Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк») звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором №014/МR/82/25637676585528 від 20.02.2025р. у сумі 160253,96 грн, яка складається з: боргу за кредитом 148172,19 грн, боргу за відсотками 12081,77 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач подав до позивача заяву та уклав угоду №MDPI-157448, якою акцептував Публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», розміщених на офіційному сайті банку в мережі Інтернет. У цій заяві відповідач прийняв умови публічної пропозиції банку на отримання банківських послуг, які детально описані у Правилах, висловивши свою повну й беззастережну згоду з ними. Ці документи утворюють єдиний договір банківського обслуговування, який вважається укладеним з моменту, коли банк або кредитний посередник отримує заяву про акцепт, підписану клієнтом. Сторони уклали заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/МR/82/25637676585528 від 20.02.2025р., згідно з яким банк видав відповідачу кредит у розмірі 150000,00 грн до 20.02.2031р. під 29,00% річних. Однак, відповідач, незважаючи на проведену йому реструктуризацію, свої кредитні зобов`язання належним чином і своєчасно не виконував, порушуючи умови договору. У зв`язку з цим, 28.08.2025р. банком відповідачу було направлено досудову вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань, надавши можливість добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів, проте вона залишилась не виконаною. Станом на 28.08.2025р. заборгованість позичальника перед банком складає 160253,96 грн, з яких: 148172,19 грн борг за кредитом, у тому числі 3428,58 грн прострочений, 12081,77 грн борг за відсотками, у тому числі 11139,96 грн прострочений, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Позивач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але своїм правом на участь не скористався, про причини неприбуття не повідомив, надіслав заяву від 10.12.2025р., у якій просить розглядати справу у відсутність його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» згідно письмової заявки (ч.13 ст.128 ЦПК України), але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов чи інших заяв з процесуальних питань не подав. Неявка належним чином сповіщених сторін у даному випадку у відповідності до положень ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Зі згоди позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (свобода договору). За приписами ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ « Райффайзен Банк»). Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). За приписами ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (засада змагальності цивільного судочинства). Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У судовому засіданні встановлено, що 11 січня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (після зміни найменування АТ «Райффайзен Банк») і [PERSON] було укладено угоду №CMDPI-157448, підписанням якої клієнт приймає Публічну пропозицію банку про надання послуг в порядку та на умовах, наведених у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», розміщених на сайті банківської установи, та висловлює повну й безумовну згоду з її умовами. Сторони визнають, що публічна пропозиція, угода, правила, згода, тарифи, заяви разом із всіма змінами, додатками та додатковими договорами до них у сукупності є договором банківського обслуговування. 20 лютого 2025 року між АТ «Райффайзен Банк» і [PERSON] шляхом електронних підписів було укладено заяву на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» №014/МR/82/25637676585528, у якій [PERSON] просила надати їй кредит на таких умовах: сума 150000,00 грн, строк 72 місяці. 20 лютого 2025 року між АТ «Райффайзен Банк» і [PERSON] шляхом електронних підписів було укладено додаток до заяви про акцепт Публічної пропозиції/угоди №CMDPI-157448 від 20.02.2025р. Заява-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/МR/82/25637676585528. За умовами даного договору банк надає позичальнику для особистих потреб кредит у розмірі 150000,00 грн (п.3.1), строк кредиту 72 місяці з 20.02.2025р. по 20.02.2031р. (п.3.2), процентна ставка за користування кредитом фіксована 29,00% річних, денна процентна ставка 0,05% (п.3.3); дата сплати щомісячного ануїтентного платежу 20 числа кожного календарного місяця згідно графіка (додаток 1), який є невід`ємною частиною договору (п.3.4, 3.10); у разі настання обставин дефолту (підпункт 3.6.2 пункту 3.6 статті 3 розділу 6 Правил) банк має право дострокового виконання клієнтом зобов`язань за кредитом, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів за кредитом, про що направляє клієнту письмове повідомлення; на письмову вимогу банку клієнт повинен здійснити дострокове погашення заборгованості за кредитом у відповідності до умов, зазначених у цьому письмовому повідомленні; у разі невиконання цієї вимоги банк має право пред`явити вимогу поручителям та/або вжити заходи для стягнення заборгованості клієнта за кредитом, які не суперечать законодавству України (п.3.6). Аналогічна за змістом інформація щодо умов кредитування наведена й у Паспорті споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», який підписаний сторонами 20.02.2025р. Оскільки зміст укладеного між сторонами кредитного договору зафіксований в кількох документах, з огляду на їх неоспорювання відповідачем, письмова форма даного правочину дотримана, що відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України. При цьому, на виконання вимог ч.1 ст.638\~ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він у силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Райффайзен Банк» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши [PERSON] обумовлену суму кредитних коштів, тоді як позичальник свої договірні зобов`язання виконувала неналежним чином, тіло кредиту та проценти за його користування у відповідності до умов договору та графіку платежів нею сплачувалися несвоєчасно, що підтверджується випискою по рахунку, яка є належним і допустимим доказом у справі та не оспорюється відповідачем. Згідно зробленого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] перед АТ «Райффайзен Банк» за кредитним договором №014/МR/82/25637676585528 від 20.02.2025р. станом на 28.08.2025р. складає 160253,96 грн, з яких: 148172,19 грн борг за кредитом, у тому числі прострочений 3428,58 грн, 12081,77 грн борг за відсотками, у тому числі прострочений 11139,96 грн, борг за пенею 0,00 грн (останній платіж вчинено 06.07.2025р.), що не спростовано відповідачем, зокрема й шляхом надання інших своїх контрозрахунків. Суд вважає правомірним нарахування АТ «Райффайзен Банк» [PERSON] процентів за користування кредитом саме у межах встановленого та погодженого сторонами строку дії договору, адже ці відсотки не є процентами, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання (ч.2 ст.625 ЦК України), що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16. Відповідно до\~ч.4\~ст.16\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» у\~разі затримання\~споживачем сплати\~частини споживчого\~кредиту та/або\~процентів щонайменше\~на один\~календарний місяць,\~а за\~споживчим кредитом,\~забезпеченим іпотекою,\~та за\~споживчим кредитом\~на придбання\~житла -\~щонайменше на\~три календарні\~місяці кредитодавець\~має право\~вимагати повернення\~споживчого кредиту,\~строк виплати\~якого ще\~не настав,\~в повному\~обсязі,\~якщо таке\~право передбачене\~договором про\~споживчий кредит. Кредитодавець\~зобов`язаний у\~письмовій формі\~повідомити споживача\~про таку\~затримку із\~зазначенням дій,\~необхідних для\~усунення порушення,\~та строку,\~протягом якого\~вони мають\~бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Даний позов АТ «Райффайзен Банк» скеровано до суду 09.10.2025р., тобто пред`явлено вимогу про дострокове погашення кредиту та процентів, термін повернення яких мав настати 20.02.2031р. Водночас АТ «Райффайзен Банк» 28.08.2025р. направило [PERSON] вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, у якій поінформувало позичальника про розмір наявної простроченої кредитної заборгованості та необхідність її погашення протягом 30 календарних днів, яка відповідачем проігнорована й порушення зобов`язання не усунуте. При цьому, обраний кредитодавцем спосіб комунікації з боржником відповідає умовам п.15 договору, що відповідачем не спростовано та свідчить про дотримання позивачем приписів ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування». Натомість [PERSON] усупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог кредитодавця, зокрема й щодо укладення кредитного договору та отримання кредиту, а відсутність у неї коштів не може бути підставою для звільнення її від погашення кредитної заборгованості. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, даний позов АТ «Райффайзен Банк» до [PERSON] про дострокове стягнення з неї заборгованості за кредитним договором є обгрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved