Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 341 374,51 грн., моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.05.2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «МАН» д.н.з, [NUMBER] з напівпричепом «KoeGeEL» д.н.з. [NUMBER] , та «БМВ» д.н.з. [NUMBER] . Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року визнано винним у вказаній ДТП водія автомобіля «МАН» д.н.з, [NUMBER] з напівпричепом «KoeGeEL» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] . Внаслідок даного ДТП транспортний засіб «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , отримав значні механічні пошкодження. З метою встановлення розміру заподіяної шкоди завданої внаслідок ДТП, позивач звернуся до Юридично-експертної компанії Баранкова, яка має сертифікацію щодо здійснення незалежної експертизи та оціночної діяльності, згідно висновку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 67/06-25, в якому незалежним експертом [PERSON] 02 липня 2025 року визначено вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу у розмірі 439 236,18 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність забезпеченого транспортного засобу «МАН» д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом «KoeGeEL» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «Перша» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 223499521. На підставі звіту ТОВ «СОС Сервіс Україна» № 25-02366 від 07.08.2025 року, складеного незалежним суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , ПрАТ «СК «Перша» ухвалило рішення щодо визначення розміру страхового відшкодування: 109 474,00 грн. - 11 612,33 грн. = 97 861,67 грн. (вартість відновлювального ремонту зі зносом - ПДВ = розмір страхового відшкодування). Позивач не погоджується з вказаною сумою розміру страхового відшкодування, визначеною ПрАТ «СК «Перша», оскільки Юридично-експертною компанією Баранкова було проведено незалежну експертизу, та надано висновки щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 67/06-25, де незалежним експертом визначено суму відновлюваного ремонту транспортного засобу в сумі 439 236,18 грн. Таким чином, залишок шкоди у розмірі 341 374,51 грн. та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 5 360,00 грн. підлягають відшкодуванню відповідачем як винною у ДТП особою. Оскільки відповідачем було завдано позивачу моральних страждань, внаслідок пошкодження його майна - автомобіля, втрати нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від останнього додаткових зусиль для організації свого життя, відчуття постійних негативних емоцій, перебування у стресовій ситуації, тривалого захисту в суді свого порушеного права, а тому вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 100 000,00 грн. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. 19 вересня 2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив щодо заявлених [PERSON] позовних вимог, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість. Відповідач вказує, що ПрАТ «СК «Перша» здійснило всі належні дії як страхувальник за договором страхування транспортного засобу відповідача, а саме здійснила огляд автомобіля, замовила проведення незалежної оцінки розміру збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на підставі результатів якої ухвалило рішення про здійснення страхової виплати позивачу у розмірі 97 861,67 грн. Також ПрАТ «СК «Перша» на звернення позивача вказала, що у разі подання документального підтвердження факту проведення ремонту автомобіля BMW 750IL з реєстраційним номером [NUMBER] , та його оплати з урахування ПДВ, ПрАТ «СК «Перша» повернеться до розгляду матеріалів в частині оплати суми податку на додану вартість визначеного відповідно до законодавства. Відповідач вважає, що вартість відновлювального ремонту, визначена за результатами проведеної оцінки за замовлення Відповідача ФОП [PERSON] , є значно завищеними порівняно з оцінкою, зафіксованою у Звіті ТОВ «СОС Сервіс Україна» № 25-02366, а саме в частині вартості складових частин, що підлягають заміні під час ремонту, завищена на 193 564,00 грн. (356 672,00 - 163 110,00), оскільки у ремонтній калькуляції за висновком № 67/06-25 від 02.07.2025 зазначені запасні частини, які підлягають заміні, що не відповідають характеру заподіяної внаслідок ДТП шкоди транспортному засобу Позивача. До таких запасних частин зокрема належить: фара права в зборі вартістю 63 510 грн. (ремонтна калькуляція №67/06-25), коли фактично вона підлягає ремонту і вартість ремонту 1 250 грн. (ремонтна калькуляція №25-02366). Відсутність її заміни в зборі є очевидним і з огляду на фото автомобіля під час огляду після ДТП на яких зафіксовано відсутність її пошкодження. Шарнір в дверей п пр-1 860,00 грн., Шарнір н дверей п. пр - 2 328,00 грн., Скло дзеркала зш. пр - 23 346,00 грн., Диск колеса алюмінієвий п.л. - 17 574,00 грн. - який підлягає ремонту згідно калькуляції №25-02366 за 1 250 грн., Рульовий механізм зоф - 84 990,00 грн. який не підлягає обов`язковій заміні і відсутні будь-які причино-наслідкові зв`язки потреби у його заміні внаслідок ДТП. Позивач не оскаржив рішення страхової компанії та на противагу висновку страхової компанії не замовив проведення експертизи судовим експертом, який несе кримінальну відповідальність за надання завідомо не правдивого експертного висновку. Окрім того, звернуто увагу суду на те, що у позові позивач визначив, що стягненню з відповідача підлягає саме різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою ПрАТ «СК «Перша», а саме: 439 236,18 - 97 861,67 = 341 374,51 грн. Проте позивач не надав жодного підтвердження здійснення ремонту автомобіля, у тому числі акти виконаних робіт, списання запасних частин та матеріалів або платіжні доручення. Відповідач вважає, що оцінка завданих збитків, здійснена на замовлення ПрАТ «СК «Перша», є належним доказом на підтвердження розміру матеріального збитку, оскільки здійснена незалежним суб`єктом оцінювання. Окрім того, при визначенні ціни позову на основі вартості відновлювального ремонту позивач не застосував коефіцієнт зносу, що є принципово важливим питанням у ступені цивільно-правової відповідальності [PERSON] як застрахованої особи. Так, у висновку щодо вартості матеріального збитку від 02.07.2025 № 67/06-25 визначено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику досліджуваного КТЗ, з урахуванням фізичного зносу запасних частин становить 189 564,38 грн. Відповідач переконаний, що позивач не врахував висновки суб`єкта оцінювання, що діяв саме на підставі його замовлення та визначив ціну позову свідомо вказавши вартість відновлювального ремонту без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, про існування якого він знав. Таким чином, позов пред`явлений до відповідача з метою отримання надмірного відшкодування завданих збитків та не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказує, що позивач обґрунтовує завдання моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача тим, що має емоційну зв`язок з автомобілем, а його пошкодження спричинило значні моральні страждання. Вважає такі твердження нічим не обґрунтованими та голослівними, а висунення вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не довів наявність моральної шкоди та причинний зв`язок з поведінкою відповідача у цій справі. Відповідач просить суд у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди відмовити. Залучити до справи Приватне акціонерне товариство «СК «Перша» як третю особу, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача. Здійснити перехід розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року змінено порядок розгляду цивільної справи із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) стороні на розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01 жовтня 2025 року надійшла відповідь [PERSON] на відзив на позовну заяву, у якій позивач вказує на те, що факт існування договору страхування не звільняє відповідача від обов`язку компенсувати завдану шкоду у повному обсязі. Сам факт наявності договору страхування та здійснення страхової виплати не виключає відповідальності відповідача у повному обсязі перед позивачем. Зазначені обставини можуть впливати лише на обсяг та порядок відшкодування шкоди, але не на саму підставу виникнення відповідальності. Страхова компанія здійснила лише часткову виплату, яка не покрила всієї суми збитків, завданих внаслідок ДТП. Вказав, що відповідач у своєму відзиві не спростував належними доказами фактичний розмір шкоди, підтвердженої актами оцінки та платіжними документами, поданими разом із позовною заявою. Також зазначив, що відповідач у своєму відзиві посилається на те, що на момент ДТП його відповідальність була застрахована, а страхова компанія виплатила 97 861,67 грн. розрахованих з урахуванням фізичного зносу та ПДВ. На підставі цього відповідач робить висновок, що позивач отримав належне відшкодування. Вважає, що якщо страхова компанія виконала свої зобов`язання у межах договору ОСЦПВ, це не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати позивачу понесені збитки у повному обсязі, зокрема різницю між реальною вартістю ремонту без урахування зносу та виплаченою сумою. [PERSON] переконаний, що звіт ТОВ «СОС Сервіс Україна» складений на замовлення страхової компанії, вартість ремонту явно занижена, що видно із конкретних позицій: вартість запчастин, ремонт замість заміни, коефіцієнт зносу тощо. Висновок оцінювача позивача (суб`єкт оціночної діяльності - ФОП [PERSON] ) підтверджує більший розмір збитків, нанесених внаслідок ДТП. Вважає, що документ є належним і допустимим доказом відповідно до ЦПК України, навіть якщо його автор не є «судовим експертом». Страхова компанія відмовила у виплаті ПДВ без підтвердження ремонту. Позивач наголосив, що висновок суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] (№ 67/06-25 від 02.07.2025) є документом, складеним фахівцем, що має відповідний сертифікат та кваліфікацію. Позивач звертає увагу щодо упередженості оцінки страхової компанії. Звіт ТОВ «СОС Сервіс Україна» був складений на замовлення страховика, який є безпосередньо зацікавленою особою у заниженні розміру відшкодування. У зв`язку з цим такий звіт не може вважатися більш об`єктивним чи достовірним, ніж незалежна оцінка, замовлена потерпілим. Щодо включення вартості запасних частин, вважає аргументи відповідача про «завищення вартості ремонту» оціночними і такими, що не ґрунтуються на висновках уповноваженого судового експерта. Натомість оцінювач діяв відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затв. постановою КМУ № 358 від 10.09.2003), яка передбачає можливість заміни пошкоджених елементів на нові у випадку, якщо їх ремонт економічно недоцільний або такий ремонт не гарантує відновлення функціональних властивостей транспортного засобу. Твердження представника відповідача про завищення суми збитків на 193 564 грн. позивач вважає такими, що ґрунтуються виключно на власному оціночному судженні, що виникло внаслідок співставленні двох звітів суб`єктів оціночної діяльності. Позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення суми збитків, яка є математичною різницею між реальною вартістю ремонту та страховою виплатою, тому це є належним способом захисту порушеного права. Вказав, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 23 ЦК України, яка передбачає, що моральна шкода полягає не лише у фізичних стражданнях, а й у душевних переживаннях, пов`язаних із порушенням цивільних прав. Пошкодження транспортного засобу, що є власністю позивача, завдало йому значних емоційних страждань, оскільки автомобіль мав особисту та матеріальну цінність, незалежно від того, хто ним користувався у конкретний момент. Дії відповідача, що спричинили ДТП та пошкодження автомобіля позивача, є протиправними, а зв`язок між дією (пошкодження авто) і результатом (моральні страждання власника) встановлюється обставинами справи. Окремо зазначив, що станом на день подання цих пояснень продовжується проведення відновлювального ремонту автомобіля, що був пошкоджений внаслідок протиправних дій позивача, та після його завершення в розпорядження суду та відповідача буде направлено додаткові докази, що підтверджують вартість здійсненого відновлювального ремонту. Подання таких доказів із зрозумілих причин було неможливим підчас звернення до суду із позовною заявою, і є неможливим на цей день, оскільки відновлювальний ремонт не завершено та остаточна вартість такого ремонту не є визначеною остаточно. Позивач після отримання таких доказів одразу направить їх до суду та їх копії до відповідача разом із обґрунтованим клопотанням про поновлення строків на надання таких доказів у зв`язку із неможливістю їх подання раніше. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2025 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша». Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд без його участі, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив. У судове засідання третя особа явку свого представника не забезпечила, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на викладене, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, що не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що постановою Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року у справі № 759/11904/25 визнано винним громадянина України [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Із змісту вказаної постанови вбачається, що 27.05.2025 року приблизно о 11 год. 05 хв. у м. Києві по просп. Академіка Палладіна (при з вул. Берковецька), водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «МАН» д.н.з, [NUMBER] з напівпричепом «KoeGeEL» д.н.з. [NUMBER] , не впевнився в безпечності маневру, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «БМВ» д.н.з. [NUMBER] водій [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Внаслідок даного ДТП транспортний засіб «БМВ» д.н.з. [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження. Відповідач [PERSON] вину у настанні даної пригоди визнав. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «МАН» д.н.з, [NUMBER] з напівпричепом «KoeGeEL» д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «СК «Перша» № [NUMBER] . Відповідно до Звіту ТОВ «СОС Сервіс Україна» № 25-02366 від 07.08.2025 р. складеного незалежним суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 70% визначена у розмірі 109 474,00 грн. (з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали ). На підставі зазначеного звіту ПрАТ «СК «Перша» ухвалило рішення щодо визначення розміру страхового відшкодування: 109 474,00 грн. - 11 612,33 грн. = 97 861,67 грн. (вартість відновлювального ремонту зі зносом - ПДВ = розмір страхового відшкодування). Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 67/06-25 від 02.07.2025 року, складеного Юридично-експертною компанією Баранкова, на замовлення позивача, визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, що оцінюється «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , на дату ДТП 27.05.2025 з урахуванням ПДВ на складові частини, що потребують заміни становить 189 564,38 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату ДТП 27.05.2025 року становить 439 236,18 грн. Ринкова вартість КТЗ «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , без урахування аварійних пошкоджень на дату ДТП 27.05.2025 року становить 697 752,00 грн. Розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату ДТП 27.05.2025 року становить 171 730,68 грн. ПрАТ «СК «Перша» здійснило власнику пошкодженого КТЗ «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , страхову виплату у розмірі 97 861,67 грн. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню: - загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи; - розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону № 1961-IV; - чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV. Підсумовуючи вищенаведене, слід зробити висновок про те, що у цій справі відповідач (винуватець ДТП) несе відповідальність за завдану шкоду внаслідок ДТП у розмірі різниці між завданою шкодою та лімітом відповідальності страховика. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 208/2600/17. Як роз`яснено у пунктах 16, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Встановлено, що сторонами у справі не оспорюється обставина ДТП, наявність вини відповідача та отримання позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 97 861,67 грн. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача, загальний розмір який становить 341 374,51 грн. Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, з якою погодився і Верховний Суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц. від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18. Позивач, звертаючись до суду з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, зазначає, що відповідно до Звіту про оцінку вартості майнового збитку, завданої власнику автомобіля 27 травня 2025 року, реальна вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , складає 439 236,18 грн., однак страхова компанія визначила розмір страхового відшкодування лише в розмірі 97 861,67 грн., що є значно нижчим за реальні матеріальні збитки. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком (за полісом обов`язкового страхування) у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика (за полісом обов`язкового страхування) не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). При визначенні матеріального збитку завданого позивачу пошкодженням внаслідок ДТП , яка сталася з вини відповідача, суд бере до уваги наданий позивачем висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №67/06-25 від 02.07.2025 року, складеного Юридично-експертною компанією Баранкова, на замовлення позивача, визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, що оцінюється «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , на дату ДТП 27.05.2025 з урахуванням ПДВ на складові частини, що потребують заміни становить 189 564,38 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату ДТП 27.05.2025 року становить 439 236,18 грн. Ринкова вартість КТЗ «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , без урахування аварійних пошкоджень на дату ДТП 27.05.2025 року становить 697 752,00 грн. Розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , з урахуваннмя зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату ДТП 27.05.2025 року становить 171 730,68 грн. Таким чином, різниця між межами зобов`язань страхової компанії перед позивачем (171 730,68, з яких виплачено 97 861,67 грн.) та розміром завданої позивачеві матеріальної шкоди (вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача у розмірі 439 236,18 грн.) складає 279 236,80 грн., які підлягають відшкодування відповідачем з урахуванням ліміту відповідальності страховика (160 000,00 грн.). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звіт про оцінку містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна. Звіт підписаний оцінювачем, який безпосередньо проводив оцінку майна, і скріплений печаткою оцінювача. Крім того, як зазначено у вказаному звіті, його було проведено відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мінюсту та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092. Вказана методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту та застосовується всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. (п.1.2.-1.3 Методики). Вказана методика застосовується зокрема із метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ; визначення вартості КТЗ для розв`язання майнових суперечок (п. 1.4. Методики). Як визначено методикою, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. Висновок оцінювача Позивача (суб`єкт оціночної діяльності - ФОП [PERSON] ) підтверджує розмір збитків, нанесених внаслідок ДТП. Висновок суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] (№ 67/06-25 від 02.07.2025) є документом, складеним фахівцем, що має відповідний сертифікат та кваліфікацію. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», результати оцінки оформлюються у вигляді звіту/висновку, і такий документ є належним письмовим доказом у розумінні ст. 95 ЦПК України. Таким чином, твердження відповідача про те, що цей документ не є експертизою, не спростовує його доказового значення, оскільки позивач має право подавати будь-які письмові докази, які підтверджують і обґрунтовують розмір шкоди. Натомість відповідач, не погоджуючись із наданим позивачем висновком, клопотань про призначення експертизи у справі з метою встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , на дату ДТП 27.05.2025 року, не заявляв. Щодо включення вартості запасних частин, то аргументи відповідача про завищення вартості ремонту є оціночними і не ґрунтуються на висновках уповноваженого судового експерта. Натомість оцінювач діяв відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (за постановою КМУ № 358 від 10.09.2003), яка передбачає можливість заміни пошкоджених елементів на нові у випадку, якщо їх ремонт економічно недоцільний або такий ремонт не гарантує відновлення функціонувальних властивостей транспортного засобу. Матеріали справи не місять підтвердження вчинення відповідачем дій щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. Зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та з відповідача підлягає до стягнення сума страхового відшкодування у розмірі 279 236,80 грн. При цьому, сума у розмірі 62 138,33 грн. є недоплаченим страховим відшкодуванням в межах суми ліміту страхового відшкодування (160 000 грн.). Однак, вимог до страховика позивачем не заявлено. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн., суд зазначає наступне. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (надалі Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з абз. 1 пункту 4 вказаної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до пункту 7 Постанови - заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У абзаці 2 пункту 5 Постанови, судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд зазначає, що дорожньо-транспортна пригода - це подія, яка виражається у зіткненні двох транспортних засобів під час здійснення ними руху по дорозі загального користування, що призвело до механічного пошкодження даних транспортних засобів. Сама по собі дорожньо-транспортна пригода є стресовою і небезпечною подією, що полягає у факті настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідках. Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в Україні, у тому числі частини другої статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпцію моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди (узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 761/24143/19). Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що відшкодуванню позивачу підлягає моральна шкода, завдана в результаті ДТП, у розмірі 5 000, 00 грн. Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення позовних вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди і не призводить до його збагачення. Щодо судових витрат у вигляді сплаченого судового збору. Позивач надає суду платіжну інструкцію №73хе-н2м2-980о-82тх від 20.08.2025 року, зі змісту якої вбачається, що ним здійснено платіж у розмірі 4 913,75 грн. із призначенням платежу «101 42986956;Судовий збір, за позовом [PERSON] , Святошинський районний суд м. Києва». Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (64,40%), судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача на користь позивача у розмірі 3 164,45 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial