Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.10.2021 між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав у борг грошові кошти у розмірі 10000 доларів США, які зобов`язався повернути до 28.12.2021. За договором позики, укладеним у формі розписки від 28.10.2021, сума позову на час подачі позовної заяви до суду становить 365686 грн. (станом на 13.11.2023 курс долара США НБУ становить 36,5686 (10000 доларів США * 36,5686 = 365686 грн.)). Відповідач не виконує свої зобов`язання, взяті на себе за договором позики, у зв`язку з чим має заборгованість. Таким чином, сума боргу [PERSON] становить 10000 доларів США * 36,5686 = 365686 грн. основного боргу, а також 3% річних, що становить 18284,30 грн. З 28.12.2021 по 31.11.2023 пройшло двадцять два місяці. 25 доларів США * 22 місяці = 600 доларів США, що становить 21941,16 грн. Разом 405911,46 грн. та судовий збір у розмірі 3840 грн. Разом сума боргу відповідача становить 409751,46 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 28.10.2021 у розмірі 409751,46 грн. 18.03.2024 представник відповідача адвокат Юрін Ю.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що відповідач заперечує факт отримання від [PERSON] грошових коштів у борг. 20.11.2023 постановлено ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову. 05.12.2023 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 25.10.2024 постановлено ухвалу про зміну порядку розгляду справи, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 04.02.2025 постановлено ухвалу про призначення судової почеркознавчої експертизи, зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 20.03.2025 постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі. 05.05.2025 постановлено ухвалу про задоволення клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення почеркознавчої експертизи, зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 27.08.2025 з КНДІСЕ надійшов лист про залишення без виконання ухвали суду від 04.02.2025 та експертного провадження №1819/25-32, оскільки відсутні відомості щодо сплати вартості по експертному провадженню. 01.09.2025 постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі. 11.11.2025 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 28.10.2021 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 10000 доларів США строком на два місяці, про що відповідачем складена розписка від 28.10.2021. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст. 533 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України згідно з якою якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом у засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 28.10.2021 укладений договір позики на суму 10000 доларів США, строком на два місяці. Відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що він не складав розписку 28.10.2021 та не отримував грошових коштів за нею. За клопотанням відповідача, на підтвердження зазначених доводів, судом була призначена почеркознавча експертиза, проте відповідач не сплатив кошти за її проведення, через що КНДІСЕ залишено без виконання ухвалу від 04.02.2025. За приписами ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Оскільки без оплати експертизи її проведення є неможливим, а витрати за її проведення відповідач взяв на себе, проте не оплатив експертизу, суд розцінює це як ухилення від її проведення. Таким чином, з огляду на викладене, суд визнає, що відповідач склав і підписав розписку 28.10.2021 про отримання у [PERSON] позики в сумі 10000 доларів США строком на два місяці. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, які виникли у нього з договору позики від 28.10.2021, не повернув грошові кошти в розмірі 10000 доларів США в обумовлений строк, допустивши прострочення. Доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять. При цьому кредитор, користуючись своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання, пред`явив позов про стягнення заборгованості за договором з боржника у гривнях, з урахуванням чого валютою такого зобов`язання з цієї дати стала національна валюта - гривня. Відтак, відповідач повинен повернути позивачу грошові кошти за договором позики в розмірі 365686 грн., оскільки позивач, як кредитор, обрав саме таку валюту зобов`язання та пред`явив позов про стягнення заборгованості за договором у гривнях. Вимога про стягнення 3% річних, нарахованих на суму заборгованості, за період з 28.12.2021 по 31.11.2023 підлягає частковому задоволенню. Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивачем нараховані 3% річних одразу і на суму заборгованості у грошовій валюті - гривні, і на суму заборгованості у грошовій валюті - долар США. Разом з тим, оскільки позивач самостійно обрав валюту зобов`язання та пред`явив позов про стягнення заборгованості за договором у гривнях, то 3 % річних нараховуються на суму заборгованості у гривнях. При цьому, нарахування 3% річних за період з 24.02.2022 по 31.11.2023 здійснено безпідставно без врахування вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За розрахунком суду за період з 29.12.2021 (наступний день після останнього дня виконання зобов`язання) по 23.02.2022 відповідач має сплатити позивачу за прострочення виконання зобов`язання 3% річних в сумі 1713,21 грн. Також суд звертає увагу, що зарахування суми судового збору до загального розміру заборгованості відповідача перед позивачем не допускається, оскільки судовий збір відноситься до судових витрат, які розподіляються між сторонами після розгляду справи. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідача відшкодовуються судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (89,66%) у розмірі 3685,02 грн.

Outcome: partial