSON] -директором ТОВ «Салюсфарм». 10.08.2020 Позивач на адресу відповідача направила вимогу про повернення грошових кошті (т.1 а.с.10-11). Правовою основою для отримання позики або поворотної фінансової допомоги є договір позики. Відносини за договором позики регулюються статтями 1046 -1053 ЦК України. Відповідно до п.3,5,6 ч.1 ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства відносяться свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з положеннями ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, серед іншого, договори та інші правочини. За нормами ч.2,3,6 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч.2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Як передбачено ч.1,2 ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Крім того, за положеннями ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Як врегульовано ч.1 ст. 202, ч.1 ст.205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до підпункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога -це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). Так, суд враховує правові висновки, здійснені Верховним Судом у постанові від 27.03.2023 у справі № 357/1771/21, пр.61-11829св22, відповідно до яких договір поворотної фінансової допомоги за своєю правовою природою є договором позики, а тому під час вирішення спору потрібно керуватися положеннями ЦК України, що регулюють правовідносини, які виникли з договору позики. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Згідно зі статтями 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ, який містить відомості про господарську операцію. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до п. 23, 25, 26 розділу ІІІ Постанови Правління НБУ України від 29.12.2017 № 148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» Касові операції\~оформляються касовими\~ордерами,\~видатковими відомостями,\~розрахунковими документами,\~електронними розрахунковими\~документами,\~документами за\~операціями із\~застосуванням платіжних\~інструментів,\~іншими касовими\~документами,\~які згідно\~із законодавством\~України підтверджували\~б факт\~продажу (повернення)\~товарів,\~надання послуг,\~отримання (повернення)\~готівки. Приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання. Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим. У постановах Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 169/506/17, пр.61-37213св18, від 24.06.2021 у справі № 686/19271/19, пр.61-9459св20 зроблено висновки, що факт отримання та повернення грошових коштів доводять банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення (виплати) грошей до (з) каси товариства. Отже, належними та допустимими доказами внесення/повернення особою коштів у готівковій формі можуть бути прибуткові та видаткові касові ордери, а у випадку внесення/повернення коштів у безготівковій формі таким доказом може бути відповідна банківська виписка. Квитанції № 1 та № 3 до прибуткових касових ордерів, які наявні у матеріалах справи, відповідають формі, яка встановлена Положенню про ведення касових операцій у національній валюті в Україні. Допитаний у судовому засідання як свідок директор ТОВ «Салюсфарм» надав пояснення та показав, що між ТОВ «Салюсформ» та [PERSON] був укладений договір. Проте це Договір не був виконаний позивачкою. Свідок показав, що гроші від позивачки не отримував, він просто підписав ці квитанції, розраховуючи на отримання цих коштів пізніше. Ці квитанції він розцінює як вимогу до позивачки внести грошові кошти, у зазначеному розмірі на поточний рахунок. Проте позивачка так і не виконала вимоги про переказ коштів. Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що позивач не виконала умови Договору, оскільки на поточний рахунок грошові кошти не внесла, внесення у касу не передбачено умовами спірного договору. Крім того, на бухгалтерському обліку грошові кошти не відображалися підприємством, що підтверджує, на думку відповідача, факт неотримання грошей (оборотна сальдові відомості по рахунку 301, фінансова звітність малого підприємства станом на 31.12.2020 (т.3 а.с 144-147). Так, у цій справі факт передачі грошових кошті у касу підприємства підтверджено квитанціями, які складені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підтвердження здійснення господарських операцій з отримання грошових коштів поворотної фінансової допомоги у загальній сумі 4549000 гривень (еквівалент 165\~000 грн) шляхом прийняття від позивача готівкових коштів через касу товариства. Суд відхиляє посилання представника відповідача на невиконання умов Договору позивачкою через невнесення на поточний рахунок товариства грошових коштів, адже передача грошей відбулася у спосіб, що передбачений чинним законодавством та зі складаннями відповідних касових документів. При складанні квитанції до прибуткових ордерів заперечень зі сторони уповноваженої особи не надходило, крім того у квитанціях № 1 та № 3 наявне посилання саме на Договір № 21/07-20. Тому суд вважає, що сторонами Договору № 21/07-20 погоджено порядок надання позики шляхом внесення до каси товариства. Суд зазначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Тому, суд не бере до уваги показання свідка [PERSON] щодо неотримання грошових коштів, оскільки поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання/невиконання зобов`язання за договором позики. Також суд вважає за погрібне зазначити, що [PERSON] як директор є уповноваженою особою відповідальною за підписання договорів, первинних бухгалтерських документів, здійснення бухгалтерського та податкового обліку, подання звітності товариства. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Наявність квитанцій № 1 та № 2 до прибуткових касових ордерів підтверджують передачу та отримання грошей на виконання умов Договору № 21/07-20. Крім того, відповідно до ч.7,8 ст .9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Таким чином, відповідальність за будь-які розбіжності, що містяться у первинних документах та регістрах бухгалтерського обліку, несуть особи, які склали та підписали ці документи, власник або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством. Наведені висновки узгоджуються з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 02.06.2020 у справі № 902/672/16, відповідно до яких допустимими доказами, що підтверджують вчинення господарської операції, передусім є первинний документ, який складений та оформлений належно і відповідно до вимог закону. Відсутність первинного документа спростовує існування господарської операції та факт виникнення у сторін прав та обов`язків за цією господарською операцією (сплатити кошти тощо). Недотримання вимоги закону про відображення інформації, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку (частина третя статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»), не має наслідком спростування відповідної господарської операції та не впливає на права та обов`язки сторін, що виникають в результаті здійснення цієї господарської операції, оскільки у цьому випадку наслідки полягають у настанні відповідальності за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та за недостовірність відображених у них даних, для осіб, які склали та підписали ці документи (частина восьма статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»). За таких обставин, суд не погоджується з доводами відповідача, що у зв`язку з не відображенням на бухгалтерському та податковому обліках факту отримання грошових коштів по Договору № 21/07-20, позивач не передавала грошові кошти, оскільки відображення на бухгалтерському та податковому обліках товариства господарської операції є компетенцією уповноваженого органу, який здійснює керівництво товариством. Крім того, відсутність на банківських рахунках позивача грошових коштів у розмірі позики не спростовує факт передачі грошей на підставі прибуткових касових ордерів. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Можливість стягнення боргу в іноземній валюті підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі 464/3790/16-ц: «Тому як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України». За таких обставин, суд вважає доведеним факт виконання позивачкою умов Договору № 21/07-20 щодо надання грошових коштів у розмірі 165000 доларів США, що є еквівалентом 4549000 грн на дату передання грошових коштів. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За умовами Договору № 21/07-20 строк повернення поворотної фінансової допомоги до 31.12.2021. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідачем не надано доказів, які вказували б на виконання ним умов договору повернення грошових коштів. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~533\~ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Позивачем здійснений розрахунок заборгованості станом на 09.09.2022 ( дата подання позову). Так, згідно з розрахунком суми заборгованості, здійсненого за курсом НБУ станом на 09.09.2022, один долар США до гривні становив 36,56, тобто сума позики у 165000 (доларів США) х 36,56 грн становить 6032400 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 165000 доларів США, що є еквівалентом 4549000 грн на дату передання грошових коштів за Договором № 21/07-20. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (речення перше та друге абзацу першого частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України). П. 7.2 Договору№ 21/07-20 в редакції Додаткової угоди № 1 від 27.07.2020 передбачено нарахування відсотків в за втрачену вигоду із розрахунку 1% (один відсоток) від еквіваленту суми залучених коштів доларів США за календарний місяць використання коштів Позичальником. Суд перевірив розрахунок відсотків, який зроблений позивачем, та вважає його арифметично правильним. Відповідачем заперечень щодо розрахунку відсотків не надано. За таких обставин, суд дійшов висновку що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 28\~050 доларів США за період серпень 2020 року по грудень 2021 року, виходячи з суми заборгованості у розмірі 165000 доларів США. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника таких, що ґрунтуються на законі, невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частина 1 статті 546 ЦК України визначає види забезпечення виконання зобов`язання, а неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток, право довірчої власності. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК). Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. У випадку прострочення повернення фінансової допомоги, Позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої суми за кожен день прострочення повернення (п. 4.2 Договору № 21/07-20). Договором № 21/07-20 передбачена неустойка у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої суми за кожен день прострочення повернення. Водночас, при нарахуванні пені позивач не врахував положень пункту 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).\~Указом Президента України № 64/2022\~на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжений та діє на даний час. Враховуючи наведене, суд вважає, що стягнення з відповідача пені після початку дії правового режиму воєнного стану, суперечитиме п. 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, тому в цій частині у задоволені позовних вимог слід відмовити. Отже, стягненню з відповідача підлягає пеня за період з 01.01.2022 по 23.02.2022, кількість днів прострочення становить 54 днів х( 25 %х 2 =50%/365=) 0,13 % пені за один день, 6032400 грн х 0,13 % = 423474,48 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини першої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (82,81 %) у розмірі 10272, 58 грн (12405 грн х 82,81 % = 10272,58 грн).

Outcome: partial