Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД», третя особа: Перша синельниківська державна нотаріальна контора, про звільнення майна з-під арешту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 23.06.1980 вона придбала у [PERSON] будинок за адресою: [ADDRESS] . Право власності на цей будинок в цілому зареєстровано за [PERSON] Синельниківським БТІ 21.07.1980. Вулиця Гвардійська у м. Синельникове була перейменована на [PERSON] відповідно до рішення Синельниківської міської ради від 23.04.2024 №728-32/VIII. Відповідно до пункту 4 вищезазначеного договору купівлі-продажу будинок не заставлений, в спорі і під забороною не перебуває. В 2025 році вона вирішила продати свій будинок, однак дізналася від нотаріуса, що вона не може розпоряджатися своїм будинком, зокрема продати його, так як на будинок накладено обтяження заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження -3952710, зареєстровано 26.10.2006 12:19:17 за №3952710 реєстратором - Перша Синельниківська державна нотаріальна контора, 52500, Дніпропетровська обл., Синельниківський р., м. Синельникове, вул. Покровська, буд.3-з, (05663)4-20-49, підстава обтяження - повідомлення, №02 29.04.1972 Заводу ім. К. Лібкнехта, 1 Синельниківська ДНК, об`єкт обтяження - будинок, адреса: [ADDRESS] , власник - [PERSON] , причина відсутності коду - архівний запис, додаткові дані - архівний запис №64514-42 від 20.10.2000 (Дніпропетровська область), заявник - Перша синельниківська ДНК Дніпропетровська область. Інформація щодо місця проживання попереднього власника будинку [PERSON] відсутня, засоби зв`язку з ним (телефон, адреса) також відсутні. Відносини після купівлі будинку з [PERSON] не підтримувалися, відомо, що він з родиною виїхав з м.Синельникове. Від сусідів відомо, що [PERSON] працював на заводі імені К. Лібкнехта. Вона ніколи не працювала на заводі імені К. Лібкнехта та не брала ніяких позик на цьому заводі. З метою з`ясування інформації щодо накладення обтяження на будинок був направлений адвокатський запит від 23.06.2025 до Публічного Акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод». Відповідно до відповіді ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД» є правонаступником ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД», яке в свою чергу, є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Нижньодніпровський трубопрокатний завод», що було створено шляхом реорганізації орендного підприємства «Нижньодніпровський трубопрокатний завод імені Карла Лібкнехта» згідно з Установчим договором від 28.12.1994 №72-АТ між Фондом державного майна України та організацією орендарів Нижньодніпровського трубопрокатного заводу імені Карла Лібкнехта, відповідно до Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» та Декрету Кабінету Міністрів України №57-93 від 20.05.1993 «Про приватизацію цілісних майнових комплексів державних підприємств та їхніх підрозділів, зданих в оренду». ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД» повідомило, що [PERSON] працював на заводі в періоди з 19661991 роки та з 19972003 роки. Документи щодо накладення обтяження на будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі повідомлення №02, 29.04.1972 від Заводу імені К. Лібкнехта, а також будь-яка заборогованність за [PERSON] в бухгалтерському обліку відсутні. Просить зняти обтяження заборону на нерухоме майно - будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , вилучивши запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Представник позивача Мартинова Н.В. до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак надала заяву про визнання позову та його задоволення у повному обсязі. Третя особа державний нотаріус Першої синельниківської державної нотаріально контори Монич Н.Д. до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 23.06.1980 [PERSON] придбала у [PERSON] будинок за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці 586 кв.м. Право власності за [PERSON] зареєстровано Синельниківським БТІ 21.07.1980, що підтверджується договором купівлі-продажу №І-3931 від 23.06.1980. Згідно з п.4 Договору даний будинок нікому іншому не проданий, не подарований, не заставлений, в спорі і під забороною не перебуває. Відповідно до Інформаціі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №429730770 від 03.06.2025 на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою 26.10.2006 за №3952710 на підставі повідомлення №02 від 29.04.1972 Заводу ім. К. Лібкнехта внесено заборону на нерухоме майно. Згідно з інформацією, наданою 03.07.2025 ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІ-ПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД» за № 386, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІ- ПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД» є правонаступником ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД», яке, в свою чергу, є правонаступником Відкритого Акціонерного Товариства «Нижньодніпровський трубопрокатний завод», що було створено шляхом реорганізації орендного підприємства «Нижньодніпровський трубопрокатний завод імені Карла Лібкнехта» згідно з Установчим договором від 28.12.1994 №72-АТ між Фондом державного майна України та організацією орендарів Нижньодніпровського трубопрокатного заводу імені Карла Лібкнехта, відповідно до Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» та Декрету Кабінету Міністрів України №57-93 від 20.05.1993 «Про приватизацію цілісних майнових комплексів державних підприємств та їхніх підрозділів, зданих в оренду». Відносно [PERSON] повідомили, що він працював на заводі в періоди в 1966 -1991 років та 1997- 2003 років. Документи щодо накладення обтяження на будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі повідомлення №02 від 29.04.1972 від Заводу імені К. Лібкнехта, а також будь-яка заборогованність за [PERSON] в бухгалтерському обліку відсутні. Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 317, 328 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно частин 1 та 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що наявність заборони на нерухоме майно позивача, який не є боржником, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна протягом більше 19 років, за відсутності виконавчого провадження, обмежує права позивача як власника та позбавляє можливості в повній мірі користуватися, володіти та розпоряджатися належним їй майном, що є неприпустимим. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved