Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У вересні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 16.09.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 497865792 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, підписаний у порядку статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами договору кредитор взяв на себе зобов`язання надати позичальникові грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами банківської картки, зазначеної відповідачем. Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. 28.11.2018 між первісним кредитором та товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (далі Договір факторингу 1). У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. 05.08.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (далі - Договір факторингу 2). Крім того, 04.06.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ОНЛАЙНФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю (далі - Договір факторингу 3), відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги боржників, у тому числі до відповідача за кредитним договором № 497865792 від 16.09.2020. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 04.06.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙНФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 40 920,00 грн, яка складається з: 30 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10 920,00 грн - заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом. Ураховуючи не виконання [PERSON] умов договору, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 497865792 від 16.09.2020 у загальному розмірі 40 920,00 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 12.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та витребувано докази, що містять банківську таємницю. У судове засідання представник позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позов просив задовольнити та висловив згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання рекомендованого поштового повідомлення за зареєстрованим місцем проживання, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з положеннями частини 8 статті 178, частини 4 статті 223 та частини 1 статті 280\~ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до зазначених правовідносин, суд дійшов до таких висновків. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.09.2020 товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідач [PERSON] уклали договір № 497865792, який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 21 на звороті - 23). Відповідно до п. 1.1 зазначеного Договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 30 000 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Згідно з п. 1.2, 1.3 зазначеного Договору кредит надається строком на 56 днів. Строк дії Договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку, на який надано Кредит, але в будь-якому разі діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Відповідно до п. 1.4 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,90 % річних, що становить 0,65 % в день від суми Кредиту за час користування ним (далі - Дисконтна процентна ставка). Пунктом 1.5 Договору визначено, що на умовах, викладених в п. 1.6. Договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 237,90 % річних, що становить 0,65 % в день від суми кредиту за час користування ним (далі - Базова процентна ставка). Відповідно до п. 1.6 Договору умови нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен із чергових платежів здійснений не пізніше строку, зазначеного в Графіку платежів за цим Договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим Договором за цим Договором умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою, починаючи з наступного дня, що слідує за Датою платежу. У разі, якщо Позичальник погасить прострочену заборгованість за Договором, умови у вигляді нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. За п. 4.2 Договору зазначено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем, в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши 16.09.2020 на платіжну картку відповідача кошти у розмірі 30 000 грн (а.с. 35, 38). Відтак, у межах строку користування кредитом відповідач зобов`язаний був повертати товариству кредит і сплачувати проценти за погодженою сторонами ставкою, однак належним чином не виконував свої зобов`язання. 28.11.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с. 46-51). 28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022 та 31.12.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено додаткові угоди № 19, 26, 27, 31 та 32 про продовження дії договору (а.с. 51 на звороті - 59). 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого та додаткових угод від 03.08.2021, 30.12.2022 ТОВ «ФК «ОНЛАЙНФІНАНС» набуло право Нового кредитора до відповідача, який згідно з Реєстром прав вимоги № 121 від 16.02.2021 до Договору факторингу мав непогашену заборгованість за кредитним договором на загальну суму 40\~920,00 грн (а.с. 61-67). У подальшому, на підставі договору факторингу № 04/06/25-Ю, укладеного 04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 497865792 від 16.09.2020, який згідно з Реєстром боржників № 9 від 30.05.2023 мав непогашену заборгованість за кредитним договором у розмірі 40\~920,00 грн, яка складається з: 30\~000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10 920,00 грн - заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом (а.с. 58, 69-75). Згідно зі складеною позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» випискою з особового рахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором № 497865792 від 16.09.2020 станом на 25.06.2025 становить 40\~920,00 грн, яка складається з: 30\~000,00 грн -заборгованість за тілом кредиту; 10 920,00 грн - заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом (а.с. 81 на звороті). Як вбачається з відповіді на витребувану судом інформацію стосовно рахунків [PERSON] , наданою АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», на ім`я [PERSON] в банку було емітовану карту № [NUMBER] , на яку здійснено переказ коштів 16.09.2020 в розмірі 30\~000,00 грн. На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з відповідним позовом. Натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність у відповідача заборгованості у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не містять. Зазначена сума заборгованості відповідачем не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань за кредитним договором ним до суду не надано. Норми права, які були застосовані судом За правилами статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Вимогам ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно - правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Правилами ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікаторалфавітно - цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно - телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За змістом частин 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Як унормовано вимогами ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України. Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу (ч. 1, 2 ст. 1081 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зі змісту та форми укладених послідовно між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» договорів факторингу судом не встановлено обставин, які би свідчили про їх нікчемність. Доказів того, що зазначені договори факторингу визнані судом недійсними матеріали справи не містять. Таким чином, на підставі вищезазначених укладених договорів факторингу від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право дійсної грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 596408635 на суму 40 304,88 грн, з яких : 8 400,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 31 904,88 грн - заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом. Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. Мотивована оцінка та висновки суду У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Відповідно до ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування таких обставин щодо заперечень проти позову. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надавала своєчасно ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати коштів, суд вважає позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати При розподілі судових витрат суд керується статтею 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із копій договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 та протоколу погодження вартості послуг, додаткової угоди №25770512971 до договору про надання правничої допомоги від 05.06.2025, акту прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 24 квітня 2012 року № 4956, довіреності від 05.06.2025, судом встановлено, що адвокатом Тараненком А.І. надавалася правнича допомога ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у цій справі. Загальна вартість послуг становить 7000 гривень. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ст.\~4\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст.\~137\~ст.\~4\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Ураховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог співмірності, розумності і справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3 000 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, суд звертає увагу, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу не є позовними вимогами в розумінні вимог ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved