Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

07.07.2024 між ТОВ «Макс кредит» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії № 00-9845024, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. строком на 360 днів до 02.07.2025, комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту. Отримання відповідачем кредиту в розмірі 5000,00 грн. підтверджується листом ТОВ «Платежі онлайн» від 06.02.2025 № 172/02, листом АТ «Акцент Банк» від 30.10.2025 №20.1.0.0.0/7-20251025/0054 та випискою про рух коштів по рахунку відповідача за період з 07.07.2024 по 12.07.2024. Згідно з детальним розрахунком заборгованості ТОВ «Макс кредит» відповідач у зв`язку з невиконанням умов договору кредитної лінії від 07.07.2024 № 00-9845024 станом на 20.01.2025 мав заборгованість в розмірі 11260,00 грн., а саме: 5000,00 грн. основна сума боргу; 5510,00 грн. заборгованість за процентами; 750,00 грн. заборгованість за комісією. 20.01.2025 було укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до якого ТОВ «Макс кредит» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» права вимоги за договором кредитної лінії від 07.07.2024 № 00-9845024. Згідно з випискою з особового рахунку ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» відповідач у зв`язку з невиконанням умов договору кредитної лінії від 07.07.2024 № 00-9845024 станом на 01.10.2025 має заборгованість в розмірі 11260,00 грн., а саме: 5750,00 грн. основна сума боргу; 5510,00 грн. заборгованість за процентами. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з виписки з особового рахунку ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» відповідач має заборгованість за основною сумою боргу 5750,00 грн. Суд не погоджується із зазначеним, оскільки умовами договору кредитної лінії № 00-9845024 від 07.07.2024 передбачено, що сума кредиту становить 5000,00 грн., що додатково підтверджується доказами перерахування коштів відповідачу, що зазначені вище, водночас вимога про стягнення комісії, в розмірі 750,00 грн. позивачем не заявлена. Отже, враховуючи викладене, загальна заборгованість відповідача за договором кредитної лінії № 00-9845024 від 07.07.2024 становить: 10510,00, з яких: 5000,00 грн. основна сума боргу; 5510,00 грн. заборгованість за процентами. З огляду на викладене, оскільки позивачем доведено загальну заборгованість відповідача за договором кредитної\~лінії №\~00-9845024\~від 07.07.2024 на загальну суму 10510,00 грн., позов підлягає задоволенню у зазначеній частині. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1), інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2). До позовної заяви додано платіжну інструкцію від 17.10.2025 № 28920, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн., оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково на суму 10510,00 грн., що становить 93,34% від ціни позову, то сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 2422,40*93,34% = 2261,07 грн. Суд з власної ініціативи визнає за необхідне відмовити в стягненні з відповідача на користь позивача частини витрат на професійну правничу допомогу, зазначених в акті прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025, у розмірі 2000,00 грн., оскільки вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] , за кредитним договором № 00-9845024 від 07.07.2024; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 00-9845024 від 07.07.2024 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] ; підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 00-9845024 від 07.07.2024 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] , є складовими складання позовної заяви та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 17.01.2022 по справі № 756/8241/20 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 102562311) та в постанові від 02.04.2024 по справі № 910/9714/22 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 116828908), що підлягають застосуванню у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Отже, враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: (7000 2000)*93,34%\~=\~4667,00грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Інші документально підтверджені судові витрати в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial