Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У провадженні суду перебувала указана цивільна справа. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.09.2025 позов [PERSON] до [PERSON] про захист авторських прав - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 6056,00 грн компенсації за порушення авторських прав та 5000,00 грн моральної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 701,69 грн. В іншій частині позову відмовлено. 01.10.2025 представник позивача подала клопотання про долучення доказів, понесених витрат на правничу допомогу, просила стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 62500 грн, а також 02.10.2025 заяву, в якій просить ухвалити додаткове рішення по справі №274/831/25. Заява обгрунтована тим, що 25.09.2025 судом було ухвалено рішення в цій справі, яким було частково задоволено вимоги позивачки. Однак, питання стягнення витрат на правничу допомогу не було розглянуто. Вказує, що разом із позовною заявою до суду було подано договір на правничу допомогу, а також і додаткову угоду № 2 від 15.01.2025 до договору про надання правничої допомоги № 1 88/ПД від 09.01.2025, відповідно до умов якої сума витрат на супровід становить 45 000 грн, кожне засідання онлайн 1500 грн. Також передбачений гонорар успіху в розмірі 10 000 грн. Розмір вимог станом на день винесення рішення по справі складає 52 500 грн, що виходить із наступних розрахунків: 1. Збір доказів по справі - 4 години або 10 000,00 грн; 2.Підготовка тексту позовної заяви, оформлення матеріалів справи, в т.ч. електронних, та направлення позовної заяви до суду - 8 годин або 20 000,00 грн; 3.Підготовка та направлення клопотань та інших процесуальних документів - 2 години або 5 000,00 грн; 4.Підготовка та направлення пояснення - 4 години або 10 000,00 грн; 5.Участь в судових засіданнях (онлайн), кількість з розрахунку 1500 грн/засідання ; (17.03.2025, 24.04.2025, 03.06.2025, 08.07.2025, 24.09.2025) - 5 засідань або 7 500 грн. Крім того, у зв`язку із позитивним розглядом справи позивач має ще понести додаткові витрати, які пов`язані гонораром успіху, в розмірі 10 000 грн. Всього разом 52 500 грн + 10 000 = 62 500 грн, понесених витрат на правничу допомогу. Щодо вже оплачених витрат та їх підтвердження, то заявниця надає суду платіжні інструкції про перерахунок основної суми, яка передбачена в додатковій угоді. Щодо участі в судових засіданнях і гонорару успіху, то такі витрати будуть оплачені позивачкою в майбутньому. 07.10.2025 від відповідача надійшли заперечення на подання додаткових доказів, посилаючись на необгрунтованість та непропорційність заявленого розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та часом, витраченим представником, просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 13.10.2025 заяву представника позивача Михаленко Л.С. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист авторських прав залишено без розгляду. Постановою Житомирського апеляційного суду від 24.11.2025 апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] - задоволено. Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.10.2025 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.12.2025, цивільну справу № 274/831/25 передано судді Большаковій Т.Б. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд зазначає наступне. Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Ураховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без виклику сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Судом встановлено, що при ухваленні рішення від 25.09.2025 не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а тому суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у цивільній справі. Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Так, судом встановлено, що позивачу правничу допомогу надавала адвокат Михаленко Леся Степанівна на підставі договору про надання правничої допомоги № 88/ПД від 09.01.2025 та додаткової угоди №2 до нього від 15.01.2025. Згідно із копією акту надання правничої допомоги № 2/Бер від 27.09.2025 до договору про надання правничої допомоги № 88/ПД від 09.01.2025 вартість наданих послуг адвокатом становить 52500 грн. Копіями платіжних інструкцій від 26.03.2025 та від 01.04.2025 підтверджується сплата адвокату Михаленко Лесі Степанівні 15000 грн та 30000 грн відповідно за договором про надання правничої допомоги № 88/ПД. Нормами частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Враховуючи положення законодавства,

Outcome: partial