Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин зі своїм батьком [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що згідно висновку № 649 від 04 листопада 2025 року про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, батькові заявника рекомендовано соціальну послугу догляд вдома, так як він тривалий час хворіє та потребує стороннього догляду. Заявник, як рідний син [PERSON] , здійснює такий догляд, оскільки батькові в силу свого віку та захворювання важко самостійно впоратися із важливими життєвими (в тому числі і побутовими) питаннями. З метою видачі акту про встановлення факту здійснення постійного догляду за батьком заявником було звернуто до Ананьївської міської ради з відповідною заявою. Проте йому було відмовлено у видачі акту у зв`язку з різночитанням прізвищ, а саме: прізвище заявника в документах, долучених ним до заяви значиться як « [PERSON] », а у висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, прізвище батька заявника, якому рекомендовано соціальну послугу догляд вдома, - як « [PERSON] ». Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин зі своїм батьком, оскільки позбавлений можливості в інший спосіб підтвердити цей юридичний факт. Ухвалою суду від 01 грудня 2025 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено судове засідання (а.с.29). Заявник [PERSON] на розгляд справи не прибув. Натомість поштовим відправленням надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, заяву підтримує в повному обсязі. Також зазначає про відмову від клопотання про допит свідків у зв`язку з неможливістю забезпечення їх участі в судовому засіданні (а.с.37). Заінтересована особа [PERSON] на розгляд справи не прибув. Натомість поштовим відправленням надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, вимоги заяви підтримує (а.с.39). Представник заінтересованої особи Ананьївської міської ради в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. Це підтверджує довідка про доставку електронного листа (а.с.31). Водночас 03 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник Ради, в особі її Голови, Тищенко Ю.С. надав клопотання, в якому просить здійснити розгляд справи без участі представника заінтересованої особи. Розгляд заяви залишає на розсуд суду та просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник зазначає, що права та обов`язки осіб, які беруть участь у цивільному судочинстві відомі та зрозумілі. Інших заяв, клопотань, відводів не має (а.с.35). Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. Відповідно до частини четвертої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи (а.с.30, 31, 41), заяви/клопотання заявника та заінтересованих осіб про розгляд справи за їх відсутності (а.с.35, 37, 39), суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В частині першій статті 4 ЦПК України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно з частиною другою статті 19, частиною першою статті 293 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у тому числі в порядку окремого провадження. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України). Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (див. постанову Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23)). В постанові від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: «В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів». Аналогічними критеріями керувалась Велика Палата Верховного Суду в постановах\~від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18),\~від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23). В пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17, зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. В пункті 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року\~«Про судову практику у справах про спадкування» зазначено якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, тощо. В пункті\~7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня\~1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 273 ЦПК України (натепер п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин зі своїм батьком [PERSON] , оскільки позбавлений можливості в інший спосіб підтвердити цей юридичний факт. Встановлення факту\~родинних відносин\~заявникові необхідно\~для отримання\~ним акту про встановлення факту здійснення постійного догляду за батьком. Так, відповідно до пункту 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду. За висновком\~№ 648\~від 04\~листопада 2025\~року лікарсько-консультативної\~комісії Комунального\~некомерційного підприємства\~«Ананьївська багатопрофільна\~міська лікарня\~Ананьївської міської\~ради» громадянин [PERSON] , [INFO] , самостійно обслуговувати себе не може, потребує постійного стороннього догляду (а.с.20). Згідно висновку № 649 від 04 листопада 2025 року про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, громадянину [PERSON] , [INFO] , рекомендовано соціальну послугу у виді догляду вдома (а.с.19). За висновком №\~650\~від 04\~листопада 2025\~року лікарсько-консультативної\~комісії Комунального некомерційного підприємства «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня Ананьївської міської ради» громадянин [PERSON] , [INFO] (заявник), може надавати соціальні послуги (а.с.21). У зв`язку з наведеним та здійсненням догляду за батьком, заявник звернувся до Ананьївської міської ради з заявою про видачу акту про встановлення факту здійснення постійного догляду за батьком. Листом від 17 листопада 2025 року за вихідним № 04-26/3426 заявникові було повідомлено, що за результатами розгляду заяви прийнято рішення про відмову у видачі акту про встановлення факту здійснення постійного догляду за батьком у зв`язку з різночитанням прізвищ заявника та особи відносно якої заявник здійснює догляд, а саме: прізвище заявника в документах, долучених ним до заяви значиться як « [PERSON] », а у висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, прізвище батька заявника, якому рекомендовано соціальну послугу догляд вдома, - як « [PERSON] » (а.с.10-11). Судом встановлено, що згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 10 грудня 2014 року Ананьївським РС ГУ ДМС України в Одеській області, заявник іменується як: [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Ананьїв Одеської області (а.с.6). Відповідно, будучи власником зазначеного паспорта громадянина України, заявникові видаються/оформлюються документи саме на прізвище « [PERSON] ». Зокрема, 04 листопада 2025 року заявникові на підставі паспорту - документа, що посвідчує його особу, було видано висновок № 650 лікарсько-консультативної комісії, що він як [PERSON] може надавати соціальні послуги (а.с.21). В той же час, заявникові відмовлено у видачі акту про встановлення факту здійснення постійного догляду за батьком у зв`язку з тим, що прізвище батька у висновку № 649 від 04 листопада 2025 року про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, значиться як «Лизогубенко». Тобто, не прослідковується родинний зв`язок між заявником та особою, за якою заявник здійснює догляд. З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 2000 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, вбачається, що його власник іменується як: [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Новогеоргівка Ананьївського району Одеської області (а.с.12). Відповідно, будучи власником зазначеного паспорта громадянина України, особі видаються/оформлюються документи саме на прізвище « [PERSON] ». Зокрема, 04 листопада 2025 року на підставі паспорту - документа, що посвідчує його особу, було видано висновок № 648 лікарсько-консультативної комісії, що [PERSON] не може самостійно обслуговувати себе та потребує постійного стор нього догляду (а.с.20). Відповідно і у висновку № 649 від 04 листопада 2025 року про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, зазначено, що громадянину [PERSON] рекомендовано соціальну послугу у виді догляду вдома (а.с.19). На підтвердження факту родинних відносин, а саме те, що заявник є сином [PERSON] , за яким він здійснює догляд як за батьком, заявником надано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 квітня 1978 року Ананьївським районним відділом запису актів громадянського стану Одеської області, згідно якого в графі «Батько» записаний - « [PERSON] , украинец» (мовою оригіналу) (а.с.16), що відповідає запису на сторінці, яка заповнюється російською мовою, в паспорті серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 2000. Судом встановлено, що помилка в написанні прізвищ в паспортах заявника [PERSON] та його батька [PERSON] пов`язана з різним відтворенням їх прізвища російською мовою « [PERSON] » українською мовою. Так, з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я заявника, зокрема, сторінки, яка заповнюється російською мовою, вбачається, що його видано на ім`я « [PERSON] , [INFO] , город Ананьев Одесской области». При заповненні сторінки паспорту українською мовою прізвище власника паспорту « [PERSON] » в перекладі з російської мови на українську мову було зазначено як « [PERSON] ». З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я батька заявника, зокрема, сторінки, яка заповнюється російською мовою, вбачається, що його видано на ім`я « [PERSON] , [INFO] , село Новогеоргиевка Ананьевкого района Одесской области». В той же час, при заповненні сторінки паспорту українською мовою прізвище власника паспорту « [PERSON] » в перекладі з російської мови на українську мову було зазначено як « [PERSON] ». Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином,\~повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що заявником підтверджено причини та підстави звернення до суду, а також юридичні наслідки, які можуть породити у зв`язку з встановлення вказаного факту (отримання акту про встановлення факту здійснення постійного догляду за батьком), суд дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин зі своїм батьком [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 319 ЦПК України в рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved