Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ стислий виклад позиції позивача. \~ \~ \~ \~Позивач Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~через свого\~представника,\~звернулося до\~суду з\~позовом до\~відповідача,\~у якому\~просить суд\~стягнути з\~нього заборгованість\~за договором\~№73256146\~у розмірі\~24735,00 гривень, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу- 7500,00 грн.; заборгованості за відсотками- 1125,00 грн; заборгованістю за пенею- 14985,00 грн; заборгованості за комісією- 1125,00 грн., а також судові витрати. \~ \~ \~ \~На обґрунтування позову зазначив, що 14.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №73256146. 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24735,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу- 7500,00 грн.; заборгованості за відсотками- 1125,00 грн; заборгованістю за пенею- 14985,00 грн; заборгованості за комісією- 1125,00 грн. Із моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання за кредитними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~Позиції учасників судового провадження. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. \~ \~ \~ \~Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» свого представника у судове засідання не направив, згідно матеріалів справи позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. \~ \~ \~ \~Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 17 вересня 2025 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) (а.с.45). Ухвалою від 15 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено для повторного виклику відповідача (а.с.54). Ухвалою від 12 листопада 2025 року розгляд справи відкладено для повторного виклику відповідача (а.с.63). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 14.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір про надання коштів у кредит №73256146 на суму 7500,00 гривень строком на 30 днів. Процентна ставка фіксована 0,500 % в день, процентна ставка за понадстрокове користування 2,7%, пеня 2,7 % в день, комісія за надання кредиту 1125,00 гривень. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, електронний підпис позичальника відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) (а.с. 5-11). 14.06.2021 між року Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до вимог року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає за плату, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників (а.с. 15-24). Відповідно до реєстру боржників №44 від 21 лютого 2025 року до договору факторингу № 14/06/21 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №73256146 від 14.10.2024 року в сумі 24735,00 гривень, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу- 7500,00 грн.; заборгованості за відсотками- 1125,00 грн; заборгованістю за пенею- 14985,00 грн; заборгованості за комісією - 1125,00 грн (а.с. 23). Норми права, які застосував суд та підстави їх застосування. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. ст.526, 612, 625 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1050\~ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст.639\~ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1ст.642 ЦК України). Згідно п.1 ч.1ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно дост.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновки суду. Відповідач отримав кредитні кошти за кредитним договором, що підтверджується доказами по справі. Разом з цим, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачені у договорі строки кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту та процентами, а тому вимоги позивача в цій частині є доведеними та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не погоджується з аргументами позивача щодо стягнення з відповідача, нарахованої первісним кредитором заборгованості за пенею. Так, згідно з\~Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб було запроваджено воєнний стан, який неодноразово був продовжений і на даний час діє. Відповідно до\~Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір з відповідачем укладено під час дії воєнного стану. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне у стягненні пені за договором про надання коштів в кредит за № 73256146 від 14.10.2024 в розмірі 14985,00 грн. відмовити, оскільки нарахування та стягнення неустойки (штрафу, пені) за невиконання кредитного зобов`язання в період дії воєнного стану суперечить вимогам закону. Щодо стягнення заборгованості за комісією. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Таким чином, Закон України «Про споживче\~кредитування» передбачив\~право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для кредитодавця. На виконання вимог, зокрема, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України\~«Про споживче\~кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Відповідно до частини першої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 28). Інакше кажучи, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25). Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31). Згідно з частиною п`ятою статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору щодо сплати комісії в розмірі 1125,00 грн за надання кредиту є нікчемними, а вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні цієї позовної вимоги належить відмовити. \~ \~ \~ \~За вказаних\~обставин,\~враховуючи,\~що відповідач\~не виконав\~свої зобов`язання\~щодо повернення\~боргів договором про надання коштів в кредит за №73256146 від 14.10.2024 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги за цим договором на підставі договору факторингу, тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 8625,00 гривень, з яких: 7500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1125,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Щодо судових\~витрат,\~суд вважає\~за необхідне\~зазначити таке. Питання щодо судового збору суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Оскільки вимоги позивача задоволено частково на 34,87 %, то з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1055,86 грн. (а.с.7).

Outcome: partial