Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

16 травня 2025 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визначити для [PERSON] додатковий строк тривалістю в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка є її двоюрідною сестрою. Після смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй майно: квартира [ADDRESS] , житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер: 0721410100601:001:0411, площею 0,1 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку. Єдиним спадкоємцем п`ятої черги є позивач. 15.11.2023 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у прийнятті заяви їй було відмовлено по причині пропуску строку на прийняття спадщини. Вказаний строк пропущений не з її вини, оскільки вона не була обізнана про смерть спадкодавця та неправильно зрозуміла положення законодавства щодо оформлення спадщини в період дії воєнного стану. Враховуючи викладене, позивач вважає можливим визначити причину пропуску позивачем строку подання заяви про прийняття спадщини поважною та визначити для неї додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2025 року позовну заяву було залишено без руху (а.с. 34). 04.06.2025 року позивачем виконано вимоги ухвали суду та усунені недоліки заяви (а.с. 36-39). Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2025 року у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.53). 11 червня 2025 року представник відповідача Луцької міської ради - Стецюк О.О. подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. Вказує, що необізнаність про смерть спадкодавця та незнання вимог закону не є поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини. Поховання [PERSON] проводилось Луцьким спеціалізованим комбінатом комунально-побутового обслуговування за рахунок коштів місцевого бюджету. На даний момент спадщина ніким не прийнята. Крім того, зауважує на тому, що позов пред`явлено після понад одного року після пропущення строку на прийняття спадщини. Зазначає, що саме по собі незнання про смерть спадкодавця без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, представником позивача жодним чином не наведено поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Позиція представника позивача не підтверджується жодними належними доказами. Також у судовому порядку уже розглядались позовні вимоги позивача про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та прийнято рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог у зв`язку з не наведенням поважних причин пропуску строку прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, просять відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] (а.с. 57-59). 12 червня 2025 року представник співвідповідача подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Камінь - Каширської міської ради. Позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме щодо спадкового нерухомого майна, яке знаходиться на території Камінь-Каширської територіальної громади, визнає повністю (а.с. 75-76). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с. 98). В судовому\~засіданні представник\~позивача підтримав\~вимоги у\~повному обсязі,\~додатково просив\~врахувати,\~що позивач\~та спадкодавець\~проживали окремо\~в різних\~населених пунктах\~(відстань\~є значною),\~що також\~є поважною\~причиною пропуску\~строку на\~прийняття спадщини.\~Крім того,\~заява подана\~з пропуском\~п`ятнадцяти\~днів,\~що є\~незначним терміном. Про смерть спадкодавця вона дізналась по спливу шестимісячного строку, оскільки тіло [PERSON] знайшла поліція після заяв сусідів і жодна державна установа не повідомила вчасно про час та місце її смерті. Також зазначив про те, що про смерть [PERSON] позивач дізналась випадково від знайомих, які їй повідомили, що її двоюрідна сестра вже давно померла та її було поховано. Проте, вказати точно, що це за знайомі і чому при виявленні тіла її двоюрідної сестри [PERSON] , позивача не було повідомлено, як єдиного родича, пояснити суду представник позивача не зміг. На запитання суду повідомив, що позивач та її двоюрідна сестра [PERSON] спілкувались, відносини між ними були добрі, проте пояснити, чому такий тривалий проміжок часу позивач не телефонувала [PERSON] , не цікавилась її станом здоров`я та справами, відповісти не зміг. Додатково посилався на похилий вік [PERSON] , що уповільнює вирішення всіх питань, зокрема, й питання прийняття спадщини після померлої [PERSON] . З огляду на зазначене, просив вимоги задовольнити та визнати поважними причини пропуску звернення позивача до нотаріуса. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, надав пояснення аналогічні викладеному у письмовому відзиві на позов. Наполягав на тому, що такі причини пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як незнання про смерть, похилий вік спадкоємця, незначний термін пропуску такого строку, не є поважними причинами. Інших, поважних причин під час судового розгляду даної справи стороною позивача суду не надано. Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як визначено в статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в квітні 2023 року померла [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 00046581980 від 20.08.2024 року (а.с.18). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно (квартира [ADDRESS] , житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер: 0721410100601:001:0411, площею 0,1 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 13.02.2024 № 365646741 та від 14.02.2024 року № 365823378 (а.с.26-30). Поховання [PERSON] , яка померла в квітні 2023 року, проводилось Луцьким спеціалізованим комбінатом комунально-побутового обслуговування 19.05.2023 року за рахунок коштів місцевого бюджету, що підтверджується довідкою, виданою директором Луцького спеціалізованого комбінату комунально-побутового обслуговування виконавчого комітету Луцької міської ради від 03.04.2024 року № 97/01-10 (а.с.71). [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] (а.с.8-17, 43-48). Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, [PERSON] проживала разом із чоловіком [PERSON] , однак вони обоє померли одночасно у квітні 2023 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 00046581980 від 20.08.2024 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 00067618702 від 23.10.2024 року (а.с. 18-21). Як спадкоємець п`ятої черги за законом позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Камінь-Каширського районного нотаріального округу Волинської області Кузьміної І.М., яка 10 листопада 2023 року засвідчила справжність її підпису на заяві про прийняття спадщини, що була направлена до Першої Луцької державної нотаріальної контори міста Луцька Волинської області і на підставі якої 15 листопада 2023 року державним нотаріусом Севрюковою О.В. було заведено спадкову справу № 456/2023 (а.с. 50). Листом завідувача Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області Ковальчук Тамари Богданівни № 1954/02-14 від 14.11.2023 року повідомлено [PERSON] про те, що Першою Луцькою державною нотаріальною конторою Волинської області 15.11.2023 року отримано заяву [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , яку отримано 15.11.2023 року за вх.№1155/02-14 та заведено спадкову справу № 456/2023. Повідомлено про те, що за консультацією вона може звертатися до Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області (а.с. 49). Постановою державного нотаріуса Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області № 1755/02-31 від 15.10.2024 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини (з матеріалів справи слідує, що останнім днем подачі заяви про прийняття спадщини є 30 жовтня 2023 року (а.с.22-23). Надаючи правову оцінку причинам пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За загальними приписами про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В даному випадку строк для прийняття спадщини після померлої минув. Одночасно, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд звертає увагу, що законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості одержання своєї частки спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, також і після спливу значного строку. Відповідно до роз`яснень, зазначених у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом встановлено, що позивач пропустила строк на подачу заяви, оскільки не мала правової обізнаності щодо необхідності отримання свідоцтва про право на спадщину, тривалий час не знала про смерть спадкодавця, оскільки спілкування між померлою [PERSON] та позивачем, [PERSON] , відбувалось вкрай рідко, у вигляді привітання зі святами, зокрема, як пояснив під час розгляду справи представник позивача, дзвонила [PERSON] переважно померла [PERSON] . Отже незнання про смерть [PERSON] та неповідомлення знайомими і сусідами позивача про смерть її двоюрідної сестри та подальше поховання [PERSON] , свідчить про відсутність стійкого, близького та тривалого спілкування між ними за життя померлої [PERSON] . Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~Постанові від\~28\~жовтня 2019\~року,\~справа №761/42165/17-ц\~зазначив,\~що вирішуючи\~питання визначення\~особі додаткового\~строку,\~суд досліджує\~поважність причини\~пропуску строку\~для прийняття\~спадщини.\~При цьому\~необхідно виходити\~з того,\~що поважними\~є причини,\~пов`язані\~з об`єктивними,\~непереборними,\~істотними труднощами\~для спадкоємця\~на вчинення\~цих дій.\~Судом не\~можуть бути\~визнані поважними\~такі причини\~пропуску строку\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини,\~як юридична\~необізнаність позивача\~щодо строку\~та порядку\~прийняття спадщини,\~необізнаність особи\~про наявність\~спадкового майна,\~похилий вік,\~непрацездатність,\~незнання про\~існування заповіту,\~встановлення судом\~факту,\~що має\~юридичне значення\~для прийняття\~спадщини,\~невизначеність між\~спадкоємцями,\~хто буде\~приймати спадщину,\~відсутність коштів\~для проїзду\~до місця\~відкриття спадщини,\~несприятливі погодні\~умови. Також, не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини: незнання про смерть спадкодавця; юридична необізнаність спадкоємця про порядок прийняття спадщини, похилий вік; непрацездатність; встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, установлення факту проживання однією сім`єю); невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; несприятливі погодні умови; перебування в депресії у зв`язку зі смертю спадкодавця, оскільки глибокі душевні страждання через смерть близької чи знайомої людини відчуває переважна більшість людей. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Суд вказує, що саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Вказане, зокрема, резюмується і в постанові ВС від 20 вересня 2023 року у справі №638/16540/20. Суд також критично оцінює твердження представника позивача про віддалену відстань проживання спадкодавця та позивача, оскільки вони проживали в межах Волинської області, що не може вважатись далекою відстанню. Окрім цього як вже зазначалось судом вище, позивач не спілкувалась з померлою [PERSON] , не телефонувала їй, не цікавилась станом її здоров`я дуже тривалий час, що також не свідчить про поважність причини необізнаності про факт смерті [PERSON] та свідчить про відсутність сталих, родинних відносин. Інших доказів на підтвердження поважності пропуску строку подачі заяви на прийняття спадщини стороною позивача не надано. Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України можуть визнаватися поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не доведено поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б давали підстави для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк, підстави для задоволення позову у суду відсутні.

Outcome: dismissed