Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

14.07.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулось до Хаджибейського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором № 415289-КС-001 про надання кредиту від 11.10.2021 року в загальному розмірі 23956,66 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., посилаючись на те, що сторони уклали цей Договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Тобто, ТОВ «Бізнес Позика» та відповідач за допомогою веб-сайту /https://bizpozyka.com/ уклали електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 415289-КС-001 від 11.10.2021 року, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач був попередньо ознайомлений. Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 40000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Із позову вбачається, що на даний час боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 415289-КС-001 про надання кредиту від 11.10.2021 року належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Позивач у позові зазначає, що ТОВ «Бізнес Позика» не нараховувало та не просить стягнути з відповідача неустойку (штрафи, пеня), також не нараховувало жодних процентів після закінчення строку дії кредитного договору. Представником позивача зазначено, що відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у загальному розмірі 40000,00 грн., однак, належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, а тому станом на 22.06.2025 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 23956,66 грн., що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту -17571,82 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 6384,84 грн.; суми заборгованості по штрафам -0,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, представник позивача просила суд стягнути кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі. Ухвалою Хаджибейського районного суду м.Одеси від 19.08.2025 року цивільну справу № 521/12070/25 передано за підсудністю Київському районному суду м.Одеси. 31.10.2025 року цивільна справа № 521/12070/25 надійшла до Київського районного суду м.Одеси. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2025 року вказана справа передана на розгляд судді Гниличенко М.В. Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 03.11.2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Одночасно, витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформації, що містить банківську таємницю, а саме: чи випускалась банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , та інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 11.10.2021 року по 28.03.2022 року включно . На виконання ухвали суду про витребування доказів, АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що дійсно на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та 11.10.2021 року було зараховано 40000 грн. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» - Лебідь К.В. в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялась, через канцелярію суду надійшла заява, якою позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглядати справу у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилая, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином за зареєстрованим місцем проживання - [ADDRESS] , причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи або про розгляд справи за її відсутності, до суду не надходило. Зворотні рекомендовані поштові повідомлення повернуто з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням в розумінні п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши матеріали справи в електронному вигляді, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 11.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Договір №415289-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця https://my.bizpozyka.com. ТОВ «Бізнес Позика» 11.10.2021 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 415289-КС-001 про надання кредиту. 11.10.2021 року відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №415289-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «Бізнес Позика» направило відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-4581, на номер телефону [NUMBER] , що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, 11.10.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Договір № 415289-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеномустаттею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 40000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,8651375 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом , нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 40 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Відповідно до пункту 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Відповідно до п.5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 Кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 415289-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 415289-КС-001 Позичальника [PERSON] , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 415289-КС-001 Позичальника [PERSON] , Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 415289-КС-001 на загальну суму 66742,22 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Також в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Відповідач до теперішнього часу свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за Договором №415289-КС-001 про надання кредиту. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності дост. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідност. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи, що відповідачем не виконані грошові зобов`язання в строки, передбачені умовами договору, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за Договором №415289-КС-001 від 11.10.2021 року в сумі 23956,66 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17571,82 грн., суми прострочених платежів по процентах -6384,84 грн., суми заборгованості по штрафам -0,00 грн., суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до п. 5 Правил кредитодавець надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Отже, як вбачається з умов кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», встановлення комісії за надання кредиту, є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчи кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентов, комісії, інших обов`язкових платежів. При цьому, представник позивача вказує на те, що такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року, справа № 496/3134/19. Крім того, із позову вбачається, що ТОВ «Бізнес Позика» не нараховувало та не просить стягнути з відповідача жодної неустойки (у формі пені чи штрафів), не нараховувало процентів після закінчення строку дії кредитного договору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню 23956,66 грн., згідно умов договору № 415289-КС-001 від 11.10.2021 року. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення грн. сплаченого судового збору пропорційно до задоволених вимог, що передбачено ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved