Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

09.10.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ»» звернувся до суду з позовом у якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за \~кредитним \~договором \~№ Z52.500.70242\~ від\~ 09.11.2017\~ в\~розмірі \~67\~559\~(шістдесят\~сім тисяч\~п`ятсот\~п`ятдесят\~дев`ять)\~гривень \~98\~(дев`яносто\~вісім)\~копійок та судові витрати по справі у розмірі 2422,40 грн. судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 09.11.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z52.500.70242. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 29232.00 грн. включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, які на день укладення договору становлять 15.5000 %, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. У зв`язку з порушенням позичальником умов договору, згідно із договором факторингу № 15/11/23 від 15.11.2023, АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум», право вимоги до боржників, в тому числі до за кредитним договором № Z52.500.70242 від 09.11.2017, в якому відповідач виступає позичальником. Таким чином, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право вимоги до відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним договором. Загальна сума заборгованості відповідача у відповідності до Реєстру боржників до договору факторингу №15/11/23 від 15.11.2023 складає: 67\~559\~(шістдесят\~сім тисяч\~п`ятсот\~п`ятдесят\~дев`ять)\~гривень \~98\~(дев`яносто\~вісім)\~копійок,\~ яка складається із: заборгованості за основним боргом 25510.90 грн.; заборгованості за відсотками 9,09 грн.; заборгованості за комісією 42039.99 грн. На підставі викладеного, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 67\~559\~(шістдесят\~сім тисяч\~п`ятсот\~п`ятдесят\~дев`ять)\~гривень \~98\~(дев`яносто\~вісім)\~копійок та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422.40 грн. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 13\~жовтня 2025\~року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 04.12.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Булави О.П. надійшов відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає та просить відмовити в позові, посилаючись на наступне. Позивач не долучив жодного доказу, який би підтверджував факт перерахування грошових коштів на рахунок відповідача в сум і 29232 гривні. Зокрема, позивач долучив лише договір позики та додаток до нього, які не є банківськими документами та не містять жодних підтверджень передання грошових коштів відповідачу. Також до кредитного договору позивач долучив графік щомісячних платежів. Останній платіж позичальник повинен сплатити 09.11.2017. Тобто, загальна сума кредиту з врахуванням тіла кредиту та комісії за обслуговування кредитного договору складала 42\~177.48 гривень. В той же час у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 67559.98 гривень. Тобто, позивач продовжував нараховувати комісію за обслуговування кредиту і після завершення строку дії договору 09.11.2018 . Нарахування процентів після закінчення строку договору не є правомірним продовженням дії договору, оскільки строк дії зобов`язання щодо користування кредитом завершився. Подальше нарахування можливе лише за умови чітко погодженого в договорі механізму продовження (пролонгації) дії кредиту, якого в даному випадку не передбачено. Суд, в силу ч.3\~ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.11.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z52.500.70242. Відповідно до умов п. 1.1 зазначеного договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 29232.00 грн. Банк надав позичальнику кредит у день підписання даного договору строком на 12 місяців (п. 1.2). Сторони погодили, що за користування кредитом позичальник сплачує річну фіксовану процентну ставку в розмірі 0.0100 % річних від залишкової суми кредиту (п.1.3). За обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених, згідно з графіком щомісячних платежів за кредитним договором. Також у даному кредитному договорі сторони узгодили графік щомісячних внесків за кредитним договором. \~ \~ \~Факт отримання\~відповідачем коштів\~відповідно до\~умов зазначеного\~договору підтверджується\~банківськими виписками\~про видачу\~кредиту [PERSON] \~ публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» в розмірі 29232.00 грн., підстава: договір Z52.500.70242 від 09.11.2017. Крім того, 09.11.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб № 135622655\\17FM, згідно з яким розмір страхового платежу становить 200 грн. 15.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» укладено договір факторингу №15/11/23, згідно з яким АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» право вимоги до боржників, у тому числі до за кредитним договором № Z52.500.70242 від 09.11.2017, укладеним з відповідачем. Згідно з реєстром боржників №1 до вказаного договору факторингу до\~ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» перейшло право вимоги за кредитним договором № Z52.500.70242\~від 09.11.2017 у розмірі 70859.98 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 28810.90 грн.; заборгованість за відсотками 9.09 грн., заборгованість за комісією - 42039.99 грн. Після переходу права вимоги від первісного кредитора АТ «Ідея Банк» до позивача, відповідач здійснив часткову оплату заборгованості у розмірі 3300 грн. на користь ТОВ «ФК «Суперіум». \~ Відповідно\~до наданої\~позивачем довідки-розрахунку\~заборгованості за\~кредитним договором\~№ Z52.500.70242\~від 09.11.2017, [PERSON] має заборгованість у розмірі\~ 67\~559\~(шістдесят\~сім тисяч\~п`ятсот\~п`ятдесят\~дев`ять)\~гривень \~98\~(дев`яносто\~вісім)\~копійок,\~ яка складається із: заборгованості за основним боргом 25510.90 грн.; заборгованості за відсотками 9,09 грн.; заборгованості за комісією 42039.99 грн. ТОВ «ФК Суперіум» надсилало [PERSON] досудову\~вимогу про\~сплату заборгованості\~ \~від \~27.08.2024\~ за\~ \~кредитним \~ договором\~ \~№ Z52.500.70242\~від 09.11.2017\~ у розмірі 70859.98 грн. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). З наданих суду та досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що банком було належним чином виконано вимоги п. 1.1 кредитного договору та надано відповідачу грошові кошти, визначені договором. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань щодо сплати коштів на погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, відповідно до визначеного п. 6.1 договору графіка щомісячних внесків за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на зазначене, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Суперіум» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та процентами в розмірі 25\~519 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача комісії у розмірі 42039.99 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до довідки за заборгованістю боржника, залишок заборгованості відповідача становить 67\~559\~(шістдесят\~сім тисяч\~п`ятсот\~п`ятдесят\~дев`ять)\~гривень \~98\~(дев`яносто\~вісім)\~копійок,\~ яка складається із: заборгованості за основним боргом 25510.90 грн.; заборгованості за відсотками 9,09 грн.; заборгованості за комісією 42039.99 грн. Водночас, згідно ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк не уповноважений стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21). Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, провадження № 61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, супутня послуга банку в момент видачі кредиту має надаватися клієнту банку безоплатно. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 42039.99 грн. задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором \~кредитним договором\~№ Z52.500.70242\~ від\~09.11.2017\~ у розмірі 25\~519 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок, а відтак позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог\~ в розмірі 915.05 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial