Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

28 квітня 2025 року представник ТОВ «Сучасний Факторинг» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 вересня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» укладено кредитний договір № 20210046027, згідно з умовами якого сума кредиту складає 17\~250,00 грн. Заборгованість відповідача перед ТОВ «Сучасний Факторинг» станом на 02 квітня 2025 року (включно) становить 19\~167,16 грн., а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту 12\~437,89 грн., заборгованість за сумою комісії/відсотків 6729,27 грн., заборгованість за сумою комісії за обслуговування 0,00 грн. Враховуючи систематичне ухилення відповідача від виконання договірних зобов`язань, відсутності у останньої бажання добровільно виконати взяті на себе зобов`язання, позивач змушений звернутися до суду з метою захисту порушених прав. 08 травня 2025 року ухвалою суду відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 26). У ході судового розгляду представник відповідача адвокат Ковердяєва Л.В. повідомила про те, що 20 квітня 2024 року відповідачка уклала шлюб та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 33). 01 серпня 2025 року в ході судового засідання від представника відповідача адвоката Ковердяєвої\~Л.В. суду надано заперечення на позовну заяву. Стверджувала, що виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Проте, сам по собі розрахунок заборгованості не відноситься до первинних банківських документів і відображає методику нарахування позивачем заборгованості, але не відображає операції з надходження кредитних коштів на рахунки клієнта та їх повернення. Таким чином, необхідно відмовити ТОВ «Сучасний Факторинг» у задоволенні позову за його недоведеністю та необґрунтованістю (а.с. 43-46). Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі (а.с. 4). Представник відповідача у судовому засіданні стверджувала, що з виписки по банківському рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] в Акціонерному товаристві «Сенс Банк», за період з 16 вересня 2021 року по 16 вересня 2022 року, вбачається, що відповідачка повністю погасила заборгованість за кредитним договором від 16 вересня 2021 року № 20210046027, а отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» є необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі. Суд, з`ясувавши обставини, на які посилаються позивач та відповідач як на підставу своїх вимог, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 16 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до ТОВ «Сучасний Факторинг» із заявою, в якій підтвердила, що до моменту укладення договору ознайомлена кредитодавцем та залученими ним уповноваженими представниками про зміст, характер та умови надання кредиту, ознайомлена з умовами паспорту споживчого кредиту та отримала детальну інформацію. 16 вересня 2021 року [PERSON] підписала заяву на отримання споживчого кредиту, в якій зазначені її особисті відомості/персональні дані як клієнта, інформація про товар/товари, який клієнт має на меті придбати за рахунок кредитних коштів, інформація про трудову діяльність клієнта, відомості про фінансовий стан клієнта/витрати клієнта та дружини/чоловіка, контактна інформація, використання аналога підпису та печатки ТОВ «Сучасний Факторинг». У паспорті споживчого кредиту, підписаного [PERSON] 16 вересня 2021 року, зазначено, зокрема: інформацію та контактні дані кредитодавця, інформацію та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші важливі правові аспекти. Згідно з кредитним договором від 16 вересня 2021 року № 20210046027, укладеним між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] , кредитодавець зобов`язується надати кредит покупцю на умовах, визначених розділом 2 кредитного договору, а покупець зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених договором. Згідно розділу 3 кредитного договору сторони дійшли згоди, що сума кредиту складає 17\~250,00 грн, грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 12 календарних місяці, та платності 5% щомісячно, комісії за надання кредиту 2250,00 грн, комісії за управління (обслуговування) кредиту 0,00 грн. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 238,22% річних від загальної суми кредиту. Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п. 2.5.) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: - у розмірі 15\~000,00 грн на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] ; - у розмірі 2250,00 грн на свою користь в оплату зобов`язань Позичальника зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором. Сума кредиту (його частина) перераховується Кредитором протягом трьох календарних днів з дати укладення цього Договору (п. 3.3.). Сторонами погоджено графік платежів, який містить інформацію про дату платежу, річні відсотки за користування кредитом, щомісячну комісію за управління кредитом, реальну процентну ставку та штраф при простроченні сплати чергового платежу, комісію РКО. Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.\~628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст.\~1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.\~627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Згідно із статтями 525, 526, 629 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Виходячи з положень ст.\~1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.\~610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Отже, судом встановлено, що 16 вересня 2021 року між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20210046027 і відповідач отримала кредит в розмірі 17\~250,00 грн., що підтверджується, зокрема, випискою по рахунку [NUMBER] за період з 16 вересня 2021 року по 16 вересня 2022 року (а.с. 67-112). Водночас, представник відповідача у судовому засіданні стверджувала, що з вищезазначеної виписки вбачається, що відповідачка повністю погасила заборгованість за кредитним договором від 16 вересня 2021 року № 20210046027. Однак, ідентифікувати отримувачів окремих платежів з даної виписки є неможливим, а відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів переказу нею коштів саме на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» з метою погашення заборгованості за кредитним договором від 16 вересня 2021 року № 20210046027. Оскільки відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором від 16 вересня 2021 року № 20210046027, укладеним між нею та ТОВ «Сучасний Факторинг», в обумовлені договором строки, станом на 02 квітня 2025 року за нею виникла заборгованість, яка становить 19\~167,16 грн., а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту 12\~437,89 грн, заборгованість за сумою комісії/відсотків 6729,27 грн., заборгованість за сумою комісії за обслуговування 0,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором № 20210046027 від 16 вересня 2021 року (а.с. 16 зворот 17). Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною другою статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано та не спростовано погодження з нею умов кредитування, отримання кредитних коштів та користування ними, а також неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором від 16 вересня 2021 року № 20210046027. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Сучасний Факторинг» підлягають задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 19\~167,16 грн., з яких: загальна заборгованість за тілом кредиту 12\~437,89 грн., заборгованість за сумою комісії/відсотків 6729,27 грн., заборгованість за сумою комісії за обслуговування 0,00 грн. Відповідно до ч.\~1 ст.\~141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2422,40 грн. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 6500 грн. Вирішуючи, питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд керується положеннями статті 137 ЦПК України. Так, відповідно до ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До матеріалів справи позивачем долучено договір про надання правничої допомоги від 28 серпня 2024 року № 28/08/24, укладений між адвокатським об`єднанням «Деналі» та ТОВ «Сучасний Факторинг», додаткову угоду № 5 від 10.12.2024 до договору про надання правничої допомоги від 28.08.2024, платіжну інструкцію від 18 квітня 2025 року № 418019 та акт прийому-передачі наданих послуг від 17 квітня 2025 року № 302. На переконання суду обсяг наданих послуг відповідає заявленій до відшкодування сумі витрат на правову допомогу. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 6500,00 грн.

Outcome: approved