Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Зміст позовних вимог ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у серпні 2025 року звернулося до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 23.05.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений договір №1622834 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5000,00 грн на строк 360 днів (до 18.05.2025) з умовою сплати процентів за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,5 % на день. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 24.12.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було укладеного договір факторингу № 24122024, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передало (відступило) ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема до [PERSON] . Позивачем було нараховано відповідачу проценти за 145 календарних днів в розмірі 10875,00 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і становить 31850,00 грн, яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн; нарахованих процентів у розмірі 15975,00 грн, а також нарахованих позивачем процентів за 145 календарних днів у розмірі 10875,00 грн. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд стягнути на користь позивача із [PERSON] суму заборгованості в розмірі 31850,00 грн, сплачений судовий збір в сумі 2442,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн та в порядку частини 10-11 статті 265 ЦПК України нараховані інфляційні втрати та 3% річних відповідно до статті 625 ЦПК України. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 27.08.2025 відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд на 22.09.2025 Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві зазначив, що просить провести розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. У зв`язку з першою неявкою відповідача протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 27.10.2025. Витребувано додаткові докази по справі. Протокольними ухвалами суду розгляд справи відкладено до 19.11.2025 та до 17.12.2025 у зв`язку з ненадходженням витребуваних доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, зёявлявся до суду та цікавився перебігом справи. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останній відсутній, інформації щодо своєї адреси суду не надав, а тому відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином (а.с. 115, 124). Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов підлягає частковому задоволенню. Фактичні обставини, установлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 23.05.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений договір №1622834 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 5000,00 грн на строк 360 днів з умовою сплати процентів за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,50 % на день, та періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Також сторони також погодили графік платежів, що відображено у таблиці загальної вартості кредиту, який є додатком № 1 до договору (а.с. 78-82, 82зв., 84-85). Зазначений договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (частина 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Із врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відтак, зміст укладеного сторонами договору та умови кредитування відображені в договорі про надання споживчого кредиту № 1622834 від 23.05.2024, який підписав [PERSON] . Факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» підтверджується повідомленням ТОВ «ПЕЙТЕК», з яким кредитодавець уклав договір № 06062022-1 від 06.06.2022 про надання послуг з переказу платежів, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» здійснило переказ грошових коштів в сумі 5000 грн. на платіжну картку позичальника [PERSON] (а.с. 95). Також, зазначене підтверджується листом від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 13.11.2025 про зарахування коштів на суму 5000,00 грн на рахунок [NUMBER] від 23.05.2024 (а.с. 122). Отже ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. 24.12.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників від 24.12.2024, зокрема до [PERSON] за кредитним договором №1622834 від 23.05.2024 в якому 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15975,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 2500 сума заборгованості за пенею (а.с. 56-59, 92). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» повідомило [PERSON] шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну адресу останнього, зазначену відповідачем при укладенні кредитного договору (а.с. 86). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже,\~враховуючи досліджені\~судом докази,\~а також\~установлені обставини\~та положення\~зазначених вище\~норм права,\~суд вважає\~доведеним,\~що ТОВ\~«Фінансова компанія\~«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»\~є новим\~кредитором у\~зобов`язаннях\~з відповідачем,\~відповідно до\~умов кредитного\~договору,\~що був\~укладений 23.05.2024\~між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ». Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі статтею 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за договором №1622834 про надання споживчого кредиту від 23.05.2024 року за 145 календарних днів (25.12.2024 року по 18.05.2025 року) на суму основного боргу [PERSON] за укладеним договором, що становить 5000,00 грн., ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було нараховано за процентною ставкою 1,5% відсотки за користування грошовими коштами в сумі 10875,00 грн. (а.с. 89-90). Виникнення права вимоги до [PERSON] у ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» вказаної заборгованості, в тому числі і заборгованості за нарахованими ним же процентами за період з 25.12.2024 року по 18.05.2025 року в розмірі 10875,00 грн, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» обґрунтовано умовами договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року, укладеного з ТОВ «Слон кредит». Суд погоджується з указаним нарахуванням коштів, проте вони підлягають перерахунку згідно внесених змін до ЗУ «Про споживче кредитування». Що стосується стягнення інфляційних витрат та 3% річних суд зазначає, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час. Таким чином, стягнення інфляційних витрат та 3% річних підлягають списанню позивачем, як кредитодавцем. Щодо нарахування процентів за користування кредитом, суд зазначає таке. Умовами договору передбачена стандартна процентна ставка у розмірі 1,50 % на день Змінами до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності 24.12.2023, обмежено максимальний розмір денної процентної ставки. Цей розмір у період з 23.04.2024 по 20.08.2024 не може перевищувати 1,5%, а у період з 21.08.2024 не може перевищувати 1% Тобто, нарахування процентів у період із 21.08.2024 за цим законом підлягає перерахунку. У період з 23.05.2024 по 20.08.2024 за процентною ставкою 1,5% складає 6750,00 грн. У період з 21.08.2024 по 17.05.2025 за процентною ставкою 1% складає 13500,00 грн. Таким чином, дослідивши надані суду докази, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості з [PERSON] на користь позивача заборгованості за укладеним кредитним договором в сумі 25250,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 20250,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. Судові витрати Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволені частково на 79,27 %, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 1920,23 грн (2422,40*79,27%). Що стосується вимоги про стягнення 10000,00 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Представник позивача [PERSON] у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правничої допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 9372, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; заявка №9372 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 14.07.2025 (а.с. 54-55, 74-75, 91). Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 10000,00 грн. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. На підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом було проведено: зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи; аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складення, оформлення та направлення адвокатських запитів; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1622834 від 23.05.2024 укладеним між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] до суду: Тростянецький районний суду Сумської області; складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) додатків до позовної заяви необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів; складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1622834 від 23.05.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] в тому числі участь у судових засіданнях (а.с. 74-75). Суд вважає, що вартість правничих послуг є завищеною, оскільки дана справа незначної складності, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості, тому її складання не вимагає значного часу. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до суми 4000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

Outcome: partial