Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

20 жовтня 2025 року в провадження головуючого - судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку "УКРГАЗБАНК" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15 лютого 2013 року між [PERSON] та ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" укладено кредитний договір № 09/2013-Р, за яким Банк надав Позичальнику кредит у сумі 58 480,00 грн на придбання житлової нерухомості (квартира однокімнатна, житловою площею 17,2 кв.м., загальною площею 30,0 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] ), на строк з 15 лютого 2013 року по 14 лютого 2023 року, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 19,8 % річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені Договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 24,8 % річних (п.п. 1.1.-1.3.1., 1.4.1.-1.4.2. Кредитного договору). За змістом п. 4.1.1. Кредитного договору Банк зобов`язується відкрити Позичальнику позичковий рахунок № [NUMBER] та рахунок № [NUMBER] для внесення періодичних платежів, дострокового погашення заборгованості по кредиту та всіх комісійних платежів, передбачених цим Договором. За приписами п. 3.1. Кредитного договору Позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у Додатку 2 до цього Договору та сплату процентів за користування кредитними коштами (надалі - кредитна заборгованість) шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 1 125 гривень (крім першого та останнього платежів), щомісячно з 1-ого (першого) по 10-е (десяте) число кожного місяця (надалі строк сплати періодичного платежу), шляхом внесення коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий у АБ «Укргазбанк» МФО 320478 через касу Банку або шляхом безготівкового перерахування. Сплата періодичного платежу оформлюється єдиним платіжним документом, в якому не відокремлюються суми, що припадають на погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами. Згідно п.п. 3.11. Кредитного договору при розрахунку метод «30/360», коли для розрахунку фактична кількість днів у місяці - 30 днів та у році 360 днів. За приписами п. 4.3.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в п. 1.2. цього Договору цілі. Повернути Банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі, у строки та у порядку згідно цього Договору. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши 15 лютого 2013 року кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), що додається та встановлено рішення Біловодського районного суду Луганської області від 25.08.2020 року по справі № 408/7451/19-ц. Частиною першою статті 546 Цивільного Кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язань за Кредитним договором було забезпечено: - порукою [PERSON] , згідно укладеного Договору поруки № 09/2013-Р/П від 15 лютого 2013 року, відповідно до якого, відповідач за умовами п. 1.2. вказаного договору, зобов`язалась в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі Позичальником зобов`язань по кредитному договору, а згідно його п.1.3. та п.1.4. підписуючи цей Договір, Поручитель засвідчує, що він ознайомлений з положеннями кредитного договору та згоден забезпечувати виконання всіх його умов та відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, неустойки, можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором; У зв`язку із невиконанням Позичальником умов Кредитного договору, рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 25.08.2020 року по справі №408/7451/19-ц була стягнута із Відповідачів на користь Позивача кредитна заборгованість, а саме: стягнуто солідарно з [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, код ЄДРПОУ 23697280) заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 62 286, 69 грн; стягнуто з [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, код ЄДРПОУ 23697280 в рівних частках суму судового збору у розмірі 1 921, 00 грн., а саме по 960, 50 грн. з кожного. Дане судове рішення набрало законної сили 25 вересня 2020 року. Виконавчі листи щодо примусового стягнення боргу з відповідачів були направлені до Ровенківського ВДВС у Ровенківському районі Луганської області для їх примусового виконання. 22 квітня 2025 року Ровенківським ВДВС у Ровенківському районі Луганської області винесену постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 77871076 (відносно боргу Відповідача 1) та ВП № 7781078 (відносно Відповідача 2). Станом на 23 лютого 2022 року Відповідачі 1 та 2 неналежно виконували свої зобов`язання перед Позивачем на умовах укладених договорів, згідно даним виписок по рахунках №№ [NUMBER] ( [NUMBER] ), [NUMBER] ( [NUMBER] ), [NUMBER] , [NUMBER] ( [NUMBER] ), [NUMBER] ( [NUMBER] ), [NUMBER] , [NUMBER] ( [NUMBER] ), [NUMBER] ( [NUMBER] ), [NUMBER] ( [NUMBER] ), [NUMBER] ( [NUMBER] ). Статтею 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. За приписом ч. 1 ст. 1048 ЦК України - Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 599 ЦК України - зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно приписів п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У відповідності до п. 7 Розділу ІХ Прикінцевих положень ГК України - під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 установлено з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року карантин на усій території України. В подальшому карантин неодноразово продовжувався на всій території України та був скасований 30.06.2023 року (згідно постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236). Крім того, Законом України від 15.03.2022 року № 2120-ХІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» (який набув чинності з 17 березня 2022 року) внесені зміни ЦК України. Згідно Прикінцевих та перехідних положень цього закону розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Позивач звертає увагу на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 08.11.2019 року по справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19), за яким суд касаційної інстанції відзначає, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14- 154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12- 302гс18). Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. В постанові від 16.01.2019 року по справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Таким чином, Позивач,

Outcome: approved