Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Андрусенко І.Я., звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис за №39. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 28.08.2014 позивач разом з відповідачкою [PERSON] уклали шлюб, під час перебування у якому у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] протягом тривалого періоду. Проте протягом тривалого періоду позивач не проживає з відповідачкою однією сім`єю, у в них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові, спільного господарства не ведуть. За таких обставин позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Розірвати шлюб в органах ДРАЦСу сторони не можуть, через те, що у них є неповнолітні діти. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Андрусенко І.Я. в судове засідання не з`явилися, у поданій позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити без їх з позивачем участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до початку судового розгляду через канцелярію суду подала письмову заяву в якій позовні вимоги [PERSON] визнала повністю та не заперечила щодо їх задоволення. Справу просила розглянути без її участі. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлені такі обставини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.08.2014 сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 серпня 2014 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 39. Від шлюбу у сторін народились діти, а саме: - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ); - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.03.2015, яке видане відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області; - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.03.2015, яке видане відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області. Станом на дату подання позовної заяви до суду діти сторін неповнолітні. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких підстав. У силу ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує з позовної заяви, в подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, вони втратили почуття любові один до одного, позивач не має намірів відновлювати стосунки. Судом на підставі викладених у позовній заяві обставин, які відповідачка [PERSON] у поданій письмовій заяві визнала, встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved