Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

03.10.2025 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного Кредитного договору № P29.13013.004417541 від 22.10.2018 (далі - Кредитний договір) між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] , відповідач отримала кредит у розмірі 39999,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності) строком до 22.10.2021, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,5% річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних платежів. Згідно умов Кредитного договору, кредитор зобов`язується надати кредит відповідачу, а відповідач зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з нарахованими процентами за користування кредитом, іншими платежами та платою за обслуговування кредитної заборгованості. Зазначає, що кредитор виконав свої зобов`язання, надав кредит відповідачу у розмірі 39999,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФНАНС» укладено Договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого право вимоги за Кредитним договором перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». 26.07.2023 між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» правонаступником якого є TOB «СВЕА ФНАНС» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», укладено Договір факторингу № 01.02-38/23 від 26.07.2023, відповідно до умов якого право вимоги за Кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Стверджує, що відповідач не повернув своєчасно суму кредиту, нараховані відсотки, а також плату за обслуговування, відповідно до умов Кредитного договору, порушив своє зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість перед позивачем, яка становить суму у розмірі 113370,67 грн., яка складається з: 34958,76 грн. - сума заборгованості за кредитом; 17017,11 грн. - сума заборгованості за процентами; 61394,80 грн. - сума заборгованості за плату за обслуговування кредитною заборгованістю. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 113370,67 грн., судові витрати у розмірі 3028,00 грн і витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. 07.10.2025 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження підготовче засідання призначено на 27.10.2025 о 14 год. 30 хв. 27.10.2025 учасники справи у судове засідання не з`явилися, підготовче засідання відкладено на 18.11.2025 о 16 год. 00 хв. ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.12.2025 о 13 год. 00 хв. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував. 20.10.2025 надіслав до суду заяву у якій просив справу розглядати за відсутності представника позивача в усіх судових засіданнях. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, відзиву на позов не подала, своїми процесуальними правами скористалася на власний розсуд. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 22.10.2018 укладено Кредитний договір №\~P29.13013.004417541 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] , відповідно до умов якого відповідач отримує кредит включаючи витрати на страховий платіж у розмірі 39999,00 грн., строком на 36 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,5% річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних платежів (а.с. 6-7). Відповідач ознайомилася та підписала заяву про акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, та підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 9-12). Усі документи щодо інформування споживачів про послуги (правила кредитування, договір про комплексне банківське обслуговування, примірні кредитні договори, приклади розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тарифи, тощо) є публічними, розміщені на вебсайті Первісного кредитора за адресою https://ideabank.ua/uk (зокрема https://ideabank.ua/uk/about/pubiic-contracts, та https://ideabank.ua/uk/cash- credits). Відповідач перед укладенням Кредитного договору, ознайомилася з умовами Кредитного договору, паспортом споживчого кредиту в якому стисло у формі таблиці повідомляється про основні умови кредитування, а саме сума кредиту, розмір процентної ставки, строк користування кредитом, розмір щомісячного платежу (у разі якщо його можна визначити), плати за обслуговування кредитної заборгованості, тощо. Зі змісту укладеного Кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків, плати за обслуговування та порядок їх сплати. Також договір містить інформацію про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписами ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що кредитний договір №\~P29.13013.004417541 від 22.10.2018 укладений між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] у спосіб визначений чинним законодавством України, він не визнавався судом недійсним. Первісний кредитор АТ «Ідея Банк» виконав свої зобов`язання, надавши кредит відповідачу у розмірі 39999,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 15-16) та є належним та допустимим доказом (постанова Верховного Суду від 12.12.2024 по справі №\~298/825/15-ц (провадження № 61-998св24), в якій зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Відповідно до довідки-розрахунку АТ «Ідея Банк» розмір заборгованості за вказаним Кредитним договором становить 113370,67 грн., що складається з: 34958,76 грн. - сума заборгованості за кредитом; 17017,11 грн. - сума заборгованості за процентами; 61394,80 грн. - сума заборгованості за плату за обслуговування кредитною заборгованістю (а.с. 17). 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФНАНС» укладено Договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого право вимоги за вказаним Кредитним договором перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (а.с. 18-20). 26.07.2023 між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» правонаступником якого є TOB «СВЕА ФНАНС» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», укладено Договір факторингу № 01.02-38/23 від 26.07.2023, відповідно до умов якого право вимоги за вказаним Кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (а.с. 24-26). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Сума заборгованості відповідача за Кредитним договором, відповідно до Реєстру боржників №1 від 26.07.2023 до Договору факторингу № 01.02-38/23 від 26.07.2023 становить 113370,67 грн. Досліджені докази підтверджують, що позивач ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № P29.13013.004417541 від 22.10.2018. З виписки по особовому рахунку відповідача та розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконала. Відповідач доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надала, наданий позивачем розрахунок заборгованості за тілом кредиту та процентами не спростувала. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» в частині стягнення основної суми заборгованості за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 34958,76 грн. та процентами у сумі 17017,11 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення заборгованості за комісіями (плата за обслуговування кредитної заборгованості), суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року в справі №204/224/21 та Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) дійшли висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Кредитним договором від 22.10.2018 визначено плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором та додатком до паспорта споживчого кредиту. Проте, не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу, їх розміру, та за які позивачем встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Отже, умови зазначеного кредитного договору щодо обов`язку відповідача щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією (плата за обслуговування кредитної заборгованості) задоволенню не підлягають. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № P29.13013.004417541 від 22.10.2018 підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за зазначеним договором у сумі 51975 грн. 87 коп. з яких: 34958,76\~грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 17017,11 грн. - сума заборгованості за відсотками. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (а.с. 5). Таким чином, з відповідача на користь позивача, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1388 грн. 22 коп. (3028,00 грн. х 51975,87 грн. /113370,67 грн. = 1388,22 грн.). Вирішуючи питання про відшкодування на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з приписами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи позивачу надавалась професійна правнича допомога адвокатом Руденко К.В. на підставі договору про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02.08.2024, який наявний в матеріалах справи (а.с.35). Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг № 56 від 03.03.2025 (а.с. 38) та витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 56 від 03.03.2025, Руденко К.В. надав позивачу юридичні послуги на загальну суму 10000,00 грн. (а.с.39). Платіжною інструкцією № 2066 від 03.03.2025 підтверджується факт сплати адвокату Руденко К.В. грошових коштів у розмірі 100000,00 грн. (призначення платежу: згідно договору 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 по акту № 56 від 03.03.2025)(а.с.40). Судом встановлено, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у межах розгляду даної цивільної справи становить 10000,00 грн. Згідно ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від відповідача не надходило. З урахуванням вищенаведеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені та обґрунтовано нараховані, пропорційні та співмірні судові витрати на професійну правничу допомогу, але пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 4584 грн. 60 коп. (10000,00 грн. х 51975,87 грн. /113370,67 грн. = 4584,60 грн.).

Outcome: partial