Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Представник [PERSON] \~ адвокат\~Вовчук М.М.\~звернулася до\~суду з\~заявою,\~в якій\~проситьвстановити факт родинних відносин, а саме що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , померлої [INFO] та встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої [INFO] матері [PERSON] . Заяву обґрунтована\~тим,\~що [PERSON] \~звернулася до\~Васильківської міської\~державної нотаріальної\~контори для\~прийняття спадщини\~за померлим\~ [INFO] \~чоловіком [PERSON] ,\~проте постановою\~державного нотаріуса\~від 01.12.2023\~року №\~931/02-14,\~їй відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~житловий будинок\~з господарсько-побутовими\~будівлями,\~що знаходиться\~в [ADDRESS] ,\~оскільки вчинення\~такої дії\~суперечить законодавству\~України,\~а саме\~не встановлений\~факт прийняття\~спадщини [PERSON] \~після смерті\~своєї матері\~ [PERSON] ,\~а також\~існують розбіжності\~в написанні\~по-батькові\~матері [PERSON] \~в актовому\~записі про\~його народження\~та в\~її свідоцтві\~про смерть.Заявник вказує, що після \~смерті [INFO] [PERSON] \~син та\~чоловік заявниці\~ [PERSON] \~фактично вступив\~в управління\~та володіння\~спадковим майном,\~а \~саме житловим\~будинком,\~що знаходиться\~в [ADDRESS] ,\~оскільки після\~ смерті\~ матері\~проживав та\~був зареєстрований\~у вказаному\~будинку,\~доглядав його,\~проводив поточні\~ремонтні роботи,\~обробляв земельну\~ділянку,\~мав у\~володінні та\~користуванні правовстановлюючі\~документи,\~що свідчить\~про те,\~що [PERSON] \~вчиняв дії,\~які свідчать\~про його\~волевиявлення на\~прийняття \~спадщини.Зазначений будинок на праві приватної власності належить [PERSON] , згідно договору про передачу в безстрокове користування земельною ділянкою від 27.09.1949 року, посвідченого Васильківською державною нотаріальною конторою від 30.09.1949 року, зареєстровано в книзі за № 4070, акт приймання житлового будинку від 24.12.1962 року. Оскільки [PERSON] фактично прийнявши спадщину, не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк, а також наявність розбіжностей в написанні по-батькові матері [PERSON] в актовому записі про його народження та в її свідоцтві про смерть, оформити свої спадкові права, дружина [PERSON] - [PERSON] у нотаріуса не передбачається можливим, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду для встановлення факту прийняття спадщини та родинних відносин. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та витребувано у Васильківській міській державній нотаріальній конторі Київської належним чином завірену копію спадкової справи №149/2011 р., номер у спадковому реєстрі 51283863 до майна померлого [INFO] [PERSON] та копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 43-45). 12 листопада 2025 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області від Першої васильківської державної нотаріальної контори надійшли матеріали спадкової справи №149/2011 р. до майна померлого [INFO] [PERSON] .. Щодо спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] нотаріус спадкової справи не надав, за листом державного нотаріуса Київського обласного державного нотаріального архіву від 14.08.2023 року № 1258/01-17 спадкова справа не заводилась та не видавалась з 26.03.1986 року по 2002 рік (а.с. 57-86). 27.11.2025 року до суду надійшли пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які вказали, що є сусідами [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , разом з нею проживав чоловік [PERSON] , 1951 року народження по день смерті [INFO] . Разом з [PERSON] проживала його матір [PERSON] до часу смерті (1987 р.), після смерті матері син проживав в будинку володів і користувався майном, обробляв земельну ділянку. 27 листопада 2025 року представник заявника адвокат Вовчук М.М. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить подану заяву задовольнити. 02 грудня 2025 року представник заінтересованої особи Васильківська міська рада Київської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням провести розгляд заяви без участі представника, заяву просив задовольнити. Відповідно до ч. 2ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Інших заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом вимог ч. 5 ст.\~268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 19 квітня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.26). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с 27). [PERSON] звернулася до Васильківської міської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , у зв`язку з чим зареєстровано спадкову справу 149/2011, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Постановою державного нотаріуса Першої васильківської державної нотаріальної контори від 01.12.2023 року № 931/02-14, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , оскільки в неї не встановлений факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] , а також існують розбіжності в написанні по-батькові матері [PERSON] в актовому записі про його народження та в її свідоцтві про смерть (а.с. 29-30). \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до архівної довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» повідомило, що станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності на нерухоме майно зареєстровано житловий будинок на ім`я [PERSON] , згідно договору про передачу в безстрокове користування земельною ділянкою від 27.09.1949 року, посвідченого Васильківською державною нотаріальною конторою від 30.09.1949 року, зареєстровано в книзі за № 4070, акт приймання житлового будинку від 24.12.1962 року, номер запису: 3126 в книзі 17 стор.77 (а.с. 14). Матеріали справи містять копію інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с.18-25). Як вбачається з листа Управління «Центру надання адміністративних послуг» Васильківської міської ради від 26.08.2025 року місце проживання [PERSON] , 1951 року народження було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 30.08.1980 по день смерті [INFO] (а.с.13) Згідно до копії паспорту [PERSON] , вбачається, що місце реєстрації за адресою [ADDRESS] , дата реєстрації 30.08.1980 року (а.с.12). Відповідно до довідки депутата Васильківської міської ради від 17.10.2025 року [PERSON] , 1951 року народження проживав по день смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] , разом з ним проживала його матір [PERSON] до часу смерті [INFO] , після смерті матері [PERSON] володів і користувався майном, утримував прибудинкову територію (а.с. 94). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] (а.с.31). \~ \~ \~ \~З огляду матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] встановлено наступне, що [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка [INFO] [PERSON] . Нотаріус вказав, що факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] після смерті свого чоловіка, [PERSON] встановлено заявою, поданою до Васильківської міської державної нотаріальної контори 14.06.2011 року, зареєстрованою в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 427, на підставі якої заведено спадкову справу № 149/2011. Доказом родинних відносин є Свідоцтво про шлюб, видане Відділом РАЦС Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, 19.04.2005 року, запис за № 95. Проте, факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] - не встановлено, родинні відносини між ними встановлено по Повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 17.11.2017 року за № 00019057304, але згідно вищевказаного витягу в актовому записі про народження [PERSON] у нього мати записана « [PERSON] », а померла « [PERSON] ». Виходячи з\~логічного аналізу\~зазначених вище\~документів, [PERSON] , як спадкоємець померлої [PERSON] за законом фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, що в силу положень ст. 548 ЦК УРСР свідчить про придбання спадщини. Крім того, зважаючи на відповідність прізвища [PERSON] прізвищу матері [PERSON] , спільності місця проживання [PERSON] разом з його матір`ю [PERSON] , яка є власником будинку, наявності оригіналів договору про передачу в безстрокове користування земельною ділянкою від 27.09.1949 року, акту приймання житлового будинку від 24.12.1962 року, інвентаризаційної справи на ім`я [PERSON] , свідоцтва про смерть [PERSON] , показаннями свідків, різниця в записі по батькові матері в актовому записі [PERSON] пояснюється допущенням помилки при формуванні актового запису про народження. При цьому, вказана розбіжність в написанні по батькові матері [PERSON] в свідоцтві про смерть [PERSON] та в актовому запису про народження [PERSON] , а також та обставина, що [PERSON] фактично прийнявши спадщину, не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк, унеможливлює оформлення спадщини [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] . Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини, за правилами ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, отже відповідно до ч.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. З огляду на вищезазначені вимоги в указаній справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. За змістом ч.1 та ч.2 ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз змісту статей 548, 549 ЦК УРСР свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. У відповідності до положення ч.1 та ч.2 ст. 554 ЦК УРСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. У постанові Верховного Суду України від 06 лютого 2013 року у справі №6-167цс12 зроблено висновок, що «відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті спадкодавця, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями статей 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом в праві був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважалося, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом було правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) сформульовано висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Статтею 315\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами (пункт 1). Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - це кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі ", "родинні стосунки " охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням (постанова Верховного Суду від 15 січня 2025 року у справі № 205/4972/23). Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому записі має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах. Тому суд повинен перевірити наявність причин, за яких неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт, а потім наявність цього факту (постанова Верховного Суду від 06 серпня 2025 року у справі № 214/4980/22). Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. \~ \~ \~ \~Встановлення факту родинних відносин, а саме що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , померлої [INFO] та встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після померлої [INFO] матері [PERSON] необхідне заявнику для оформлення права на спадкування після померлого чоловіка [PERSON] . Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви, а факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та факт прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] доведеним, оскільки встановити дані факти в іншому порядку неможливо. На підставі викладеного і

Outcome: approved