Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~В травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № 75311157 від 19.08.2021 року в сумі 36\~130,64 грн, витрат зі сплати судового збору в сумі 3\~028,00 грн та витрат на правову правничу допомогу у сумі 13\~000,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем 19 серпня 2021 року укладено Договір № 75311157 на суму 10\~607,00 грн. строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99%, за кожен день користування кредитом. Договір був укладений у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. \~ \~ \~ \~27.01.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір № 27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75311157. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75311157. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділо правом вимоги до відповідача за договором № 75311157. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 75311157 від 19.08.2021 р. що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 36\~130,64 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10\~607,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 25\~329,52 грн, інфляційні збитку у сумі 169,71 грн та 3% річних у сумі 24,41 грн. \~ \~ \~ \~Представник позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив проводити розгляд справи за його відсутності. У разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У відзиві на позовну заяву, відповідачка вказує,що доводи позивач не заслуговую на увагу, з огляду на таке: посилання представника позивача, щодо укладення договору позики № 75311157 є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи, оскільки на фотокопії вказаного договору позики відсутні відомості про підписання договору відповідачем, як в електронному вигляді, зокрема з використання одноразового ідентифікатора, згідно правил надання позики, що містяться у матеріалах справи так і застосуванням власноруч виконаного підпису. Вищенаведене суперечить твердженням позивача про те, що вона вивчила умови оферти, а також в повній мірі та безумовно погодилась з цими умовами, свідомо прийняла пропозицію укласти договір та висловила згоду на використання одноразового ідентифікатора, якості особистого підпису договору. Отже, вважає, що між нею та позивачем не узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про відсутність її волі для укладення такого договору. В матеріалах справи відсутні докази укладення договору позики, оскільки вказаний договір не підписаний електронним підписом (одноразовий ідентифікатор відсутній). Щодо доказів її ідентифікації первинним кредитором: окремо звертає увагу суду на той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази її ідентифікації ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», зокрема відсутня довідка про ідентифікацію. До того ж, позивач не надав суду докази отримання нею листа на адресу електронної пошти (яка взагалі відсутня за текстом договору) та смс- повідомлення, про здійснення її входу на сайт первинного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, а тому в матеріалах справи відсутні докази укладання кредитного договору в електронному вигляді. Не надано доказів, які би підтверджували, що саме вона була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі, не підтверджено отримання нею логіну та паролю в системі, що нею було подано заявку на отримання кредиту, а також не надано доказів щодо зарахування коштів на платіжну картку, яка належить саме їй. Позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме їй. Щодо доказів отримання нею коштів за договором позики: із наданих позивачем документів неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних по здійсненій операції, а також даних стосовно кредитного договору, за яким здійснювались перекази. Вказані документи, на її думку, не є належними та допустимими доказами на підтвердження, факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів, а лише підтверджують проведення платежу в системі. В матеріалах справи відсутні докази отримання нею кредитних коштів, і позивач не заявляв клопотання про витребування інформації про належність платіжної картки та підтвердження зарахування грошових коштів у розмірі 10607,00 грн. У квитанції відсутні будь-які дані позичальника та відсутній номер договору позики, за яким було надіслано кредитні кошти, а тому надана позивачем квитанція, на думку відповідача, є сумнівною. Крім того, позивачем належними та допустимими доказами не доведено (не надано виписки за картковими рахунками) факт перерахування грошових коштів на рахунок відповідача (факт укладення договору кредиту) та наявність заборгованості на момент звернення до суду з позовом, у зв`язку з чим позовні вимоги не є обґрунтованими. При цьому у позовній заяві позивачем не зазначено про наявність доказів, які він не може подати разом з позовною заявою, не виконано обов`язку, що передбачений ч. 4 ст. 83 ЦПК України.Строк для подання клопотання про витребування доказів позивачем пропущений, оскільки воно не подане разом із позовною заявою. Щодо нарахування процентів за договором позики №75311157 від 19.08.2021 року: з розрахунку заборгованості первинного кредитора видно, що після закінчення строку дії договору позики первинним кредитором нараховувалися проценти згідно п. 2.3. договору. Так, відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування (строку,на який надавалась позика) внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному договорі, або внаслідок реалізації кредитором свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом (позикою) в порядку ст.1050 ч.2 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором (договором позики) проценти за користування кредитом, а також неустойку. В таких правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання віддати спливу строку кредитування (строку,на який надається позика). Законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто за період до прострочення виконання зобов`язання боржником підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. При цьому кредитний договір (договір позики) може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем ( позикодавцем) й після спливу визначеного кредитним договором ( договором позики) строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Таким чином, спираючись на наведені вище правові позиції, нарахована їй за вказаним договором позики заборгованість станом на 28.01.2021 року в загальному розмірі 36130,64 грн., з яких: 10607,00 грн. заборгованість за тілом позики, 6 332,40 грн. заборгованість за процентами за строкове користування позикою протягом періоду, на який надавалась така позивача (плата за правомірне користування відповідачем позикою), 18 997,12 грн. нараховані за період з 19.09.2021 року (дата після закінчення строку, на який надавалась позика) на підставі ст.625 ч.2 ЦК України та п.18 договору позики проценти за понадстрокове (неправомірне) користування відповідачем позикою. При цьому останній різновид процентів, нарахований на підставі ст.625 ЦК України та п.5.2. договору позики позикодавцем/позивачем за період після 18.09.2021 р. (дата закінчення договору), а відтак є неправомірним. Таким чином, вимога про стягнення процентів на суму 18 997,12 грн. є неправомірною, безпідставною,а тому задоволенню не підлягає. Щодо сплати судового збору при зверненні до суду в електронній формі відповідно до ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, враховуючи, що позовна заява подається в електронній формі, сума судового збору, що підлягає сплаті становить 2422.4 грн. (3028,00 грн. * 0,08 = 2422.4 грн.). Щодо витрат позивача на правничу допомогу: Верховний Суду постанові від 22.05.2024 у справі №205/5969/15-ц вказав, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід1950 року. Так у справі «Схід/ЗахідАльянс Лімітед» проти України» (заява №1933б/04)зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим(п.268).У постанові Великої Палати Верховного Суду ВІДІ6.11.2022 у справі№922/1964/21 зроблено висновок, що підчас вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Отже, суд може обмежити заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи з власної ініціативи. Як вбачається з позовної заяви та додатків, позивач поніс витрати на вище витрати у малозначній справі є значно завищеним, оскільки не потребують значної витрати часу. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час. Таким чином, для адвоката дана справа є звичайним спором простої складності та не потребувала значного обсягу часу для підготовки та звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Окрім того, суд вважає, що ознайомлення з матеріалами справи та складання позову не передбачають такого обсягу роботи та витрат, що зазначені у розрахунку, є не співмірними зі складністю справи, а відтак повному відшкодуванню не підлягають. Отже, враховуючи вище наведене, розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами підлягають зменшенню з 13 000,00 грн. до 3 500,00 грн. Враховуючи вище викладене, прошу суд: цивільну справу розглядати у відсутності представника позивача, в задоволенні позовних вимог відмовити, відмовити позивачу в компенсації витрат на правничу допомогу. У відповіді на відзив представник позивача вказує що враховуючи правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази, вбачається. Що між первісними кредиторами та відповідачем укладено електронний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які виникають із кредитного договору. Укладений між сторонами договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов в т.ч. порядку нарахування та оплати процентів за договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами, в порядку та на умовах визначених договором; позичальник був ознайомлений з умовами договору, висловив своє волевиявлення шляхом підписання договору, що свідчить про прийняття нею таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. Враховуючи, що ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства. Небанківські установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Отже, твердження відповідача не заслуговують на увагу. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових котів, але будь яких доказів цьому не надає. При цьому позивач зазначає, що відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою вона користується не надходили. У розрахунку заборгованості ( розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Продовження строку кредитування та авто пролонгація договору передбачені розділом 7 Правил надання грошових коштів у позику. З розрахунку заборгованості вбачається, що строк кредитування було автоматично продовжено у зв`язку із наявністю заборгованості. Доказів того, що відповідач повідомляв кредитора про небажання продовжувати строк кредитування згідно з п. 7.12. Правил матеріали справи не містять. Отже, розмір і порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави для виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Кредитний договір є дійсним як в цілому, так і в частині автоматичної пролонгації договору не оскаржувався в судовому порядку, як сторонами договору, так і будь якими іншими особами, відповідає вільному волевиявленню сторін та чинному законодавству. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056 - 1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 19.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 75311157, відповідно до умов якого відповідачу були надані грошові кошти в сумі 10\~607,00 грн, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом 1,99% , за кожен день користування кредитом, який було підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором 5BLPpc66oM ( а.с.6). Кредитні кошти у розмірі 10 607, 00 грн надані позичальнику [PERSON] шляхом прийняття ТОВ « Фінансова компанія « ФІНЕКСПРЕС» до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ- інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних договорів» ( код за ЄДРПОУ 39861924) відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», шляхом здійснення переказу на картковий рахунок № [NUMBER] хх-хххх-9859 19.08.2021 року ( а.с.13). Також, згідно меморіального ордеру № 1501617111 від 21 серпня 2021 року та виписки по рахунку: на розрахунковий рахунок [NUMBER] [PERSON] , який відкритий у АТ «Ощадбанк» було зараховано переказ у розмірі 10\~607,00 грн, також на ім`я останньої було емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладений між сторонами даної справи договір має специфіку, не властиву укладенню кредитних договорів у паперовому вигляді. Банківське обслуговування клієнтів здійснюється дистанційно, без відділень, а тому споживач самостійно розпоряджається наданими йому коштами. Погодження із Умовами та правилами обслуговування рахунків фізичної особи шляхом проставляння електронного цифрового підпису особою свідчить про належне укладання кредитного договору. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Отже, відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», договір укладається шляхом пропозиції (оферти) та її акцепту. Анкета-заява, підписана відповідачем електронним підписом (п. 6 Анкети-заяви), підтверджує її згоду з Умовами і Правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Ці документи були доступні в мобільному додатку та на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/. що відповідає ч. 4 ст. 11 Закону. Постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 підтверджує правомірність укладення таких договорів в електронній формі. Таким чином, вищенаведене свідчить про укладення сторонами в установлений законом спосіб кредитного договору, в тому числі погодження сторонами Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння ними електронного цифрового підпису. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, в постанові від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19, в якій, ухвалюючи рішення про стягнення боргу за кредитним договором, суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року в справі № 234/7159/20. Із розрахунку заборгованості наданої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вбачається, що за період з 19.08.2021 року по 27.01.2022 року заборгованість [PERSON] становить 35\~936,52 грн, з яких: 10\~607,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 25\~329,52 грн заборгованість за процентами. Зазначене узгоджується з наданою суду випискою по рахунку відповідача, в якій відображено рух коштів, а саме як встановлення кредитного ліміту, так і використання кредитних коштів. Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за якою обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, зокрема, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, підтверджують наявність заборгованості відповідача за виданим кредитом. У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 зазначено, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Це відповідає положенням\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254\~(у редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого самого змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75\~(у редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій). Анкета-заява містить реквізити рахунку, відкритого на ім`я відповідача, та підтверджує встановлення кредитного ліміту. Розрахунок заборгованості (29\~895,54,00 грн) узгоджується з умовами договору, зокрема п. 5.175.19 Розділу II Умов, які визначають наслідки прострочення. Відповідач не надала доказів погашення боргу чи спростування розрахунку, що є її процесуальним обов`язком (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Постанова Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 367/4970/13-ц зазначає, що розрахунок позивача є належним доказом, якщо боржник не надав контррозрахунку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п.1 ч.1, ст. 512 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні може відбуватись на підставі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Укладання договору факторингу відбулось у відповідності до ч.1 ст. 513 ЦК України, в якій зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові, а обсяг прав які переходять до нового кредитора, визначений в ст. 514 ЦК України та договору про відступлення права вимоги, а саме, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Обов`язок повідомлення боржника новим кредитором про відступлення права вимоги не передбачено, останній несе сам ризик настання несприятливих наслідків, в разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові. 27.01.2022 укладено договір № 27/01/2022, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75311157. Із розрахунку заборгованості наданого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» вбачається, що станом на 10.01.2023 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 75311157 становить 36\~130,64 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10\~607,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 25\~329,52 грн, інфляційні збитку у сумі 169,71 грн та 3% річних у сумі 24,41 грн. 10.01.2023 укладено договір №10-01/2023/01, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75311157. В розрахунку заборгованості за договором позики № 75311157 від 19.08.2021 року [PERSON] вказує, що її заборгованості за договором позики становить 16\~939,38 грн, яка складається з: 10\~607,00 грн заборгованість за тілом позики; 6\~332,38 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. Відповідно до п.6.5 Правил у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів. Позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний\~день понадстрокового\~користування позикою\~(або\~її частиною),\~починаючи з\~першого дня\~такого понадстрокового\~користування та\~закінчуючи днем\~повернення позики\~(або\~її частини)\~та процентів,\~але в\~будь якому\~випадку не\~більше 90\~календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Відповідно до п. 6.9 Правил Позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики (її частину) нараховуються проценти у розмірі, встановленому договором позики. У розділі 7 Правил визначено порядок продовження строку користування позикою. Так, згідно п. 7.1 Правил позичальник має право продовжити строк корисування позикою (далі - Пролонгація). За продовження строку користування . позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації. Пунктом 7.2 встановлено, що умови пролонгації вказуються в Особистому кабінеті позичальника на сайті. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник для оформлення пролонгації визначається виходячи з процентної ставки, зазначеної у Договорі позики та кількості днів, на яку позичальник бажає оформити пролонгацію. Пунктом 7.4. Правил передбачено, що Позичальник має право продовжити строк користування позикою необмежену кількість разів. Відповідно до п. 7.7. Правил Позичальник погоджується, що при обранні виду Пролонгації в Особистому кабінеті та виконанні умов, встановлених Товариством для оформлення Пролонгації та продовження строку (терміну) дії Договору позики, таке оформлення та продовження відбувається автоматично, а згода Позичальника проявляється у здійсненні дій по внесенню грошових коштів на ім`я Товариства та без будь-якого додаткового документального оформлення. У такому випадку вчинення Позичальником сукупність дій, спрямованих на оформлення Пролонгації, в тому числі внесення Позичальником грошових коштів на ім`я Товариства, є діями, які виражають намір Позичальника здійснити подовження. Відповідно до п. 7.11 Правил якщо позичальник під час внесення платежу не бажає оформлювати пролонгацію, позичальник зобов`язаний повідомити про це товариство протягом 24 годин з моменту внесення платежу. \~ \~ \~ \~ Згідно п. 9.7 Правил, якщо під час дії особливих умов виконання договору позики, встановлених для позичальника в рамках програми лояльності, позичальником було допущено порушення умов, визначених правилами програми лояльності, особливі умови виконання договору позики для позичальника втрачають силу, а нараховані згідно умов договору проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою розмір якої зазначається в договорі позики, та оплаті позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії договору позики незалежно від запропонованих особливих умов програми лояльності. \~ \~ \~ \~При укладені кредитного договору [PERSON] було повідомлено про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. Кредитний договір є дійсним як в цілому, так і в частині автоматичної пролонгації договору не оскаржувався в судовому порядку, як сторонами договору, так і будь якими іншими особами, відповідає вільному волевиявленню сторін та чинному законодавству. Оскільки [PERSON] допустила прострочення платежів щодо повернення кредиту, процентів за користування грошовими коштами, тобто не виконала зобов`язання належним чином відповідно до умов договору кредиту, ці суми підлягають стягненню з неї на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача. При вирішення питання щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд виходить з такого. Згідно з ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послу помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13 000,00 грн. позивач надав суду: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги № 487 від 01.03.2025; витяг з акту № 6 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 ( а.с.54-58). У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн, на переконання суду, не є розумними та такими, що відображають реальність адвокатських витрат, з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. На підставі викладеного, суд, з урахуванням заяви відповідача про зменшення таких витрат, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 500 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved