Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

21.11.2023 року [PERSON] звернувся в Ківерцівський районний суд Волинської області із заявою про визнання фізичної особи\~ [PERSON] недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, мотивуючи заяву тим, що [PERSON] є його матір`ю і є інвалідом ІІ групи довічно та потребує постійного стороннього догляду і допомоги, оскільки страждає стійким психічним розладом здоров`ям, не здатна в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях, не може адекватно сприймати навколишній світ та самостійно забезпечувати свою життєдіяльність. Просить визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його опікуном мами. Розпорядженням Голови Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.11.2023 року, у зв`язку з неможливістю утворити склад суду для розгляду справи у зв`язку з неможливістю призначення присяжних на справу, в порядку статті 31 ЦПК України, цивільна справа за заявою [PERSON] передана на розгляд Рожищенському районному суду Волинської області (ас 16) і надійшла в суд 29.11.2023 року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2023 року, заява передана на розгляд головуючому судді Шептицькій Н.В. (ас 18). Згідно протоколу автоматизованого визначення присяжних від 29.11.2023 року, визначені основні присяжні: Зіберт Р.І., Аршулік Н.Є (ас 19). 04.12.2023 року з ЄДДР встановлено місце реєстрації [PERSON] (ас 20). Ухвалою головуючої судді від 04.12.2023 року заява [PERSON] прийнята до розгляду в окремому провадженні у колегіальному складі: один суддя і двоє присяжні, залучено як заінтересовану особу - виконавчий комітет\~Ківерцівської міської\~ради Луцького\~району Волинської\~області,та адвоката, як представника [PERSON] , призначено судовий розгляд справи (ас 21-23). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 05.02.2024 року замінено неналежні заінтересовані особи на належну заінтересовану особу - виконавчий комітет\~Підгайцівської сільської\~ради Луцького\~району Волинської\~області,\~як орган\~опіки та\~піклування,розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 04.03.2024 року\~(ас 92-94). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 04.03.2024 року у справі було призначено судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено (ас 119-122). 27.10.2025 року з Вінницької філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 481 від 12.06.2025 (ас 139-143). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 06.11.2025 року провадження по справі поновлено і призначено судове засідання на 25.11.2025 року (ас 154-155). В судовому засіданні оголошено перерву до 02.12.2025 року. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 06.11.2025 року зобов`язано Державну прикордонну службу України надати інформацію про перетин [PERSON] . Державного кордону України (ас 156). Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, а судове повідомлення про виклик, надіслане за місцем його реєстрації, повернулося без вручення з відміткою уповноваженої особи «Укрпошти»: «Повертається. Адресат відсутній за вказаною адресою» (ас 164). Крім того, 25.11.2025 року надійшла інформація з Державної прикордонної служби України, згідно якої [PERSON] 27.01.2024 року перетнув Державний кордон України в пункті пропуску «Устилуг» в напрямі «виїзд» (ас 165). Адвокат Крупінська Н.Л. в судовому засіданні не заперечила щодо визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області у судове засідання не з`явилась, 20.11.2025 року подала заяву про розгляд заяви у її відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду (ас 163). Суд ухвалив: розгляд справи проводити у відсутності заявника та представника органу опіки та піклування, згідно частини 3 статті 294, частини 1 статті 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , яка є інвалідом 2-ї групи, є матір`ю заявник [PERSON] , який 27.01.2024 року перетнув Державний кордон України в пункті пропуску «Устилуг» в напрямі «виїзд» (ас 165). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 481 від 12.06.2025 року, [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії і внаслідок цього не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ас 139-141). Встановлені в судовому засіданні обставини також підтверджуються: паспортом заявника (ас 4-5), довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (ас 6), свідоцтвом про народження [PERSON] (ас 7), паспортом [PERSON] (ас 8-9), пенсійним посвідченням [PERSON] № [NUMBER] (ас 10), копією довідки КП «Ківерцівська ЦЛ» від 21.11.2022 року (ас 11), копією медичного висновку ЛКК № 156 від 02.12.2022 року (ас 11), копією виписки із рішення №19 виконавчого комітету від 29.07.2004 року (ас 12), копією довідки від 18.06.2010 року № 1992/02-25 (ас 13), довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23.11.2022 року (ас 14). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до\~статті 30\~ЦК\~України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно частини 1\~статті 39 ЦК України,\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~(далі Закон)\~кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 вказаного Закону\~визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (частина 1 статті 7 Закону). Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що оскільки [PERSON] внаслідок психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, то наявні підстави для визнання її недієздатною. При ухвалення такого рішення суд приймає до уваги те, що 27.01.2024 року заявник [PERSON] перетнув Державний кордон України в пункті пропуску «Устилуг» в напрямі «виїзд» і станом на день ухвалення рішення суду на територію Держави України не повертався, проте це не може бути окремою самостійною підставою для залишення заяви без розгляду або відмови у задоволенні заяви в частині вимог про визнання [PERSON] недієздатною, ураховуючи висновок судово-психіатричного експерта № 481 від 12.06.2025 року, згідно якого [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії і внаслідок цього не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Тобто [PERSON] за станом свого психічного здоров`я є соціально вразливою особою і потребує як спеціального захисту від держави, так і опіки, які можуть бути надані і встановлені лише у разі визнання особи недієздатною. Відповідно до частини шостої\~статті 300 ЦПК України\~строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до частини 1\~статті 40 ЦК України\~фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Щодо вимоги заявника про встановлення опіки над [PERSON] та призначення його опікуном [PERSON] , то суд зазначає таке. Правилами\~статті 41 ЦК України\~передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. У відповідності до частини 1\~статті 55 Цивільного Кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Статтею 58 ЦК України\~визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. За встановлених у судовому засіданні обставин суд доходить висновку про необхідність встановлення опіки над [PERSON] , яка в силу свого психічного здоров`я, не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними. Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 1\~статті 60\~ЦК\~України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до частини 1\~статті 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення опікуна недієздатній особі, а саме - за поданням відповідного органу, а не за заявою фізичної особи. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства: захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в цьому конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її згодою, що повинно бути виражено в письмовій заяві. Особа, яка виявила бажання виконувати обов`язки опікуна, подає до органу клопотання перед судом про призначення її опікуном. До заяви додається медичний висновок про те, що за станом здоров`я заявник може бути опікуном. Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього опікуна, складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури опікуна. Пунктом 3.3 частини 3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді від 17 червня 1999 року, визначений перелік документів за наявності яких орган опіки та піклування призначає опікуна, а саме: рішення суду про визнання громадянина недієздатним, акт обстеження умов проживання особи, що потребує опіки, опис її майна та майбутнього опікуна, довідки про стан здоров`я особи, яка потребує опіки та її опікуна, довідки про судимість майбутнього опікуна. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий перелік документів та порядок призначення над недієздатними особами опіки і призначення опікуна. Щоб отримати [PERSON] право опіки, він має перебувати на території Держави України і звернутися із відповідною заявою до органу опіки та піклування та в подальшому отримати подання такого органу, скероване до суду, для призначення його опікуном. При цьому дії, рішення чи бездіяльність органу опіки стосовно розгляду такої заяви [PERSON] можуть бути оскаржені до суду поза межами цієї цивільної справи, що й буде забезпечувати належний судовий захист права скаржника на призначення її опікуном. Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Як вже зазначено вище, згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. Вказана правова позиція узгоджується і відповідає правовому висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 30 червня 2022 року у справі № 552/3443/20 (провадження №\~61-15239св21), від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20 (провадження № 61-21311\~св 21). Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Всупереч вищезазначеному, заявником не додано до заяви подання органу опіки та піклування про можливість призначення його опікуном [PERSON] . Крім того, право бути опікуном може виникнути лише у разі звернення до суду вже з обґрунтованим поданням відповідного органу опіки та піклування про призначення такої особи опікуном, що в даному випадку не має місця. Враховуючи норми матеріального і процесуального права, які регулюють дані правовідносини, відсутність у матеріалах справи подання та/або висновку органу опіки та піклування щодо призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , суд доходить висновку, що вказане унеможливлює задоволення судом даної вимоги, так як саме орган опіки та піклування досліджує обставини щодо можливості особи виконувати обов`язки піклувальника чи опікуна. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 27.01.2024 року заявник перетнув Державний кордон України в пункті пропуску «Устилуг» в напрямі «виїзд» і на територію Держави України не повертався. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви [PERSON] в частині вимоги про призначення його опікуном [PERSON] слід відмовити. Одночасно суд роз`яснює, що [PERSON] після (у разі) його повернення на територію Держави України не позбавлений права звернутися із заявою до органу опіки та піклування з метою призначення його опікуном\~ [PERSON] , який, у разі доцільності призначення його опікуном, уповноважений внести відповідне подання до суду. Згідно частини 2\~статті 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що судові витрати в сумі 9\~229,28 грн, пов`язані з виконанням судово-психіатричної експертизи, віднести на рахунок держави. Згідно частин 4, 5\~статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 15.12.2025 року - дата складення повного судового рішення, ураховуючи листи непрацездатності: присяжного Зіберта Р.І. з 03.12.2025 року по 10.12.2025 року та головуючої судді Шептицької Н.В. з 08.12.2025 року по 12.12.2025 року включно.

Outcome: partial