Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

30.09.2025 позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування якого вказала, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У 2004 році вона взяла кредит у КС «Ізюм». У 2005 році відповідач звернувся до суду про примусове стягнення заборгованості. У порядку примусового виконання рішення на її майно було накладено арешт. Кредитні кошти, які вона отримала від відповідача, вона повністю повернула, про що свідчать квитанції. Як боржник на обліку вона не перебуває. Арешт майна не дає можливості вільно розпоряджатися власністю, порушує її права. У зв`язку з чим вона просить скасувати арешт нерухомого майна. 30.09.2025 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано в провадження судді Семіряд І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 16.10.2025 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судовий розгляд. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, звернулася з заявою про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~ подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 10.11.2001 [PERSON] прийняла у дар від [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Договір дарування посвідчено державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі №1-1198. [PERSON] 27.06.2002 уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції, актовий запис №140. 21.06.2005 ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . З вказаної ухвали суду вбачається, що арешт на майно [PERSON] накладено у порядку забезпечення позову КТ «Ізюм» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Рішенням Ізюмської міської ради Харківської області від 13.06.2016 перейменовано вулицю Маршала Жукова на вулицю Різдвяна. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборону відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.09.2025 №444210788 квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] . З 22.06.2005, на підставі ухвали Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21.06.2005, на вказану квартиру накладено арешт. З довідки, виданої Кредитної спілкою «Ізюм» вбачається, що станом на 05.09.2023 заборгованість [PERSON] перед КС «Ізюм» погашена повністю. Претензій [PERSON] КС «Ізюм» не має. З наданих позивачем квитанцій вбачається, що [PERSON] були здійснені оплати на користь КС «Ізюм». Згідно з довідкою начальника Ізюмського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області від 11.07.2024 №45401 при перевірці даних, що містяться в Автоматизованій системи виконавчого провадження, у т.ч. «Електронний архів». Та Спецрозділі цієї системи, виконавчі провадження, боржником за якими є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на виконанні в Ізюмському ВДВС станом на день надання цієї довідки не перебувають. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. ст. 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами \~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. ст. 321 ЦК України\~визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).\~ Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Непорушність права власності регулюється\~ст. 321 ЦК України\~та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] , як власник спірного майна позбавлена права розпоряджатись майном, через наявний арешт, який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Так, відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.\~ Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.\~Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За правилами\~ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження»\~арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.5\~ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», у випадках неможливості скасування арешту органами ДВС, арешт може бути знято за рішенням суду. В п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником майна. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17). В судовому засіданні встановлено, що арешт на майно [PERSON] було накладено в інтересах КС «Ізюм», у зв`язку з примусовим стягнення заборгованості на їх користь з [PERSON] . Станом на день розгляду справи заборгованість позивача перед відповідачем відсутня. Беручу до уваги викладене, з урахуванням того, що [PERSON] виконано рішення суду, яким з неї на користь КС «Ізюм» стягнуто грошові кошти, суд дійшов висновку про скасування арешту майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved