Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах позивача [PERSON] , обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] знаходилися у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося через постійні сварки і різні погляди на життя і сторони припинили фактичне проживання. Донька залишилася проживати разом з позивачем [PERSON] і самостійно виховує її, створює належні умови виховання, утримує дитину, забезпечує їй необхідні умови для проживання, розвитку та навчання. Відповідач свої батьківські обов`язки не виконує, з дитиною не спілкується, участі у її вихованні не приймає, чим нехтує своїми батьківськими обов`язками і намагається всіляко їх уникати. Також відповідач власноруч написав заяву про те, що він добровільно надає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно доньки. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дитини. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи до початку судового засідання надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі відповідно до діючого законодавства. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази у справі. Таким чином, суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Копією свідоцтва про народження підтверджується факт того, що під час перебування сторін у шлюбних відносинах у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Гірківського старостинського округу виконавчого комітету Славгородської селищної ради №118 від 10 липня 2025 року позивач [PERSON] самостійно виховує доньку [PERSON] , батько участі у вихованні дитини не бере. Як вбачається з характеристики Гірківського старостинського округу виконавчого комітету Славгородської селищної ради №119 від 10 липня 2025 року позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з чоловіком та чотирма неповнолітніми дітьми. Сім`я характеризується як доброзичлива, працьовита та відповідальна. Позивач сумлінно виконує свої материнські обов`язки, дбає про домашній затишок та виховання дітей. Відповідно до характеристики Новоолександрівського ліцею Раївської сільської ради [PERSON] доброзичлива, активна, працьовита, приймає активну участь у громадському житті класу та ліцею. Дівчинка повністю забезпечена всім необхідним для шкільного навчання. Вихованням доньки займається мама [PERSON] , яка приділяє увагу навчанню та розвитку дитини. В родині панує тепла атмосфера, що позитивно впливає на формування особистості дитини. Згідно довідки Михайлівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Раївської сільської ради від 18 липня 2025 року дитину завжди супроводжує її мати [PERSON] , батько не опікується здоров`ям дитини, на профілактичні огляди разом з донькою не приходив. Згідно з висновком органу опіки та піклування Славгородської селищної ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Славгородської селищнної ради №115 від 24 жовтня 2025 року орган опіки та піклування дійшов висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківський прав відносно його малолітньої донки. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У ст.150 СК України перелічені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Як вказано у ч.2, 3 ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з яким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Із вищезазначеного випливає, що як мати, так і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, судом встановлено, що відповідач свої батьківські обов`язки щодо дитини не виконує, матеріально її не забезпечує, позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав визнав, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав задовольнити, оскільки останній самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки позовні вимоги задоволені, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved