Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 02.07.2025 року представник позивача звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що після смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на все належне їй майно. Згідно заповіту померлої вона заповіла позивачу, належну їй на праві власності земельну ділянку площею 0,474 га, яка розташована в с. Клузів Угринівської ОТГ. Позивач в межах строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої звернувся до приватного нотаріуса, якою було видано свідоцтво про право на спадщину на спірної земельної ділянки, при цьому відмовивши у праві позивача на такої, оскільки на час смерті разом із спадкодавцем був зареєстрований її непрацездатний син [PERSON] , 1954 року народження, який мав право на обов`язкову частку на спадкове майно та заяву до нотаріуса про відмову від спадщини не подавав. Позивач зазначає, що місце реєстрації проживання [PERSON] дійсно збігається з реєстрацією його померлої матері, однак протягом останніх 10-15 років він не проживав на території України, оскільки проживає в Республіці Білорусь, про що можуть засвідчити сусіди. Отже, вважає, що в такому випадку [PERSON] спадщину не прийняв, тому право власності на земельної ділянки має бути визнано за позивачем. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Правом на подання відзиву не скористався, будь-яких клопотань від нього до суду не надходило. Судом здійснювалось належне повідомлення відповідача про день та час слухання справи відповідно до вимог закону, проте поштове відправлення з рекомендованим повідомленням про вручення повернулося як не вручене, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За змістом пункту 3 частини восьмої\~статті 128 ЦПК України\~відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді\~від 07.07.2025 \~відкрито провадження\~у справі\~в порядку\~загального позовного\~провадження та\~призначено\~судове засідання. Ухвалами суду від 01.09.2025 року витребувано докази по справі. Ухвалами суду від 16.10.2025 року постановлено викликати для допиту у судовому засіданні свідків у даній цивільній справі та призначити розгляд справи по суті. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.01.1960 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). На підставі свідоцтва про переміну прізвища, імені та по батькові серії [NUMBER] від 10.10.2000 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.14). На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ [PERSON] на підставі рішення 16 сесії 21 скликання Угринівської сільської ради від 10.12.1993 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0474 га, розташовану в с. Клузів для використання під сад, город (а.с.111). У відповідності до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0001333252022 від 23.11.2022 року [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 0,0474 га з кадастровим номером 2625881601:03:020:1693 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, що розташована на території Угринівської сільської ради від 29.06.1994 року б/н (а.с.16-17). 23.04.2020 року [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, відповідно до якого заповіла, зокрема, [PERSON] , [INFO] , належну їй земельну ділянку площею 0,0474 га , розташовану на території с. Клузів Угринівської сільської ради (а.с.20). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.21). Із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі [PERSON] до приватного нотаріуса Дузінкевич Л.Б. 25.01.2022 року звернувся [PERSON] (а.с.101). 25.01.2022 року після померлої [PERSON] була зареєстрована спадкова справа за номером у нотаріуса 2/2022, номер у спадковому реєстрі 69031788 (а.с.22). Як вбачається з довідки №02-02/03497 КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» про зареєстрованих за адресою [ADDRESS] осіб, за такою були зареєстровані: власник [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.23). 27.11.2022 року [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частини земельної ділянки площею 0,0474 га з кадастровим номером 2625881601:03:020:1693 розташовану на території с. Клузів Угринівської сільської ради садівничому товаристві «Здоров`я-ІФ» (а.с.72). Право власності на частки вказаної вище земельної ділянки було зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №316130380 від 27.11.2022 року (а.с.73-74). З листа приватного нотаріуса Дузінкевич Л.Б. вбачається, що в квартирі разом із спадкодавцем [PERSON] зареєстрований її непрацездатний за віком спадкоємець першої черги - син [PERSON] , який протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини від такої не відмовився. А отже рахується таким, що спадщину прийняв, тому нотаріусом видане свідоцтво про право на спадщину зокрема [PERSON] , за виключенням частки від спадкового майна (а.с.75). Згідно відповіді, наданої Державною прикордонною службою України на вимогу ухвали суду від 01.09.2025 року, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином [PERSON] , [INFO] , в період з 08.11.2017 по 11.01.2022 року в Базі даних не виявлено. При цьому зазначено, що зберігання інформації з персональними даними осіб впродовж 10 років здійснюється з 08.11.2017 року (а.с.97). Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що є сусідкою [PERSON] , яка померла, та проживає по [ADDRESS] з 1980 року. Свідок поселилась в будинок разом із бабою та дідом позивача. Мама позивача жила з батьками, а сина - [PERSON] сусідка не бачила. [PERSON] їй розповідала, що син за увесь час 2-3 рази приїжджав до неї. Вказала, що більше не чула за нього, навіть покійна за сина не згадувала. Пояснила суду, що [PERSON] жила сама після смерті чоловіка, за нею доглядала дочка, яка є матір`ю позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що була сусідкою [PERSON] , так як проживає на третьому поверсі в одному будинку. Вказала, що [PERSON] давно не бачила, він не проживав з покійною з 2003 чи 2004 року. Пояснила, що [PERSON] відвідувала дочка [PERSON] . [PERSON] проживала у квартирі одна. V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України. Статтею 41\~Конституції\~України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55\~Конституції\~України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст.\~321\~ЦК\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16\~цього\~ж\~Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно з ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі\~статтею 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.\~1218\~ЦК\~України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями\~1217,\~1223 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом першої - п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Відповідно до приписів частини 1статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до приписів частини 3 статті 1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У постановах\~Верховного Суду\~від 27\~лютого 2019\~року у\~справі №\~471/601/17 (провадження\~№ 61-38452ск18),\~від 10\~квітня 2020\~року у\~справі №\~355/832/17\~(провадження\~№ 61-27212св19),\~від \~19\~травня 2021\~року у\~справі №\~937/10434/19-ц\~(провадження\~№ 61-3620св21)\~зроблено висновок про те, що державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку\~сама по\~собі не\~є беззаперечним\~доказом його\~постійного проживання на момент\~смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Згідно з частиною першою\~статті 1241 ЦК України\~малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене\~статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду\~від 10 листопада 2021 року у справі № 607/24365/19, від\~08 грудня 2021 року у справі №552/3281/20. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі\~діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього\~Закону. \~У відповідності\~до ст.\~12\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення»,\~право на\~пенсію за\~віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років. Пунктом 5.9 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, врегульовано, що право на обов`язкову частку у спадщині виникає у спадкоємця, передбаченого частиною першою\~статті 1241 ЦК України, у випадках, якщо у заповіті містяться положення про усунення його від спадкування або цьому спадкоємцеві заповідана частка спадщини, яка є меншою від належної йому обов`язкової частки. Право на обов`язкову частку у спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців, волі спадкодавця та не пов`язане зі спільним проживанням спадкодавця й осіб, які мають право на обов`язкову частку. Той зі спадкоємців,\~який має право на обов`язкову\~частку\~у спадщині\~та\~проживав разом і з спадкодавцем на день його смерті, вважається таким,\~що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку\~не відмовився від неї.\~Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що на\~час смерті\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~її син\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~відповідно до\~Закону\~України «Про\~загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування»,\~був\~непрацездатною особою\~за віком\~(пенсіонером),\~тобто входив\~до кола\~осіб,\~які мають\~право на\~обов`язкову\~частку у\~спадщині,\~згідно з\~частиною першою\~статті\~1241\~ЦК України. При цьому вказане право закон не пов`язує зі спільним проживанням спадкодавця разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини. В той же час, на підставі показань свідків та документів, які знаходяться у матеріалах справи, судом встановлено, що [PERSON] з померлою разом протягом останніх 10 років не проживав, хоча був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою. В силу ч.1 ст. 1269 ЦК України відповідач, як спадкоємець, який фактично не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, мав подати нотаріусу відповідну заяву. Однак,\~ [PERSON] \~протягом строку,\~визначеного законом\~(ч.1\~ст.\~1270\~ЦПК України)\~ заяву\~про прийняття\~спадщини,\~а саме\~обов`язкової частки\~у спадщині\~після померлої\~матері,\~до нотаріальної\~контори не\~подавав.\~Відтак,\~останнійвважається таким, що спадщину не прийняв, а тому право на частку у спадщині слід визнати за спадкоємцем за заповітом, яким є [PERSON] . Отже, позов слід задовольнити повністю. VІІ. Судові витрати. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.328, 392, 1272, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved