Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він проживав з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі.Від цього шлюбу в них народився син [PERSON] [INFO] . Відповідач з сином проживають в [ADDRESS] . В кінці грудня 2016 року- на початку січня 2017 року сімейні відносини позивача та відповідачки припинилися і з цього часу , тобто близько 9 років відповідачка не бачиться та не спілкується з сином , не приймає участі в його вихованні , не вчиняла жодних дій , направлених на спілкування з сином. Всі питання щодо виховання сина, його матеріального забезпечення вирішує позивач самостійно . На сьогоднішній день відповідачка не змінила ставлення до виховання сина Вона не спілкується з відповідачем та сином, не цікавиться його розвитком. Відповідачка ухиляється від виконання відносно сина своїх батьківських обов`язків, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей, не відвідує сина вдома та в школі. Син постійно проживає з позивачем і перебуває на його утриманні , тому позивач просить позбавити її батьківських прав. У підготовчому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали і просять їх задовольнити з підстав зазначених в позові, оскільки відповідачка не виконує своїх батьківських обов"язків, не спілкується з сином , позивач виховує сина сам, матеріально забезпечує його , не має наміру стягувати з відповідачки аліменти на утримання сина . Перешкод для спілкування дитини з матір"ю він не чинив та не має наміру перешкоджати їх спілкуванню , але все буде залежати від сина. Відповідачка [PERSON] у підготовчому засіданні позовні вимоги визнала , не заперечує щодо їх задоволення , так як викладене в заяві відповідає дійсності , вона дійсно не приймає участі в вихованні та утриманні сина. На запитання суду чи є у неї реальна можливість спілкуватися , хоча б по телефону відповіла , що є , але вона не спілкується.Також зазначила , що вона не має власного житла куди б могла забрати сина , не має достатньої матеріальної бази , щоб утримувати його , крім того має намір переїхати до іншої країни . Наслідки позбавлення її батьківських прав вона розуміє . Представник третьої особи в судове засідання не з`явився , до суду надіслали заяву з проханням проводити розгляд без участі представника. Враховуючи, що відповідачка вимоги визнає , до заяви додані всі необхідні докази представник позивача просить прийняти рішення в підготовчому засіданні . Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України суд в разі визнання відповідачем позову може ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Частиною 1 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини , які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню , якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Заслухавши сторони , суд вважає можливим враховуючи положення ч.3 ст. 200 ЦПК України ухвалити рішення в підготовчому засіданні , так як до суду надано копії актів обстеження умов проживання позивача та сина позивача , які проживають в будинку , де є всі належні умови для дитини , характеристика з місця навчання дитини , відповідно до якої хлопчика виховує батько, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав , суд не має сумніву в достовірності даних , які містять зазначені докази. Відповідачка вимоги визнала добровільно , без тиску з боку сторони позивача. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної освіти. Відповідачка в судовому засіданні визнала факт , що вона на протязі тривалого часу , близько 9 років не спілкувалася з сином , хоча мала реальну можливість , не підтримувала його матеріально , не приймала участі в його вихованні та на даний час не виявила такого бажання, вимоги визнала , тому суд приходить до висновку , що вимоги підлягають задоволенню .

Outcome: approved