Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

26.02.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» - Боденко А.А. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12162,50 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 08.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір позики № 42977. 29.10.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛ. ЕН. ГРУП» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 291024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 42977 від 08.04.2024 року перейшло до ТОВ Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Згідно п. 2.1. Договору Відповідач отримав позику у розмірі 3500,00 гривень. У п. 2.2. Договору вказано, що строк позики Договору (первісний строк кредитування) складає 15 днів. Згідно з п. 2.3. Договору процентна ставка (базова) /день складає 2.5% фіксовано. Датою подання позики вважається 08.04.2024 року. Дата повернення позики (останній день) 23.04.2024 року. Денна процентна ставка/день, % (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності протягом первісного строку кредитування) складає 1.5%. Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період воєнного стану у період існування такого обмеження)-2,5%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 13852,27%. Орієнтовна загальна вартість позики 4287,50 грн. Згідно договору позики № 42977 від 08.04.2024року грошові кошти були перераховані на електронний платіжний засіб № [NUMBER] . Договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monto.com.ua та підписання Договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Договору, Правилами надання грошових коштів у позику, з якими він ознайомився перед підписанням договору позики та отриманням кредиту. Факт перерахування коштів підтверджується Платіжною інструкцією/ Операцією номер 4b535009-3f6b-43bb-a66a-82ae5fbe2fc6 від 08.04.2024 року, з якої вбачається, що ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" перерахувало на користь [PERSON] на картку [NUMBER] (MASTERCARD) грошові кошти у сумі 3500,00 грн. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Договір та Правила надання фінансових кредитів перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті http:/monto.com.ua/ у розділі Розкриття інформації. Таким чином, договір позики № 42977 був підписаний 08.04.2024року о 15-47 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 7g1Ex4 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monto.com.ua. Кредитні кошти були відправлені Відповідачу 08.04.2024року на платіжну картку [NUMBER] (MASTERCARD), що підтверджується Платіжною інструкцією/ Операцією номер [NUMBER] -3f6b-43bb-a66a-82ae5fbe2fc6. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором № 42977 від 08.04.2024 станом на 29.10.2024 року становить 12162,50 гривень, яка складається з: - 3500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; - 8662,50 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Позивач просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитними договорами у розмірі 12162,50 грн, та судові витрати у розмірі 2422,40 грн., та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2025 позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» було задоволено повністю. Ухвалою суду від 06.10.2025 за заявою відповідача, інтереси якої представляє адвокат Скользнєва В.В., заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2025 було скасовано, справу призначено до нового судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15.10.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Скользнєвої В.В. надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» звернулись до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просили стягнути заборгованість за кредитним договором №42977 від 08.04.2024 р. в загальному розмірі 12 162,50 грн., яка складається з: - 3500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 8662,50 грн. заборгованість по процента. Відповідач не погоджується з позовною заявою в повному обсязі у зв?язку із наступним: 2. Щодо неналежних документів наданих до позовної заяви: В матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно договору. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданих Апелянту кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів не є можливим. ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» через партнера ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» без будь-яких договорів про організацію переказу грошових коштів було нібито видано відповідачу кошти на картковий рахунок за номером картки [NUMBER] . Позивачем також не надано до позовної заяви доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС», яке здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача, а саме щодо спірного договору. Навпаки, в наданій «квитанції» взагалі не вказано, що ці гроші надаються на виконання умов кредитного договору №42977. Сама по собі квитанція не містить ні електронного підпису ні печатки, що повністю йде в супереч того, що це є належний бухгалтерський документ, який би підтверджував фактично якусь банківську операцію. В матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно договору. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданих відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів не є можливим. Враховуючи зазначене, підстави до задоволення позову відсутні, з огляду на не доведеність позивачем факту надання відповідачу кредиту в сумі, зазначеній в позовній заяві. Сам по собі «копія платіжної інструкції» не є документом первинного бухгалтерського обліку, який би підтверджував факт переказу коштів на рахунок Апелянта. Так, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З урахуванням викладеного позивач не довів факту надання коштів позичальнику оскільки не надав відповідних доказів (зокрема виписки за картковими рахунками позичальника). Будь-яких доказів того, що прихований номер картки належить саме апелянту також немає. Слід додатково зазначити, що саме номер картки не є конфіденційною інформацією, яку варто приховувати. Отже, наданий документ під назвою Копія платіжної інструкції» не відображає дійсної банківської операції щодо перерахування коштів ТОВ "Сіроко Фінанс" відповідачу [PERSON] оскільки не містить відповідних реквізитів, передбачених для банківських документів. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховним Судом у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц зроблені наступні висновки. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Розрахунок заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. У матеріалах справи міститься посилання на такі загальні умови на веб-ресурсах кредиторів. Разом з тим, розпорядником інформації на таких веб-сайтах є безпосередньо первинні кредитори, які мають права адміністратора сайту та можливість у будь-який час, в односторонньому порядку, вносити зміни в такі умови надання кредитів населенню. Саме тому такі не підтверджують, що позичальник ознайомився в момент укладення кредитного договору саме з тими, а не іншими умовами. Вказане узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Тобто, стверджуючи про факт надання відповідачу кредиту шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які надані відповідачем первісним кредиторам, позивач не надав до суду жодного належного доказу, яким би підтвердив викладені обставини. За таких умов в позові не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому Позивачем розмірі, а також відповідно і користування ними, тому відсутні підстави для їх стягнення. Так, Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року, у справі 161/16891/15-ц з посиланням на ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердив, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі №553/1325/14-ц, у якій суд зазначає: «відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач у порушення вимог частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року не довів належними доказами (первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») наявність вказаної у розрахунках заборгованості у відповідача перед банком». Таким чином, за наявними розрахунками позивача без первинних документів неможливо перевірити зазначену позивачем суму заборгованості, як і неможливо перевірити сам факт надання кредитних коштів позичальникові у відповідному розмірі. Правова позиція щодо необхідності дослідження саме первинних документів в справах про стягнення кредитної заборгованості також знаходить відображення у постанові Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Отже, Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданих відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів не є можливим. 3. Щодо відсутності належних доказів правонаступництва: Відповідно до наданого Договору факторингу №291024, а саме п. 2.1.3 Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в день підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо Боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги. Однак, матеріали справи взагалі не містять жодного реєстру прав вимог, де б було вказано дані Боржника та дійсно відносини щодо його боргу, які б могли виникнути після укладення договору факторингу між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП». У зв`язку із цим вважаємо, що наразі ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» не підтвердило належним чином перехід права вимоги, а тому вони є не належним Позивачем по справі. 4. Щодо строку договору: За змістом вказаного Договору позики встановлено істотні умови договору, знижену процентну ставку по Договору, процентну ставку за понадстрокове користування позикою, порядок та умови надання кредиту, порядок обчислення процентів, порядок зміни процентів, пролонгація строку кредиту, права та обов`язки сторін, порядок повернення кредиту та сплати процентів, відповідальність сторін, порядок внесення змін та доповнень, припинення, розірвання договору, порядок взаємодії за договором. Пунктом 2.2. Договору визначено одну з істотних умов цього договору, а саме умова про строк. Так, у тексті Договору зазначено: «Строк позики 15 днів». У позовній заяві ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» вважає правомірним нарахування відсотків у розмірі 8662,50 грн. Згідно п. 2.3. Договору Позики №42977, встановлено орієнтовну загальну вартість кредиту у розмірі 4287,50 грн. Відповідач заперечує щодо дій кредитора нараховувати відсотки понад строк користування кредитом. Абз 4) ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" зазначається, що загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Вказаний абзац не передбачає можливості автоматичної зміни строку кредитування та відповідно, строку нарахування відсотків. Відповідно до усталеної судової практики, після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. 5. Щодо стягнення судових витрат: Згідно з п. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 15.07.2025 р. між [PERSON] та адвокатом Скользнєвою Валерією Владиславівною було укладено договір про надання правової допомоги. На підтвердження понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в надаємо акт здачі прийняття наданих послуг від 15.07.25 р. та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 15.07.25 р. на суму 8 000,00 грн. та договір про надання правової допомоги. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 11.11.2025 від представника позивача ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» - Боденко А.А. до суду надійшло клопотання про витребування з АТ «Універсал Банк», 04080, м. Київ, вул. Оленівська, буд. 23, наступну інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжну карту [NUMBER] ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за 08.04.2024 року; надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою [NUMBER] за 08.04.2024 року. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2025 було задоволено клопотання представника позивача про витребування додаткових документів. 08.12.2025 від АТ «Універсал Банк» до суду надійшли витребувані документи та інформація. Представник позивача ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» - Боденко А.А. в судове засідання не прибула, подала заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не прибули, від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність сторони відповідача, в задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів, та за відсутності сторін. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд у суду наявні підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 08.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір позики № 42977 (арк. 14-16). Згідно п. 2.1. Договору Відповідач отримав позику у розмірі 3500,00 гривень. У п. 2.2. Договору вказано, що строк позики Договору (первісний строк кредитування) складає 15 днів. Згідно з п. 2.3. Договору процентна ставка (базова) /день складає 2.5% фіксовано. Датою надання позики вважається 08.04.2024 року. Дата повернення позики (останній день) 23.04.2024 року. Денна процентна ставка/день, % (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності протягом первісного строку кредитування) складає 1.5%. Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період воєнного стану у період існування такого обмеження)-2,5%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 13852,27%. Орієнтовна загальна вартість позики 4287,50 грн. Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом строку, визначеного п.п. 2.2. п. 2 Договору, та що Позикодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом всього Строку Позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між Позикодавцем та Позичальником додаткової угоди до Договору. У п.3. Договору зазначено, що Позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.4. Договору Сторони погодили, що у випадку неповернення Позичальником позики до визначеної у ст.2 Договору/додатковими угодами дати повернення позики, Позичальник отримує право користування коштами позики протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами (без застосування по відношенню до Позичальника штрафних санкцій, у тому числі процентної ставки за понадстрокове користування Позикою), за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 Договору. Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3. п. 2 Договору. Товариство залишає за собою право на власний розсуд зупинити нарахування процентів до спливу строку, протягом якого здійснюється нарахування процентів (арк. 14-16). Згідно договору позики № 42977 від 08.04.2024 року грошові кошти були перераховані на електронний платіжний засіб № [NUMBER] . Згідно довідки про укладання договору (ідентифікацію) договір кредитування був підписаний відповідачем [PERSON] електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступнийзокрема через сайт Товариства за допомогою одноразового ідентифікатора 7g1Ex4 08.04.2024 о 15:47 год. (арк. 18). Факт перерахування коштів підтверджується Платіжною інструкцією/ Операцією номер 4b535009-3f6b-43bb-a66a-82ae5fbe2fc6 від 08.04.2024 року, з якої вбачається, що ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" перерахувало на користь [PERSON] на картку [NUMBER] (MASTERCARD) грошові кошти у сумі 3500,00 грн. (арк. 13). Згідно відповіді АТ «Універсал банк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну карту № [NUMBER] , номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою [NUMBER] за 08.04.2024 року: [NUMBER] . Згідно інформації по картці [NUMBER] за період 08.04.2024-08.04.2024 08.04.2024 15:47:38 на даний картковий рахунок власником кого є [PERSON] було перераховано кошти в сумі 3500,00 грн деталі операції PAY*BVRG. 29.10.2024 р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛ. ЕН. ГРУП» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 291024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 42977 від 08.04.2024 року перейшло до ТОВ Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (арк. 34-42). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 42977\~від 08.04.2024\~станом на\~29.10.2024\~року становить\~12162,50\~гривень,\~яка складається\~з:\~3500,00\~грн -\~заборгованість за\~тілом кредиту;\~8662,50\~грн -\~заборгованість за\~нарахованими процентами\~(арк.\~22-24). Суд звертає увагу на той факт, що виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, оскільки містить детальний опис нарахованої заборгованості, зокрема, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом. 29.11.2024 року позивач оформив і направив на адресу відповідача письмову вимогу про погашення заборгованості, проте зазначена вимога залишилась без задоволення (арк. 21). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Матеріали справи не містять доказів того, що правочин або окрема його частина були б визнані недійсними у судовому порядку. Отже, суд виходить із презумпції правомірності укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, оскільки зворотного на засадах змагальності сторонами не доведено (ст. ст.\~204,\~217,639 ЦК України). Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статей\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобов`язання, сплата неустойки, що передбачено статей\~549,\~611 Цивільного кодексу України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~статей 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно частини 2\~статті 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~статті 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини другої\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Враховуючи надані суду докази, суд вважає доведеним та не спростованим факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором № 42977 від 08.04.2024 року у сумі 3500,00 грн, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Доводи представника відповідача [PERSON] адвоката Скользнєвої В.В., викладені в відзиві на позовну заяву про неналежність документів на підтвердження перерахування коштів відповідачу позивачем, доказів на підтвердження правонаступництва, строку договору, стягнення судових витрат не знайшли свого підтвердження та не були доведені представником відповідача. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на правничу допомогу. Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, на підтвердження яких надані копії: договору про надання правової допомоги № 4 від 02.12.2024 року, укладеного між адвокатом Боденко А.А. та ТОВ «ФК «ЕЛ. ЕН. ГРУП»; детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Боденко А.А. на виконання умов договору про надання правової допомоги № 4 від 02.12.2025, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості; акту прийому-передачі наданих послуг від 17.12.2024 з переліком та обсягом наданих правових послуг щодо стягнення заборгованості [PERSON] ; копії свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю серія ХВ № 002494 від 14.04.2021 на ім`я Боденко А.А. ордеру на надання правничої допомоги від 20.02.2025 (арк. 45-50). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн (сім тисяч гривень 00 копійок).

Outcome: approved