Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01.06.2010 Максимівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, про що зроблено відповідний актовий запис про смерть № 13. Мати позивача- [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.10.2024 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений Максимівською (Михайло-Лукашівською) сільською радою Вільнянського (Запорізького) району Запорізької області 22.04.2010, зареєстрований в реєстрі № 79, спадкоємцем у якому вказаний його син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що за даним заповітом [PERSON] отримав два свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.01.2021 на право на 7/8 часток земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 2321583000:05:001:00046 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та на 7/8 часток земельної ділянки площею 0,34 га, кадастровий номер 2321583000:05:001:0050 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України на 1/8 частку земельних ділянок [PERSON] не отримала, що не позбавляє її права власності на частки земельних ділянок. Позивач стверджує, що відповідачами по справі є рідні брат та сестра позивача - [PERSON] , [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] . Позивач зазначає, що померла [INFO] [PERSON] володіла 1/8 часткою земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 2321583000:05:001:0049 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 1/8 часткою земельної ділянки площею 0,34 га, кадастровий номер 2321583000:05:001:0050 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Постановою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори від 23.01.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом із тих підстав, що спадкоємцем документ, що посвідчує право власності на ім`я [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не наданий. Позивач зазначає, що 29.03.1961 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу за реєстром №1-2350 домоволодіння, що знаходиться в с. Максимівка Червоноармійського району Запорізької області. Позивач із посиланням на ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) стверджує, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. 11.05.1990 даний будинок пройшов реєстрацію в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації та присвоєний адрес: [ADDRESS] (попереду цифра 2 зачеркнута). Позивач просить визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] право власності на 7/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудам, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] право власності на 1/8 частки житлового будинку з господарським будівлями та спорудам, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 15.09.2025 відкрито провадження у вказаній у цивільній справі у порядку загального позовного провадження. 04.11.2025 до суду надійшли заяви відповідачів [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог. 03.12.2025 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Сашкова М.В., у якій просить розглянути справу за відсутності позивача та його представника, наполягають на задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд дослідив матеріали справи та прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01.06.2010 Максимівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17.10.2024 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка мешкала за адерсою: [ADDRESS] . Матеріали справи містять: - копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.01.2021 (спадкова справа № 358/2010, зареєстрована в реєстрі за № 39) про те, що на підставі заповіту, посвідченого Максимівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 22.04.2010, зареєстрованого у реєстрі № 79, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна померлого [INFO] [PERSON] , 1926 року народження, на 7/8 часток є його син - [PERSON] , [INFO] . Спадщина складається із права на земельну ділянку, площею 0,25 га за адресою: [ADDRESS] , що належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 04У № 0819, виданого Максимівською сільською радою народних депутатів Вільнянського району Запорізької області 16.02.1996, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю № 46, кадастровий номер 2321583000:05:001:0049, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); - копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.01.2021 (спадкова справа № 358/2010, зареєстрована в реєстрі за № 39) про те, що на підставі заповіту, посвідченого Максимівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 22.04.2010, зареєстрованого у реєстрі № 79, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна померлого [INFO] [PERSON] , 1926 року народження, на 7/8 часток є його син- [PERSON] , [INFO] . Спадщина складається із права на земельну ділянку площею 0,34 га за адресою: [ADDRESS] , що належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 04У №0819, виданого Максимівською сільською радою народних депутатів Вільнянського району Запорізької області 16.02.1996, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю № 46, кадастровий номер 2321583000:05:001:0050, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства; - копію постанови Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.01.2021 про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії із тих підстав, що спадкоємцем документ, що посвідчує право власності на ім`я померлого [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не наданий; - копію договору купівлі-продажу, укладеного 29.03.1961 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу за реєстром №1-2350 домоволодіння, що знаходиться в с. Максимівка Червоноармійського району Запорізької області; - копію технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] , складеного 11.05.1990, власник [PERSON] ; - копію витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 12.05.2025 № 227 (адреса: Запорізька область, Запорізький район, Михайло-Лукашівська територіальна громада, с. Максимівка (станом на 01.01.2021) [ADDRESS] ); - копію звіту про незалежну оцінку майна, визначення ринкової вартості житлового (садибного типу) будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - довідку виконавчого комітету Михайло-Лукашівської сільської ради від 14.02.2025 № 2-31, про те, що померла [INFO] [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті проживала одна. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 ЦК УРСР (у редакції 1963 року). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. За приписами ст. 224 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Цією ж нормою передбачалась обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Відповідно до положень ст. 153 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній, у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди». Відповідно до ст. 126 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), а також до ст. 2 Закону України «Про власність», право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Підставою виникнення права приватної власності на майно, зокрема є укладення угод, не заборонених законом. За приписами ст. 128 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до беззаперечного висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved