Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом, в якому просять визнати за кожним право власності на 1/3 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка має загальну площу - 59,3 кв. м., з яких житлова 41,4 кв. м., що складається з кімнати 10,2 кв. м., кімнати 17 кв. м., кімнати 14,2 кв. м., кухні 5,6 кв. м., ванної кімнати 2,1 кв. м., вбиральні 1,0 кв. м., коридору 8,5 кв. м. та балкону 0,7 кв. м. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 липня 2000 року [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Частки не виділялись . З метою здійснення підготовчих дій для отримання компенсації за пошкоджене житло 20.09.2024 року позивачі звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно Гейзера Сергія Анатолійовича із заявою про державну реєстрацію права власності. Однак державним реєстратором винесено рішення від 05.11.2024 про відмову в проведенні реєстраційних дії тому що право власності не зареєстроване в Державному реєстрі права власності. Враховуючи, що право власності було оформлено до введення порядку реєстрації в Державному реєстрі і вони із-за окупації позбавлені можливості підтвердити право власності інформацією з БТІ, тому позивачі звертаються до суду для відновлення свого права власності. Ухвалою суду від 03.07.2025 року провадження по справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.08.2025 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачі в судове засідання не з`явилися, але їх представник надіслала заяву щодо розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира загальною площею 59, 3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 20 липня 2000 року Комісією по приватизації державного житлового фонду Ясинуватського відділення Донецької ж.д. Згідно з Реєстраційним написом в зазначеному свідоцтві, право власності на вказану квартиру було зареєстровано в Донецькому бюро технічної інвентаризації, про що 28.07.2000 року було здійснено запис за реєстровим № 5046. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , квартира має загальну площу 59, 3 кв.м., житлову 41, 4 кв. м. , що складається з кімнати 10,2 кв. м., кімнати 17 кв. м., кімнати 14,2 кв. м., кухні 5,6 кв. м., ванної кімнати 2,1 кв. м., вбиральні 1,0 кв. м., коридору 8,5 кв. м. та балкону 0,7 кв. м. Згідно з Рішення Авдіївської міської ради №6171-1985 від 23.06.2016 вулиця Центральна (стара назва вулиця Карла Маркса) у м. Авдіївка перейменовано на проспект Центральний. Місто Авдіївка відноситься до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року №309 - є окупованим Російською Федерацією містом з 29.02.2024 р. З метою здійснення підготовчих дій для отримання компенсації за пошкоджене житло 20.09.2024 позивачі звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] із заявою про державну реєстрацію права власності. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 05.11.2024 року за №75909669 позивачам відмовлено в проведенні реєстраційних дій у зв?язку з неотриманням відповіді на запит державного реєстратора від 24.09.2024 року №33-13/2592. Загальновідомим та таким, що не підлягає доказуванню у даній справі, є факт, що починаючи з 07.04.2014 м. Донецьк тимчасово окуповано, що також визначено у Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309. Суду не надано доказів переміщення КП «БТІ м. Донецька» з м. Донецька, як не надано і доказів евакуації реєстраційних справ щодо нерухомого майна з м. Донецька. Відтак, суд приходить до висновку, що станом на день розгляду справи доступу до реєстраційних справ, які зберігаються у КП «БТІ м. Донецька», позивач та державні реєстратори не мають. Згідно із\~статтею 41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1\~ст. 316 ЦК України\~встановлено, що правом власності є право особи на річ, (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1\~ст. 317 ЦК України\~передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до рішення від 05.11.2024 року за № 75909669 державним реєстратором прав на нерухоме майно відмовлено позивачам в проведенні реєстрації права власності на спірну квартиру на підставі наданих документів про право власності, оскільки не отримано відповіді на запит державного реєстратора. Таким чином, судом встановлено, що дійсно позивачі отримали право приватної спільної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 20 липня 2000 року Комісією по приватизації державного житлового фонду Ясинуватського відділення Донецької ж.д, і право власності на квартиру було зареєстроване у встановленому законом порядку, який діяв на час укладення правочину. Враховуючи, що право власності було отримане до 01.01.2013 року, відомості про державну реєстрацію зберігались в КП « Донецьке БТІ» в м. Донецьку, яке з 2014 року є окупованим. Правочин не був внесений до Державного реєстру права власності на нерухоме майно, після початку його функціонування, тому що документація про реєстрацію права власності в КП «Донецьке БТІ» залишилась на окупованій території . А тому власники позбавлені можливості підтвердити реєстрацію права власності в позасудовому порядку і це є перешкодою в реалізації позивачами свого права власності. Позовні вимоги\~про визнання\~ права\~власності на\~частку \~в спільній\~сумісній власності\~ ґрунтується\~на положеннях\~ст.370\~ЦК України,\~відповідно до\~якої співвласники\~мають право\~на виділ\~у натурі\~частки із\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~крім випадків,\~установлених законом.\~ У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Суд виходить\~із рівності\~часток всіх\~співвласників,\~тому що\~не надано\~доказів про\~будь-які\~домовленості про\~інше \~та інші\~докази передбачені\~законом. Враховуючи , що відповідно до правовстановчих документів квартира належить трьом співвласникам, то їх частки є рівними, по 1/3 частці кожному. Тому, суд вважає що вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі .

Outcome: approved