Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно (земельні ділянки). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина. Позивачка є спадкоємцем його майна за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (земельні ділянки). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач Красненська селищна рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника, заперечень щодо позову не мають, тобто визнають позов. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 січня 2021 року, підтверджено, що [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05 квітня 2005 року, підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05.04.2005 року. Із наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого 21 липня 2012 року секретарем Красненської селищної ради Буського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі № 47, вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів позивачці дружині [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0896 га з кадастровим номером: 4620655300:04:001:0006, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), що розташована в [ADDRESS] . Належність земельної ділянки [PERSON] підтверджується Договором дарування земельної ділянки посвідченим державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Дячик А.В. від 15.04.2005 року, зареєстрований в реєстрі за № 879. Відповідно до зазначеного договору дарування, дарувальниця [PERSON] подарувала чоловікові позивачки, [PERSON] , земельну ділянку площею 0,0869 га, яка належала їй на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на землю серії ЯА № 418558 від 11 квітня 2005 року. Таким чином, [PERSON] за життя набув право власності на зазначену земельну ділянку на підставі договору дарування, однак не встиг належним чином зареєструвати це право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до витягу з ДЗК та листом відділу №3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області підтверджується, що земельній ділянці площею 0, 0869 га присвоєно кадастровий номер: 4620655300:04:001:0006. Чоловік позивачки [PERSON] за життя розпорядився усім своїм майном в користь позивачки, склавши заповіт від 21.07.2020 року, посвідчений Красненською селищною радою, зареєстрований в реєстрі за №47. У визначений законом строк позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Дячик А.В., спадкову справу заведено за №159/2021, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67459775 від 24.11.2021 року. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.01.2022 року та витягом з ДРРП від 14.01.2022 року підтверджується, що позивачка [PERSON] згідно ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті чоловіка за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Ст. 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п. 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно (земельні ділянки), за заповітом, яке належало померлому чоловікові [PERSON] на праві приватної власності. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved