Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», в інтересах якого діє Дідух Євген Олександрович, звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 100000 гривень та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що 11.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] у електронній формі було укладено договір про надання споживчого кредиту №4376929, згідно з умовами якого відповідачці на умовах строковості, зворотності та платності було надано фінансовий кредит у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки [NUMBER] . 24.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» було укладено Договір факторингу №23/09/2024 від 23.09.2024 року, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» за плату відступило належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно з Реєстром боржників від 23.09.2024 року до Договору факторингу №23/09/2024 від 24.12.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] у розмірі 100000 гривень, з яких: 10000 гривень прострочена заборгованість по тілу кредиту; 56500 гривень заборгованість за відсотками нарахованих первісним кредитором, 33500 гривень - заборгованість за відсотками нарахованих Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» за 134 календарних дні. Відповідно до п.1.3 Договору факторингу №23/09/2024 від 23.09.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові оперції» повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», надати інформацію, передбачену чинним законодавством про Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові оперції» у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. В порушення умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка [PERSON] не виконала свого зобов`язання з повернення кредитних коштів, оскільки після відступлення права грошової вимоги остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості ані первісному кредитору, ані позивачу. Оскільки на даний час відповідачка ухиляється від виконання зобов`язання шляхом погашення заборгованості за вищевказаним договором, а позивач позбавлений можливості відновити своє порушене право у позасудовому порядку, останній наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Від представника відповідачки [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачка по справі [PERSON] позов Товариство з обмеженою відповідальністю УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ про стягнення заборгованості за споживчим кредитом визнає частково. Факт отримання споживчого кредиту в розмірі 10000 гривень за договором №4376929 від 11.02.2024 року стороною відповідачки визнається. Однак, право вимоги на нараховані відсотки за 134 календарні дні в сумі 33500 гривень факторові не передавалось. Враховуючи викладене, представник відповідачки вважає, що за договором про надання споживчого кредиту №4376929 від 11.02.2024 року з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 66500 гривень, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 10000 гривень, прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом - 56500 гривень, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки відсотків за 134 календарні дні в сумі 33500 гривень задоволенню не підлягають. Отже, враховуючи викладене вище, позовні вимоги позивача визнає частково в наступному розмірі: заборгованість за тілом кредиту 10000 гривень; заборгованість за процентами 56500 гривень. Відповідачка та її представник заперечує щодо розміру витрат на правничу допомогу. Справа №597/658/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ до [PERSON] про стягнення заборгованості за своєю суттю є нескладною, обґрунтування позовних вимог зводиться лише до цитування норм матеріального права та судової практики. Враховуючи, що всі докази були в наявності у позивача, відповідно адвокату не доводилося збирати документи, додаткові докази, ніж ті, що вже були в наявності. За таких обставин вважає, що позивачем заявлена до відшкодування неспівмірна сума, яка не відповідає обсягу роботи наданої позивачу, тому представник відповідачки просить суд зменшити її до 3000 гривень. Від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" Лисенко Дмитра Вячеславовича надійшла відповідь на відзив яким простить задовольнити повністю позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до [PERSON] покликаючись на те, що відповідно до доказів залучених до позовної заяви, Первісний кредитор направив Новому кредитору лист від 26.11.2024 року, у якому повідомив про факт повідомлення 26.11.2024 року о 11:33 годині боржника за договором №4597457 про відступлення права вимоги. Відповідачка не надала доказів на спростування зазначеного. Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на вебсайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачкою не надано. Відповідачкою не надано доказів повного та належного виконання зобов`язань за Договором №4376929 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Позивачем не заявлялись вимоги про стягнення штрафів, пені та інших додаткових платежів, однак відповідачка заперечує проти таких категорій. Окремої уваги потребує пункт 1.1. Договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 року: За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до умов п.1.3 Договору №4376929 строк кредиту 360 днів: з 11.02.2024 року по 04.02.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 23.09.2024 року №23/09/2024, строк дії Договору № 4376929 від 11.02.2024 року не закінчився, тому в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачкою, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у період з 24.09.2024 року по 04.02.2025 року (134 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 33500 гривень. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п.1.3. Договору №4376929 від 11.02.2024 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідачки у сумі 90000 гривень (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 56500 гривень, проценти нараховані Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у сумі 33500 гривень). Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Витрати позивача на правничу допомогу в сумі 10000 гривень відповідають критеріям необхідності, розумності, співмірності та ціноутворенню таких послуг у місті Києві ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» Дідух Євген Олександрович у судове засідання не з`явився, однак позовна заява містить клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] та її представник Кульгавець Сергій Михайлович у судове засідання не з`явилися, однак представник відповідачки у відзиві на позов просить справу розглянути за його відсутності. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 22.07.2025 року суддя Шевчук В.М. прийняла до свого провадження цивільну справу та визначила проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Суд вважає, що справу слід розглянути за відсутності сторін за наявними матеріалами. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що 11.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] у електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено кредитний договір №4376929, згідно з умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» надало [PERSON] у безготівковій формі фінансовий кредит у розмірі 10000 гривень шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки на умовах строковості, зворотності, платності строком на 360 днів, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, які становлять 2,5% в день. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів за договором споживчого кредиту №4376929 від 11.02.2024 року, що є невід`ємною частиною цього Договору. На підставі Договору факторингу №23/09/2024 від 23.09.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» відступило право грошової вимоги, зокрема, до [PERSON] , включаючи суму виданого кредиту, залишок по тілу кредиту, залишок по відсотках, вказані у витязі з Реєстру боржників до вищевказаного Договору факторингу. Відповідно до п.1.3 Договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові оперції» повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», надати інформацію, передбачену чинним законодавством про Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Згідно з розрахунком заборгованості за вищевказаним кредитним договором загальна заборгованість [PERSON] становить 100000 гривень, з яких: 10000 гривень прострочена заборгованість по тілу кредиту; 56500 гривень заборгованість за відсотками нарахованих первісним кредитором, 33500 гривень - заборгованість за відсотками нарахованих Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» за 134 календарних дні. Станом на день звернення до суду заборгованість непогашена, відповідачка ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, строк за якими настав, оскільки відсутні відомості про погашення заборгованості первісному кредитору та його правонаступнику. V. Оцінка суду Положеннями ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормою\~ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Відповідно до\~ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3\~Закону України «Про електронну комерцію»). Як вбачається з матеріалів цивільної справи кредитний договір №4376929 від 11.02.2024 року був укладений шляхом підписання акцепту оферти, розміщених на офіційному сайті позичальника, за допомогою одноразового ідентифікатора в якості аналога власноручного підпису позичальника. Основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Всі інші умови, які визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення та належного виконання умов договору та електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між товариством та позичальником, викладені у правилах, з якими ознайомився позичальник до укладення договору та які є невід`ємною частиною договору. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641,\~644 ЦК України\~на укладення договору позики на умовах, що встановлені товариством. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно\~ст.526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч.1\~ст.530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1\~ст.599 ЦК України\~передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1\~ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1\~ст.625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з умовами вищевказаних кредитних договорів та договору позики відповідач зобов`язувався своєчасно повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договорами. Відповідно до ч.ч.1, 3\~ст.512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Судом встановлено, що на підставі договору факторингу, укладеного між первісним кредитором за кредитним договором №23/09/2024 від 23.09.2024 року та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», відбулася заміна кредитора, відтак відповідачка, за умови повідомлення останньої про заміну сторони у кредитних правовідносинах, була зобов`язана погасити заборгованість позивачу, за якою настав строк виконання зобов`язання. За умови, що відповідачка з будь-яких підстав не отримала повідомлення про відступлення права вимоги, остання не була позбавлена можливості виконати своє зобов`язання зі сплати кредитної заборгованості на рахунок первісного кредитора, який вказаний у вищенаведеному кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог\~ст.516 ЦК України. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, беручи до уваги, що відповідачкою не надано суду доказів на підтвердження належного виконання нею зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити повністю. Суд\~вважає,\~що ухилення\~від виконання\~ зобов`язання\~шляхом погашення\~заборгованості за кредитним договором №4376929 від 11.02.2024 року призвело до порушення прав позивача як кредитора у зобов`язаннях, що виникли на підставі Договору факторингу №23/09/2024 від 23.09.2024 року, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог. VI. Щодо розподілу судових витрат У позовній заяві позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» просить покласти на відповідачку витрати на професійну (правничу) допомогу. Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України до основних засад цивільного судочинства належить відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. В обгрунтування\~понесених судових\~витрат позивач\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Українські фінансові\~операції» \~надало:\~свідоцтво про\~право на\~заняття адвокатською\~діяльністю серії\~КС №5972/10\~від 24.03.2017\~року,\~договір №01/08/2024-А\~від 01.08.2024\~року \~про надання\~юридичних послуг,\~ акт\~прийому-передачі\~наданих послуг\~до Договору\~про надання\~правничої допомоги\~від 01/08/2024-А\~від 01.08.2024\~року,\~згідно якого\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Українські фінансові\~операції» здійснило оплату адвокату Дідух Євгену Олександровичу, в сумі 10000 гривень за надану ним правничу допомогу. За таких обставин, враховуючи складність справи, обсяг наданої [PERSON] правничої допомоги, заявлений розмір витрат, докази оплати гонорару, повне задоволення позовних вимог, клопотання представника відповідачки [PERSON] [PERSON] про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд вбачає підстави для їх задоволення у меншому розмірі, а саме: 3000 гривень. Таким чином, до стягнення з відповідачки [PERSON] підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення 2422 гривні 40 копійок сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved