Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

В провадженні судді перебуває вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 23.01.1991 року по 31.05.1993 року працював слюсарем- ремонтником в доменному цеху №1 на металургійному комбінаті «Криворіжсталь». Позивач зазначає, що 31.05.1993 року він був звільнений з підприємства відповідача у зв`язку з невідповідністю роботам, які виконував, в наслідок стану здоров`я. Так, 29.01.1993 року о 11 годині 45 хвилин майстер [PERSON] дав позивачу, [PERSON] , слюсарю ремонтнику та бригадиру [PERSON] завдання на заміну вентилів на кисне проводі ДП №2. Для цього [PERSON] і позивач перекрили вентиль на кисневій подачі ДП №4 і ДП №1, а також на колекторі кисне проводу ДП№1. Після цього, зняли вентилі на ДП №2 та поставили заглушки. Після завершення роботи [PERSON] і позивач, [PERSON] , відкрили вентиль на колекторі ДП №1 і позивач пішов, щоб відкрити вентиль на кисне проводі коксоподачі ДП №1. Коли позивач почав відкривати вентиль, то почув шум окалини разом з киснем в киснепроводі. Окалина розігрілася і зайнялася полум`ям. вентилем Стався підпал вентиля і трубопроводу. Коли киснепровід разом зайнялися, то вони обпалили позивачу нижні кінцівки, проміжності, сідниці, праву кисть та обличчя. Позивач отримав термічні опіки ІІ та ІІІ ступенів. Відповідно до п. 11.2. Акту № 10/3 від 05.02.1993р. про нещасний випадок причиною нещасного випадку є недостатня надійність обладнання. Рішенням МСЕК 01.06.1993 року позивачу було встановлено 80% втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву та встановлено 2 групу інвалідності. Висновком МСЕК від 02.06.1995 року встановлено 60% втрати працездатності та 3 група інвалідності. Висновком МСЕК від 01.06.1997 року по 03.08 2005 року встановлено 25% втрати працездатності позивачу. Висновком МСЕК від 03.06.2009 року встановлено 25% втрати працездатності безстроково. Позивач наголошує, що від нещасного випадку він переніс та переносить моральні страждання та переживання, фізичний біль, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача в порядку відшкодування моральної шкоди 380 000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Ухвалою суду від 27 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. 22.10.2025 року від представника відповідача Єфремової Т.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить в задоволенні позовної заяви [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням у розмірі 380000, 00 гривень відмовити у повному обсязі. Представник Відповідача зазначив,\~що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що матеріалами позову не підтверджуються жодними належними доказами отримання моральної шкоди, вина підприємства не доведена. Згідно з ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так,\~судом встановлено,\~що [PERSON] працював з 23.01.1991 року по 31.05.1993 року слюсарем- ремонтником в доменному цеху №1 на металургійному комбінаті «Криворіжсталь, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.8-11). Відповідно до Акту № 10/3 про нещасний випадок на підприємстві від 05.02.1993 року 29.01.1993 року о 11 годині 45 хвилин бригадир [PERSON] та слюсар-ремонтник [PERSON] отримали завдання від майстра [PERSON] на заміну вентилів на кисне проводі ДП №2. Для цього [PERSON] і [PERSON] перекрили вентиль на кисневій подачі ДП №4 і ДП №1, а також на колекторі кисне проводу ДП №1. Після цього, зняли вентилі на ДП №2 та поставили заглушки. Після завершення роботи [PERSON] і [PERSON] відкрили вентиль на колекторі ДП №1 і [PERSON] пішов, щоб відкрити вентиль на кисне проводі коксоподачі ДП №1. Коли [PERSON] почав відкривати вентиль, то почув шум окалини разом з киснем в киснепроводі. Окалина розігрілася і зайнялася полум`ям. вентилем Стався підпал вентиля і трубопроводу. Коли киснепровід разом зайнялися, то вони обпалили [PERSON] нижні кінцівки, проміжності, сідниці, праву кисть та обличчя. [PERSON] отримав термічні опіки ІІ та ІІІ ступенів (зворот а.с.12). Згідно п. 11.1 Акту № 10/3 вид події вплив екстремальних температур (зворот а.с.12). Згідно п. 11.2 Акту № 10/3 причиною нещасного випадку є недостатня надійність обладнання (зворот а.с.12). Позивач 01.06.1993\~року вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК), за результатами\~якого йому\~було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 80% у зв`язку з трудовим каліцтвом та встановлено 2 групу інвалідності, що підтверджується випискою від з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» від 01.06.1993 року (а.с.14). 02.06.1994 року Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 60% у зв`язку з трудовим каліцтвом та встановлено 3 групу інвалідності, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» від 02.06.1994 року, виданої на ім`я Позивача (зворот а.с.14). 07.09.1995 року Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 25% у зв`язку з трудовим каліцтвом, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» від 07.09.1995 року, виданої на ім`я Позивача (зворот а.с.15). 09.09.1997 року Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% по трудовому каліцтву, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» від 09.09.1997 року, виданої на ім`я Позивача (а.с.15). 20.08.2003 року Позивач повторно пройшов огляд ЛТЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% у зв`язку з трудовим каліцтвом, що підтверджується випискою з акту огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» від 20.08.2003 року, виданої на ім`я Позивача (зворот а.с.16). 03.08.2005 року Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% з 01 червня 2005 року по 01 червня 2007 року у зв`язку з трудовим каліцтвом, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» від 03.08.2005 року, виданої на ім`я Позивача (а.с.16). 27.06.2007 року Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% з 01 червня 2007 року по 01 червня 2009 року у зв`язку з трудовим каліцтвом, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» від 27.06.2007 року, виданої на ім`я Позивача (зворот а.с.17). 03.06.2009 року Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% безстроково у зв`язку з трудовим каліцтвом, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» від 03.06.2009 року, виданої на ім`я Позивача (а.с.17). Згідно з\~ст. 4 ЗУ «Про охорону праці»\~державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Так, відповідно до ч.ч. 1-4\~ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до вимог\~ст. 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з нормами\~Конституції України\~- людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того,\~статтею 46 Конституції України\~закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Водночас, пунктом 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, Актом № 10/3 про нещасний випадок на підприємстві від 05.02.1993 року підтверджено факт завдання Позивачу немайнової (моральної) шкоди внаслідок отриманого трудового каліцтва та стійкої втрати професійної працездатності, що є наслідком порушення законодавства про охорону праці зі сторони Відповідача. При цьому, чисельні медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються письмовими матеріалами справи. Виходячи з норм ч.1 ст. 1167\~ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч.1 ст. 1172\~ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності». Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Суд приймає до уваги зазначені у позовній заяві обставини про те, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я (трудовим каліцтвом на підприємстві), втратою відсотка працездатності, постійними процесами лікування, постійними прийомами ліків, перенесеними фізичними стражданнями позивач зазнає моральних страждань. Відповідно до ч. 2, 3\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідком трудового каліцтва на підприємстві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань позивача. Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. Оскільки в письмових матеріалах справи всі перелічені умови знайшли своє відображення, оскільки позивач безпосередньо через виконання трудових обов`язків, тобто підприємство належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, пов`язаного зі спричиненням моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання професійного захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому, при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на його користь з відповідача 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір»позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно з пункту 1 частини 1статті 4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, з відповідача, з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial