Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Представник АТ «А-Банк» у березні 2025 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на користь АТ «А-БАНК» заборгованість в розмірі 13621,23 грн. за кредитним договором № АВН0СТ155101601804937201 від 04.10.2020 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що будучи клієнтом банку, 04.10.2020 року [PERSON] підписав Заяву клієнта та уклав з банком кредитний договір № АВН0СТ155101601804937201, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 15000,00 грн. строком на 36 місяців (до 03.10.2023 року) зі сплатою процентів у розмірі 50% щорічно та комісії у розмірі 0,00 грн. Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача визначено п. 2 Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка»: тип кредиту беззаставний; строк кредитування 36 місяців; сума/ліміт кредиту 15000,00 грн., мета отримання кредиту придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, спосіб надання кредиту безготівковим шляхом. Відповідно до п. 3 Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка», тип процентної ставки фіксована, процентна ставка 50% річних, загальні витрати за кредитом 14041,32 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 29041,32 грн., реальна річна процентна ставка 64,5% річних. Відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 20.03.2025 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 13621,23 грн., яка складається з наступного: 8576,85 грн загальний залишок заборгованості з наданим кредитом (тілом кредиту); 5044,38 грн загальний залишок заборгованості за процентами. Ухвалою суду від 16.07.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом неодноразового направлення судових повісток про виклик за адресою реєстрації місця проживання відповідача. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст.130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Статтями 13,81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. 04.10.2020 року [PERSON] підписав Заяву клієнта та уклав з банком кредитний договір № АВН0СТ155101601804937201, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 15000,00 грн. строком на 36 місяців (до 03.10.2023 року) зі сплатою процентів у розмірі 50% щорічно та комісії у розмірі 0,00 грн. Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача визначено п. 2 Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка»: тип кредиту беззаставний; строк кредитування 36 місяців; сума/ліміт кредиту 15000,00 грн., мета отримання кредиту придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, спосіб надання кредиту безготівковим шляхом. Відповідно до п. 3 Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка», тип процентної ставки фіксована, процентна ставка 50% річних, загальні витрати за кредитом 14041,32 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 29041,32 грн., реальна річна процентна ставка 64,5% річних. Відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. На підтвердження факту укладення кредитного договору позивачем надано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 28.10.2017 року, Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» від 04.10.2020 року, Заява Клієнта № АВН0СТ155101601804937201 від 04.10.2020 року, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, меморіальний ордер № TR.15383305.10379.65466 від 04.10.2020 року про видачу кредитних коштів в сумі 15000,00 грн. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором № АВН0СТ155101601804937201 від 04.10.2020 року становить 13621,23 грн., яка складається з наступного: 8576,85 грн загальний залишок заборгованості з наданим кредитом (тілом кредиту); 5044,38 грн загальний залишок заборгованості за процентами. Заперечень щодо вказаного розрахунку заборгованості відповідач не висловив, оскільки відзиву на позов до суду не надіслав. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Положенням ч.1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) підтвердив, що між ним та Банком досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до змісту договору, який складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 28.10.2017 року, Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка» від 04.10.2020 року, Заяви Клієнта № АВН0СТ155101601804937201 від 04.10.2020 року, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідач була ознайомлена і погодилася з його умовами, а також з відповідальністю, яка наступає в разі невиконання узгоджених умов кредитного договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст.ст. 549, 611 ЦК України виконання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення зобов`язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 13621,23 грн. тобто позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі складають 2422,40 грн.

Outcome: approved