Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

15 жовтня 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Костюченка В.К. звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності, а саме на господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] згідно свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 30 жовтня 2015 року серії № 0147 та договором дарування частки будинку від 30 березня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 433. Вказує, що цей будинок був 30.10.2015 року переданий йому та його дружині [PERSON] внаслідок приватизації (розпорядження органу приватизації № 147). До цього, будинок разом з господарськими будівлями був переданий в комунальну власність згідно рішення Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, рішенням виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 12 жовтня 2015 року та з актом приймання-передачі від 12 жовтня 2015 року. Згідно свідоцтва про право власності позивач та [PERSON] стали власником будинку, але в свідоцтві відсутні відомості про господарські будівлі та споруди, які є приналежністю будинку, а саме: сарай Б-1 площею 73,4 кв.м., погріб п-г/1 площею 11,2 кв.м., гараж Г площею 38,7 кв.м., гараж Д площею 39,2 кв.м. Вважає що фактично йому були передані у власність ці господарські будівлі та споруди. Необхідність визнання права власності на господарські будівлі викликані відсутністю про них відомостей в Державному реєстрі прав на речове майно та неможливістю оформлення право власності на земельну ділянку. У позасудовому вирішенні цього питання він звернувся до Державного реєстратора для проведення відповідних реєстраційних дій. Рішенням № 71731018 Державним реєстратором прав на нерухоме майно Д. Нелюбовим позивачу було відмовлено у проведенні реєстраційних дій щодо даного майна. Також вказує, що вразі встановлення судом, не належності йому цих господарських будівль в порядку ст.. 344 ЦК України він набув право власності на це майно за набувальною власністю, оскільки більше 10 років безпосередньо володіє цими будівлями. Ухвалою суду від 15 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Розпочате підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 19 листопада 2025 року закрите підготовче провадження. Справа призначена до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. У судове засідання представник Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнає та просить справу розглянути без участі представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. З матеріалів справи встановлено, що згідно рішення Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 22 липня 2014 року «Про розгляд клопотання Н-Сіверської РВ УМВС щодо передачі житлового будинку по [ADDRESS] в комунальну власність територіальної громади» надано згоду та прийняття безоплатно у спільну власність територіальної громади міста Новгород-Сіверського житловий будинок з надвірними будівлями що розташовані по [ADDRESS] , які знаходяться в оперативному управлінні Новгород-Сіверської РВ УМВС. Зобов`язано Виконавчий комітет міської ради провести прийняття зазначеного будинку з надвірними будівлями з включенням їх до переліку об`єктів майна комунальної власності. Згідно акту приймання-передачі об`єкту державної власності у комунальну власність, який затверджений рішенням виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області № 155 від 2015 року, житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 151,4 кв.м. та гаражі, площею 97,5 кв.м. передані в комунальну власність територіальні громаді м. Новгород-Сіверська. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] від 30 жовтня 2015 року власниками будинку по [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] в рівних долях по частки. Відповідно договору дарування від третього березня 2020 року [PERSON] передала безоплатно у власність своєму чоловіку частку у праві власності на житловий будинок 152,8 кв.м., з яких житлова площа 51,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), площею 0,1000 га, кадастровий номер 7423610000:00:004:0414. Таким чином [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Крім того в судовому засіданні з`ясувалося, що разом з будинком за цією адресою знаходяться господарські будівлі та споруди, які є приналежністю будинку, а саме: сарай Б-1 площею 73,4 кв.м., погріб п-г/1 площею 11,2 кв.м., гараж Г площею 38,7 кв.м., гараж Д площею 39,2 кв.м., які залишаються власністю Новгород-Сіверської громади м. Новгород-Сіверська в особі Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області та якими\~безперервно та відкрито володіє більше 10 років позивач. Статтями 16, 328\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344\~ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК про те, що правила статті 344\~ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344\~ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першоїстатті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися господарськими будівлями по [ADDRESS] , а саме: сарай Б-1 площею 73,4 кв.м., погріб п-г/1 площею 11,2 кв.м., гараж Г площею 38,7 кв.м., гараж Д площею 39,2 кв.м. суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на ці будівлі за набувальною давністю.

Outcome: approved