Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив суд розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 25.09.1993 у Палаці шлюбу «Центральний» м.Харкова, актовий запис № 1993. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 вересня 1993 року він з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований у Палаці шлюбу «Центральний» («Дворец бракосочетания «Центральный» ), про що зроблено відповідний актовий запис № 1993. Підставою для розірвання шлюбу позивач зазначає те, що подружні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між сторонами взаєморозуміння і довіри, постійні конфлікти та недомовленості. Від шлюбу у сторін є дитина: [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначає, що подальше збереження шлюбу буде примушенням до такого, позивач не має наміру зберігати шлюб, попередні спроби на примирення не принесли жодних результатів. Просить шлюб розірвати без надання строку на примирення. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначила, що шлюб між сторонами існує 33 роки, від шлюбу подружжя має повнолітнього сина. Протягом всього часу відповідач брала активну участь в існуванні сім`ї, забезпечувала матеріально та фінансово. Принципових суперечок за цей час не було. Посилається на важкий психоемоційний стан позивача у зв`язку із важкою хворобою, через що виникли надумані ревнощі. Зазначає, що вона піклується про чоловіка, забезпечує його медичне лікування та здійснює догляд, та має намір здійснювати його і надалі. Просить відмовити у задоволенні позову про розірвання шлюбу, оскільки такий позов є безпідставним. Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з проведення судового розгляду за відсутністю учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено,\~що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 25 вересня 1992 року у Палаці шлюбу «Центральний» м.Харкова, про що складено актовий запис № 1993, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, серія [NUMBER] від 25 вересня 1992 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим «Дворец новорожденных, г. Харьков». Неповнолітніх дітей сторони не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частинами 3, 4 статті 56\~Сімейного\~кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подружжя мешкає окремо, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Суд наголошує, що право позивача на розірвання шлюбу є безумовним та може бути піддане жодним обмеженням. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті встановлених судом фактичних обставин справи, суд зазначає наступне. Як зазначає позивач, і цю обставину не спростував відповідач, подружні відносини між сторонами припинені через розбіжність характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри, постійні конфлікти та недомовленості, у зв`язку з чим подальше збереження шлюбу є неможливим, матиме наслідком примушенням до шлюбу та суперечитиме інтересам позивача. Доводи відповідачки про тривалий час перебування у шлюбі, про матеріальне та фінансове забезпечення сім`ї, про відсутність принципових суперечок, про здійснення догляду та піклування за позивачем не спростовують доводів позивача про те, що подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Доводи про важкий психоемоційний стан позивача у зв`язку із хворобою всупереч вимогам ч. 6 ст. 81 ЦПК України грунтуються на припущеннях та не мають істотного значення для вирішення спору. Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та їх нормативно-правове регулювання, суд дійшов висновку, що доводи позивача про те, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, знайшли своє підтвердження, є доведеними та обґрунтованими, а тому наявні підстави для судового захисту прав позивача на розірвання шлюбу в обраний ним спосіб. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved