Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

05 вересня 2025 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором № 30880671 від 11.07.2024 у розмірі 23 750 гривень та судові витрати по справі. Свій позов обґрунтовує тим, що 11.07.2024 між ТОВ «Еко\~Фін»та [PERSON] укладено договір № 30880671, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000 гривень, строком на 730 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит, проценти за користування ним, однак не виконала своїх зобов`язань належним чином. 11.08.2025 було укладено договір №11-08/25, відповідно до якого ТОВ «Еко\~Фін»відступило на користь ТОВ «Факторинг\~Партнерс»права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 30880671. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс»наділено правом вимоги до відповідача за договором № 30880671. В порушення умов вказаного кредитного договору відповідач належно не виконувала взятого на себе зобов`язання і своєчасно не вносила необхідні платежі. Заборгованість [PERSON] за договором № 30880671від 11.07.2024 року становить 23 750 гривень, з них 5 000 гривень - тіло кредиту, 18 350 гривень - проценти за користування кредитом на дату відступлення права вимоги, 400 гривень заборгованість за проценти, нарахованими після відступлення права вимоги. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути зі [PERSON] вищевказану заборгованість та судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09\~вересня 2025\~року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с.189). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати без участі представника ТОВ «Факторинг Партнерс» (а.с.6). Судом було\~вжито всіх\~заходів для\~повідомлення відповідача\~про розгляд\~даної справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження. Встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. 08.10.2025 року на адресу суду від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява, яка по своїй суті є відзивом у справі. Відповідач зазначає, що реально отримана\~нею сума\~кредиту становила\~5\~000\~гривень,\~ зазначена\~у позовній\~заяві сума\~є у\~вісім разів\~більшою за\~фактично отримані\~кошти.\~Такий розмір\~вимог є\~неспівмірним,\~економічно необґрунтованим\~та порушує\~принципи справедливості\~й добросовісності,\~передбачені ст.\~3\~Цивільного кодексу\~України (а.с.191-192). 14.10.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення проти прийняття зустрічної позовної заяви. В якій представник позивача просить повернути [PERSON] зустрічний позов (а.с.197-200). 15.10.2025 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої відповідач просить подану нею 08.10.2025 року зустрічну заяву, вважати відзивом на позовну заяву (а.с. 218). 20.10.2025 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач не заперечує укладення договору 11.07.2024 між нею та ТОВ «Еко Фін». Однак, позивач вимагає стягнення суми, яка в декілька разів перевищує розмір отриманого кредиту, що на її думку є неспівмірним та несправедливим (а.с. 214-215). 17.11.2025 року адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Заперечуючи позовні вимоги, відповідач зазначає, що у відзиві відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору, та факт отримання грошових коштів, але не погоджується з нарахованими відсотками за кредитним договором. Однак, процентна ставка передбачена договором № 30880671 від 11.07.2024 року, відповідає Закону України «Про споживче кредитування» (а.с.219-221). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Статтею 12 та частиною 1статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи з положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 статті 11 Закону, передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. \~ \~ \~ \~ Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (Закон України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 11.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Фін» та [PERSON] , було укладено договір про споживчий кредит/кредитний договір № 30880671 (а.с.46-68) Відповідно до п. 2.2 Договору кредит надається в загальному розмірі 5000 грн. 00 коп. Згідно з п.2.3 Договору строк користування кредитними коштами складає 730 днів, який починається з 11.07.2024 та закінчується 10.07.2026 (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду. Відповідно до п. 2.6 договору проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховується за дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі 365 % річних (денна процентна ставка 1% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду. Згідно з п. 2.7 Договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховується за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 365 % річних (денна процентна ставка 1% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до п. 2.8 Договору позичальнику рекомендується (не обов`язково) повернути суму кредиту та сплатити нараховані проценти в рекомендовану дату платежу 24.07.2024 (день завершення дисконтного (пільгового) періоду), але не пізніше дати останнього погашення заборгованості 10.07.2026 (останнього дня строку кредитування). Договір про споживчий кредит/кредитний договір № 30880671 від 11072024 року було підписано [PERSON] шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором NWU3NTc2 (а.с.68). Вищевказаним ідентифікатором відповідач також підписала додаток № 1 до кредитного договору, у якому міститься графік розрахунків (платежів) (а.с.98-112). На виконання умов вказаного договору ТОВ «Еко Фін» надало відповідачу грошові кошти у сумі 5000 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією та підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с.45). 25.07.2024 року між ТОВ «Еко Фін» та [PERSON] було укладено додатковий договір про пролонгацію, відповідно до умов якого продовжено дисконтний (пільговий) період користування кредитними коштами з 26.07.2024 року до 08.08.2024 року включно (а.с.136-137). 09.08.2024 року між ТОВ «Еко Фін» та [PERSON] було укладено додатковий договір про пролонгацію відповідно до умов якого продовжено дисконтний (пільговий) період користування кредитними коштами з 10.08.2024 року до 23.08.2024 року (а.с.153). 11.08.2025 року між ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 11-08/25, згідно з яким ТОВ «Еко Фін» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до боржників, зокрема і за договором № 30880671 від 11.07.2024 року (а.с.82-97). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу, що укладений між ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс», позивач набув права грошової вимоги до відповідача по договору № 30880671 від 11.07.2024 у розмірі 23 350 гривень, яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 5000 гривень, та заборгованості за нарахованими процентами 18 350 гривень, (а.с.97). За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором № 30880671 від 11.07.2024 становить 23\~350 гривень, з них: 5 000 гривень - тіло кредиту, 18\~350 гривень - проценти за користування кредитом (а.с. 70- 81). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав. За нормами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України\~підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. У відповідності до\~ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із\~ст.514ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України\~з а договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За встановлених фактичних обставин справи суд дійшов таких висновків. 11.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Фін» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит/кредитний договір № 30880671 в електронному вигляді. На підставі цього договору відповідач отримала кредит, однак його не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила, чим порушила взяті на себе договірні зобов`язання. Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 23\~350 гривень, з них: 5\~000 грн. - тіло кредиту 18\~350 гривень - проценти за користування кредитом. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи та водночас не спростований відповідачем. Окрім того, судом встановлено, що договірні відсотки була нараховані позивачем в межах строку кредитування, що відповідає правильному застосуванню положень ст.ст.625,\~1048 ЦК України. Оскільки судом встановлений факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, а позивачем здійснено нарахування договірних процентів в межах строку кредитування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. Позивач заявив до стягнення13\~000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких надав копію договору про надання правничої допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, копію прайс -листа АО «Лігал Ассістанс» затвердженого Рішенням Загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023 року, заявку про надання юридичної допомоги № 1037 від 12.08.2025 року в якій зазначено вартість послуг 13 000 гривень, а саме надання усної консультації 2 годин - 4 000 гривень, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 2 години -9 000 гривень, витяг з акту №16 про надання юридичної допомоги від 22.08.2025 року в якому зазначено вартість послуг 13 000 гривень, а саме надання усної консультації 2 години - 4 000 гривень, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 2 години -9 000 гривень. Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial