Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. \~ \~ \~ \~25.07.2025\~позивач [PERSON] \~звернулась до\~суду через\~свого представника\~ [PERSON] \~з вказаним\~позовом до\~відповідача Софіївської\~селищної ради,\~в обґрунтування\~якого вказала,\~що будучи\~членомколгоспу імені Карла Маркса, Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Карла Маркса Софіївського району Дніпропетровської області, на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрацій Дніпропетровської області від 13.02.2002 р.№ 45-р про передачу в приватну власність земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю їй було передано земельну ділянку площею 7.3420 га та отримано Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ДП № 057338 виданий Софіївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 08.07.2002 року. \~ \~ \~ \~Стверджує, що на підставі рішення загальних зборів членів КСП ім. Карла Маркса Софіївського району від 15 червня 2000 року, протокол № 5, було проведено паювання між членами колективного сільськогосподарського товариства майна, яке перебувало у КСП ім.Карла Маркса та позивачу було видано свідоцтво № 257 на право на майновий пай вартістю 1322 гривні, зареєстроване 3.07.2000 року в Книзі видачі та реєстрації свідоцтв на право на майновий пай за № 33; її чоловіку було видано свідоцтво № [NUMBER] на право на майновий пай вартістю 2969 гривні, зареєстроване 3.07.2000 року в Книзі видачі та реєстрації свідоцтв на право на майновий пай за № [NUMBER] ; її батькам: [PERSON] було видано свідоцтво № [NUMBER] на право на майновий пай вартістю 7149 гривень, зареєстроване 3.07.2000 року в Книзі видачі та реєстрації свідоцтв на право на майновий пай за № б/н; її матері [PERSON] , було видано свідоцтво № [NUMBER] на право на майновий пай вартістю 5774 гривні, зареєстроване 3.07.2000 року в Книзі видачі та реєстрації свідоцтв на право на майновий пай за № б/н; її рідному братові [PERSON] було видано свідоцтво на право на майновий пай, яке на даний не збереглося; та [PERSON] було видано свідоцтво № 135 на право на майновий пай вартістю 6829 гривні, зареєстроване 28.07.2000 року в Книзі видачі та реєстрації свідоцтв на право на майновий пай за №208, всього на загальну суму 25 225,00 гривень майна, яке складалося із телятника верхнього, вартістю 16532.00 гривень; зернонавантажувача, вартістю 165,02 гривні; зернонавантажувача, вартістю 165,02 гривні; ГАЗ-53 автобус ТС 3956, вартістю 6052,91 гривні та сівалки СУПН-8, вартістю 2315,99 гривень. \~ \~ \~ \~Зазначає, що на загальних зборах співвласників майнових паїв 25.05.2011 року було вирішено виділити співвласникам належні ім на праві власності засоби єдиним майновим комплексом. Актом приймання-передачі основних засобів, які знаходилися в оренді СТОВ «Володимирівське», згідно з договором оренди від 25.05.2011 року, СТОВ «Володимирівське» повернуло співвласникам належні їм основні засоби в зв`язку з закінченням договору оренди. \~ \~ \~ \~Стверджує, що станом на звернення до суду з позовом про визнання права власності на телятник верхній власники майнових паїв [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] ; [PERSON] помер [INFO] . З 03.07.2000 року по цей час позивач стала постійно володіти та користуватися приміщенням телятника верхнього використовуючи його для власних цілей. Юридично права власності на вказане приміщення верхнього телятника позивачем разом з її родичами на той час оформлено не було. Договорів купівлі-продажу між нею та іншими співвласниками майнових паїв а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] нотаріально не укладалося і право власності не реєструвалось. \~ \~ \~ \~Звертає увагу суду на те, що за час користування телятником вона за власні кошти та власними силами зробила у ньому ремонт, відремонтувавши стіни, кришу, встановила нові вікна, двері, забетонувала поли, в подальшому стала у ньому зберігати різного роду майно та сільськогосподарський врожай. З моменту придбання та користування вказаним телятником верхнім і до теперішнього часу крім неї цією будівлею ніхто не користувався, позивач є єдиною хто утримує будівлю телятника в належному стані. \~ \~ \~ \~Як стверджує позивач, з 2000 року по теперішній час, тобто на протязі часу що перевищує десять років, вона добросовісно, відкрито та безперервно володіє будівлею телятника верхнього, який заходиться за адресою [ADDRESS] , що на думку позивача відповідно до положень ч.1, ч.3 ст. 344 Цивільного кодексу України свідчить про набуття нею права власності на цей об`єкт нерухомості за набувальною давністю. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~29.07.2025 за ухвалою судді провадження у цивільній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с.60). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 10.10.2025 залучено до участі у розгляді даної цивільної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору спадкоємця\~власника майнового\~паю померлої\~ [PERSON] [PERSON] . Ухвалою суду від 19.11.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.134). В судове засіданні позивачка та її представник [PERSON] не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце його проведення. Згідно поданої заяви повноважний представник позивача [PERSON] просить суд розглянути вказану цивільну справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити в повному обсязі. Відповідач Софіївська селищна рада свого повноважного представника в судове засідання не направила, надала на розгляд суду заяву, у відповідності до якої просить суд розглядати вказану цивільну справу без присутності представника відповідача за матеріалами справи. Згідно поданого 14.08.2025 відзиву на позов проти позову заперечує, в обґрунтування поданих заперечень посилається на ті обставини, що відповідно протоколу загальних зборів співвласників майнових паїв № 1 від 25.05.2011, який додано до позовної заяви, будівля телятника верхнього разом із двома зернопогрузчиками, автобусом та сівалкою передана єдиним майновим комплексом крім позивача ще й іншим співвласникам - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що вказані особи отримали сертифікати на вказані паї та відмовилися від свого права власності на будівлю телятника. Таким чином, на думку відповідача позивачем не надано достатньо доказів для підтвердження добросовісності заволодіння майном. Треті особи\~без\~самостійних\~вимог - Софіївське відділення\~КП "Криворізьке\~районне бюро\~технічної інвентаризації"\~Дніпропетровської обласної\~ради,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] в\~судове засідання\~не з`явились, явку\~свого представника\~у судове\~засідання не\~забезпечили,\~будь-яких\~заяв чи\~клопотань на\~розгляд суду\~не надали.В підготовчому судовому засіданні треті особи - [PERSON] та [PERSON] при розгляді клопотання представника позивача про залучення в якості третьої особи спадкоємця\~власника майнового\~паю померлої\~ [PERSON] -\~ [PERSON] щодо позовних вимог позивача не заперечували, підтвердили, що дійсно [PERSON] одноосібно користувалася телятником верхнім, на даний час крім неї цим нерухомим майном ніхто не користувався і позивач є єдиною особою, хто використовує і утримує в належному стані зазначене нерухоме майно. Залучена судом третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить суд проводити розгляд справи без його участі у зв`язку з виробничою зайнятістю, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] була членом колгоспу імені Карла Маркса, Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Карла Маркса Софіївського району Дніпропетровської області в період роботи з 1985 по 2000 роки, що підтверджується трудовою книжкою колгоспника [NUMBER] від 21 51.1989 року (а.с.28-29). На підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 13.02.2002 р.№ 45-р про передачу в приватну власність земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю позивачу було передано земельну ділянку площею 7.3420 га та отримано Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ДП № 057338 виданий Софіївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 08.07.2002 року (а.с.30). На підставі рішення загальних зборів членів КСП ім. Карла Маркса Софіївського району від 15 червня 2000 року, протокол № 5, було проведено паювання між членами колективного сільськогосподарського товариства майна, яке перебувало у КСП ім.Карла Маркса (а.с.7-9). Як убачається з матеріалів справи, позивачу було видано свідоцтво № 257 на право на майновий пай вартістю 1322 гривні, зареєстроване 3.07.2000 року в Книзі видачі та реєстрації свідоцтв на право на майновий пай за № [NUMBER] ; її чоловіку було видано свідоцтво № [NUMBER] на право на майновий пай вартістю 2969 гривні, зареєстроване 3.07.2000 року в Книзі видачі та реєстрації свідоцтв на право на майновий пай за № [NUMBER] ; її батькам: [PERSON] , було видано свідоцтво № [NUMBER] на право на майновий пай вартістю 7149 гривень, зареєстроване 3.07.2000 року в Книзі видачі та реєстрації свідоцтв на право на майновий пай за № б/н; матері [PERSON] , було видано свідоцтво № 263 на право на майновий пай вартістю 5774 гривні, зареєстроване 3.07.2000 року в Книзі видачі та реєстрації свідоцтв на право на майновий пай за №б/н; рідному братові [PERSON] було видано свідоцтво на право на майновий пай, яке на даний час не зберіглося; та [PERSON] було видано свідоцтво № 135 на право на майновий пай вартістю 6829 гривні, зареєстроване 28.07.2000 року в Книзі видачі та реєстрації свідоцтв на право на майновий пай за №208, всього на загальну суму 25 225,00 гривень майна, яке складалося із телятника верхнього, вартістю 16532.00 гривень; зернонавантажувача, вартістю 165,02 гривні; зернонавантажувача, вартістю 165,02 гривні; ГАЗ-53 автобус ТС 3956, вартістю 6052,91 гривні та сівалки СУПН-8, вартістю 2315,99 гривень. На загальних зборах співвласників майнових паїв 25.05.2011 року було вирішено виділити співвласникам належні їм на праві власності засоби єдиним майновим комплексом:телятник верхній, вартістю 16532,00 гривень; зернонавантажувач, вартістю 165,02 гривні; зернонавантажувач, вартістю 165,02 гривні; ГАЗ-53 автобус ТС 3956, вартістю 6052,91 гривні та сівалка СУПН-8, вартістю 2315,99 гривень. Актом приймання-передачі основних засобів, які знаходилися в оренді СТОВ «Володимирівське», згідно з договором оренди від 25.05.2011 року, СТОВ «Володимирівське» повернуло співвласникам належні їм основні засоби в зв`язку з закінченням договору оренди (а.с.9). Будівля телятника верхнього розташована на не приватизованій присадибній земельній ділянці за адресою [ADDRESS] площею 1.0 га. Вказана земельна ділянка орендується позивачем та сплачується орендна плата Софіївській селищній раді Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується попереднім договором щодо укладання договору оренди (основного договору) земельної ділянки від 24.01.2025 року за №003. Рішенням Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області №2579-52/VIII від 22 січня 2025 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 1,0 га для іншого сільськогосподарського призначення для обслуговування телятника верхнього за адресою [ADDRESS] (а.с.23). Відповідно довідки Софіївського відділення КП «Криворізьке районе БТІ Дніпропетровської обласної ради № 145 від 15 грудня 2023 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, від 15.12.2023 року право власності на нерухоме майно (телятник верхній) розташований за адресою [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.14-15). Станом на звернення до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю на телятник верхній співвласники майнових паїв [PERSON] померла [INFO] , що підтвержується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 01.07.2008 року; [PERSON] помер [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 08.10.20214 року; [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 08.12.2023 року (а.с.53-55). \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 2000 року і по даний час, позивач добросовісно, відкрито і безперервно на протязі часу, що перевищує десять років постійно володіла та користувалася приміщенням телятника верхнього за адресою [ADDRESS] , використовуючи його для власних цілей. Право власності на вказане приміщення верхнього телятника позивачем разом з її родичами оформлено не було. Договорів купівлі продажу між позивачем та іншими співвласниками майнових паїв а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] нотаріально не укладалося і державна реєстрація права власності не проводилася. Вищевказані обставини підтверджуються протоколом № 1 загальних зборів співвласників майнових паїв від 25.05.2011 року; Актом приймання передачі основних засобів від 25.05.2011 року; Архівною довідкою Софіївського архівного відділу Архівного управління Криворізької РДА Дніпропетровської області від 01.02.2024 року; Свідоцтвами на право на майнові паї; довідкою Софіївського відділення КП «Криворізьке районе БТІ Дніпропетровської обласної ради № 145 від 15 грудня 2023 року ; Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, від 15.12.2023 року; технічним паспортом будівлі телятника верхнього від 28.02.2023 року; Довідкою Софіївської селищної ради №57 від 20.12.2021 р.; Попереднім договором оренди земельної ділянки від 25.01.2025 року з викопіюванням; Копією рішення Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області №2579-52/VІІІ від 22 січня 2025 року; Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб; Копією трудової книжки колгоспника на імя [PERSON] ; копією державного акту на право приватної власності на землю; звітом про оцінку майна18 грудня 2023 року; копіями свідоцтв про смерть співвласників паїв. IV. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України, серед яких є визнання права. Спосіб захисту порушеного права має бути ефективним, тобто у повній мірі відновити порушене право особи, а тому в даному випадку обраний позивачем спосіб захисту відновить його порушене право на майно. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.\~316\~ЦК\~України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 4, 3 та ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Велика Палата Верховного Суду 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18) роз`яснила, що набуття права власності на річ за набувальною давністю - це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ч. 1\~ст. 344 ЦК\~можливе лише за наявності усіх вказаних нижче умов у сукупності, а саме:- наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт;- законність об`єкта володіння;- добросовісність заволодіння чужим майном;- відкритість володіння; безперервність володіння;- сплив установлених строків володіння;- відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Таким чином, Велика Палата ВС дійшла висновку, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Окрім того, викладена у ч.3 ст.\~397\~ЦК\~України презумпція добросовісності та правомірності фактичного володіння майном у комплексі з тими фактами що протягом тривалого часу до позивача не пред`являлось будь-яких вимог про витребування вказаної будівлі та про оспорення правомірності і добросовісності володіння нею - свідчить про добросовісність набуття позивачем нерухомого майна, а саме телятника верхнього, розташованого за адресою [ADDRESS] . Заперечення відповідача стосовно того, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, що інші співвласники майнових паїв відмовилися від свого права власності на будівлю телятника суд оцінює критично, оскільки як убачається з матеріалів справи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] померли, а треті особи [PERSON] , [PERSON] та залучений в якості третьої особи спадкоємець власника майнового\~ паю померлої\~ [PERSON] - [PERSON] щодо визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на телятник верхній, розташований за адресою [ADDRESS] не заперечують. З наведених обставин суд вважає, що позивачка [PERSON] з 2000 року і до цього часу добросовісно, відкрито і безперервно, без будь-яких на то правових підстав володіє та користується вищевказаним нерухомим майном, а тому поданий представником позивача позов про визнання за позивачкою права власності на будівлю телятника верхнього за набувальною давністю, ґрунтується на законі, обгрунтований поданими доказами та підлягає задоволенню. Вимогу про стягнення з відповідача судового збору, який позивачка понесла при зверненні до суду з цим позовом, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved