Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

02 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі по тексту ТОВ «Свеа Фінанс») в підсистемі «Електронний суд» через свого представника Паладич А.О. звернулося в суд з позовом до [PERSON] , в якому представник просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 12 липня 2024 року № 1625431 в загальному розмірі 15320 грн, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 12 липня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 1625431 (кредитний договір), який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н163. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало останньому кредит в сумі 5000 грн, однак відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. Внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту та процентів у встановлений строк за ним станом на день складання позовної заяви утворилась заборгованість в розмірі 15320 грн, з яких: 5000 грн заборгованість по тілу кредиту, 4500 грн заборгованість по відсотках та 5820 грн заборгованість за пенею. 31 березня 2025 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» уклали договір факторингу № 01.02-06/25, за умовами якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» прийняло належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором від 12 липня 2024 року № 1625431, укладеним з відповідачем. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, представник просив суд стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник ТОВ «Свеа Фінанс» в судове засідання не з`явилась, в прохальній частині позовної заяви просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ) повідомлявся належним чином, про що свідчить його особистий підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, відзиву відповідач до суду не подав, проте подав заяви про розгляд справи без його участі та заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає. Таким чином, відповідач, враховуючи положення ст. ст. 128, 130 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 липня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 1625431 (кредитний договір), який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н163 та паспорт споживчого кредиту, який був підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н590. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало останньому кредит в сумі 5000 грн, строком на 360 днів, стандартна процентна ставка дорівнює 549% річних (1,5% в день), тип процентної ставки фіксована, однак відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав в повному обсязі. Так, внаслідок неповного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту та процентів у встановлений строк, відповідно до розрахунку заборгованості наданим ТОВ «Селфі Кредит» станом на 31 березня 2025 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 15320 грн, з яких: 5000 грн заборгованість по тілу кредиту, 4500 грн заборгованість по відсотках та 5820 грн заборгованість за пенею. Окрім того, з даного розрахунку вбачається, що [PERSON] сплатив 6000 грн заборгованості за кредитним договором. Попередньо, 31 березня 2025 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» уклали договір факторингу № 01.02-06/25, за умовами якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» прийняло належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором від 12 липня 2024 року № 1625431, укладеним з відповідачем. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Щодо стягнення заборгованості з відповідача за період користування кредитом у вигляді пені в розмірі 5820 грн суд зазначає наступне. Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, відповідно до п. 6-1 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року та такі нарахування підлягають списанню. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені в розмірі 5820 грн. Таким чином, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне позов (в межах заявлених позовних вимог) задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 12 липня 2024 року № 1625431 в загальному розмірі 9500 грн, з яких: 5000 грн заборгованість по тілу кредиту та 4500 грн заборгованість по відсотках. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги, покладає судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов заявлено з ціною 15320 грн, а задоволено на суму 9500 грн, тобто на 62,01%. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1502,13 грн сплаченого судового збору сплата яких належним чином підтверджується платіжною інструкцією від 22 вересня 2025 року № 766.

Outcome: partial