Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

15.10.2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому прохає шлюб зареєстрований 19 листопада 2011 року Виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис 286, розірвати. Посилається на припинення сімейно-шлюбних відносин і втрату взаємних почуттів через різні погляди на життя. Подружнє життя з відповідачем не склалося через часті сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали чужими людьми. Шлюб носить формальний характер, тому прохає його розірвати. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави суду від 17.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 20.10.2025 року відповідач надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. 10.12.2025 року позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та зазначила, що в шлюбні відносини припинили з жовтня 2025 року. До заяви додала оригінал свідоцтва про шлюб. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 19 листопада 2011 року Виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, між сторонами укладено шлюб, актовий запис 286. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з жовтня 2025 року, відновлювати які не бажають. Фактично сім`я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Примирення між подружжям не можливе, тому суд вважає необхідним шлюб розірвати. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114\~Сімейного кодексу\~України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтовано, та підтверджено доказами, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не наполягала на зміні прізвища на дівоче після розірвання шлюбу. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно частини 1статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідач визнав позов до першого судового засідання, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 605 грн. 60 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 605 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved