Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовує тим, що на її утриманні та вихованні перебуває спільна дитина [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Батько останньої [PERSON] є її братом, який перебував на службі в ЗСУ та на даний час зник безвісти, тоді як мати [PERSON] - [PERSON] не бере участі у вихованні своєї малолітньої доньки, морально та матеріально її не підтримує, припинила спілкування з останньою, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Крім того, [PERSON] є дитиною з інвалідністю та потребує лікування. [PERSON] проживає разом з нею та вона для останньої створила всі необхідні умови для повноцінного розвитку, в зв`язку з чим позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 68,зворот). Представник позивачки [PERSON] - адвокат Струць Т.І. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, вказавши, що відповідачка по справі [PERSON] не займається утриманням та вихованням своєї доньки [PERSON] , припинила з нею спілкування, морально та матеріально останню не підтримує, не цікавиться її життям та здоров`ям, не має бажання спілкуватися зі своєю донькою, яка залишилася проживати разом із сестрою свого батька - позивачкою по справі [PERSON] та перебуває на її повному утриманні. [PERSON] веде аморальний спосіб життя та зловживає алкогольними напоями. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (а.с. 69). Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - виконавчого комітету Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 68). Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка по справі [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 11 січня 2018 року (а.с. 8,зворот). Як видно з копії повідомлення Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, місце проживання (перебування) [PERSON] не відоме (а.с. 9,зворот). Відповідно до копії Довідки садівничого товариства «Астра», [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] постійно проживають на території дачного товариства «Астра» у приватизованому будинку та земельній ділянці. На даний час [PERSON] відсутній у зв`язку зі службою у ЗСУ. Під час відвідування [PERSON] за місцем її проживання було зафіксовано тимчасове проживання у неї племінниці [PERSON] з 23.01.2025 року. Умови для проживання задовільні (а.с. 9). Таким чином, судом встановлено, що на даний час малолітня [PERSON] проживає за однією адресою з [PERSON] . Судом також встановлено, що [PERSON] є дитиною інвалідом, що підтверджується копією медичного висновку № 49 на дитину інваліда віком до 16 років (а.с. 10), копією виписки № 7266 із медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 10,зворот), копією Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда (а.с. 11), копією довідки про надані реабілітаційні послуги та результати комплексної реабілітації (абілітації) (а.с. 87). Як видно з копії повідомлення КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради від 11.11.2025 року № 01-14/843, [PERSON] перебуває під наглядом КНП «Сімейна поліклініка» ЧМР та за станом здоров`я потребує санаторно-курортного лікування та оздоровлення (а.с. 91). Згідно відомостей про справи Новозаводського районного суду м. Чернігова та Ічнянського районного суду Чернігівської області, відповідачка [PERSON] протягом 2025 року неодноразово притягувалася до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 184 та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 98). Враховуючи вищевикладене, поважної причини, яка б перешкоджала відповідачці виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, судом не встановлено. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 даної Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Як встановлено абзацами 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як зазначено в ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 28.07.2025 року № 318, служба у справах дітей Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 44-45). Досліджені в судовому засіданні матеріали справи підтверджують факт невиконання відповідачкою [PERSON] батьківських обов`язків відносно малолітньої [PERSON] , яка протягом тривалого часу матеріально малолітню дитину не утримувала, іншої допомоги на утримання доньки не надавала, не приймала будь-якої участі у вихованні та житті останньої, не цікавилася її моральним, духовним та фізичним розвитком, не надавала дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяла засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляла інтересу до її внутрішнього світу, не прагнула відновити спілкування з дитиною та реалізувати свої батьківські права, на даний час своєї поведінки не змінила, веде аморальний спосіб життя та зловживає алкогольними напоями, а тому остання фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманні своєї доньки та реально не бере ніякої участі у її житті, хоча будь-яких об`єктивних причин, пов`язаних зі станом фізичного або психічного здоров`я, які б перешкоджали відповідачці виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, судом не встановлено, місце проживання відповідачки не відоме. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини - доньки [PERSON] в зв`язку з нехтуванням нею своїх батьківських обов`язків, в той час як позивачка утримує останню, яка проживає разом з нею, а [PERSON] не виконує обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання доньки, постійно змінює місце проживання та зловживає спиртними напоями, а тому суд вважає за необхідне, враховуючи інтереси дитини, позбавити відповідачку батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідачки слід стягнути судові витрати на користь позивачки в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Outcome: approved