Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на домогосподарство та земельну ділянку. На підставу своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Після її смерті залишилися домогосподарство, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який побудований у\~1960\~році за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер: 7124085400:01:000:0126, яка знаходиться в с. Лагедзене, Тальнівській міській громаді Звенигородського району Черкаської області. Площа земельної ділянки становить 2,20 га. Після смерті баби у неї залишилося двоє синів - [PERSON] , батько позивачки та [PERSON] дядько позивачки. Батько позивачки [PERSON] , виїхав в росію та отримав громадянство росії. Востаннє приїжджав в Україну у\~2021\~році провідати хворого брата. Дядько позивачки [PERSON] , хоч і був громадянином росії, проте постійно проживав в Україні зі своєю матір?ю, бабусею позивачки, в с. Лагедзене, Тальнівській міській громаді, Звенигородського району Черкаської області і після смерті своєї матері прийняв спадщину шляхом фактичного проживання на день смерті зі спадкодавцем. При цьому, жодних документів щодо спадкування він не оформляв. [INFO] дядько позивачки [PERSON] , помер. За життя у нього не було дружини та дітей. Відповідно, найближчими родичами, які можуть бути спадкоємцями [PERSON] є його брат, батько позивачки [PERSON] та його доньки - [PERSON] та [PERSON] . Сестра Позивачки, [PERSON] , не претендує на спадкування майна після смерті їх баби та дядька. Таким чином, єдиним спадкоємцем, який бажає оформити спадщину, є [PERSON] . Позивач звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини та у зв`язку з тим, що позивачкою не було подано відомостей про склад осіб, які прийняли спадщину. Через відмову приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, позивач не може оформити право власності на домоволодіння та земельну ділянку у зв`язку з чим вона вимушена звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоч завчасно повідомлялися про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоч завчасно повідомлявся про час і місце розгляду справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: У відповідності до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220,\~1221,1223 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно ст.ст.1268-1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.ст.1269,\~1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строку шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України). Виходячи з викладеного вище можливо зробити висновок, що прийняття спадщини за законом є правом спадкоємця і залежить виключно від його власного волі. Для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строки передбачені законодавством. Судом встановлено, що відповідно до Постанови приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.06.2025 [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті [INFO] [PERSON] відмовлено. Відмова нотаріуса аргументована тим, що заявником не було подано відомостей про склад осіб, які прийняли спадщину, його заяву подано після закінчення 6-ти місячного строку з дня відкриття спадщини (смерті спадкодавця). Як вбачається з матеріалів справи, позивач не проживала постійно із спадкодавцем та пропустила строк для прийняття спадщини. Також з матеріалів справи вбачається, що позивач не зверталась до суду з позовом про призначення додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Таким чином, позивач вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] та не набула права власності на його майно. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, зокрема на нерухоме майно (будівлі, квартири, земельні ділянки тощо). Можливість виникнення права власності безпосередньо на підставі рішення суду передбачено лише у статтях 335 (набуття права власності на безхазяйну річ) та 376 (самочинне будівництво) ЦК України, в усіх інших випадках право власності набувається з незаборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ст.328 ЦК України). В свою чергу, рішення суду про визнання права власності на підставі ст.392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах (тобто позивач вже став власником спірного майна, а не намагається ним стати через пред`явлення позову), у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно на підставі ст.392 ЦК України є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна. Тобто метою подання такого позову згідно ст.392 ЦК України є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб`єктивного права особою. Враховуючи те, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини та не зверталась до суду з позовом про призначення додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а лише бажає оформити спадщину, то, на думку суду, звертаючись з позовом про визнання права власності на спадкове майно позивач обрала невірний спосіб захисту порушеного права, тому відсутні підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно і тому суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed