Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

02 вересня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира за підсудністю з Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява ТзДВ «Страхова компанія «Віді-страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Позовна заява подана представником позивача [PERSON] через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд». Позов обґрунтовано тим, що 22 травня 2023 року між ТзДВ «Страхова компанія «Віді-страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (КАСКО) CLAU-000595, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль Citroen С3, номерний знак [NUMBER] . 30 травня 2023 року в м. Київ відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу Citroen С3, номерний знак [NUMBER] , та транспортного засобу Nissan Teana, номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2023 року (справа № 759/12332/23) [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. 13 червня 2023 року до ТзДВ «Страхова компанія «Віді-страхування» звернулась [PERSON] про виплату страхового відшкодування. 19 червня 2023 року ТзДВ «Страхова компанія «Віді-страхування» на підставі страхового акту № 15974 від 16 червня 2023 року здійснило виплату [PERSON] в розмірі 19\~251,03 гривень. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. Ураховуючи положення статтей 993, 1166,1187, 1188 Цивільного кодексу України та статті 108 Закону України «Про страхування» у [PERSON] виникло зобов`язання перед ТзДВ «Страхова компанія «Віді-страхування» відшкодувати збитки в межах виплаченого страхового відшкодування. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТзДВ «Страхова компанія «Віді-страхування» 19\~251,03 гривень страхового відшкодування та 2\~422,40 гривень судового збору. Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 22 вересня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження. Станом на 10 грудня 2025 року відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надійшов. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, заявою від 20 жовтня 2025 року просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. У вказаній заяві представник позивача також надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся до дату, час та місце розгляду справи. Установлено, що місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Матеріали справи містять відомості про те, що позивачем належно виконано вимоги ч. 7 ст. 43 ЦПК України та надіслано відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання копію позовної заяви з додатками. Крім того, відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, а також судові повістки надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Однак, відповідні поштові відправлення повернулись на адресу суду неврученим відповідачу з відміткою пошти про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». А тому, відповідно до змісту п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що отримав судову повістку. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. За наявності всіх умов, передбачений ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що водій [PERSON] у м. Києві по вул. Бударіна, 3-А, керуючи автомобілем Nissan Teana, номерний знак [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнився у відсутності перешкод для руху, не скориставшись допомогою сторонніх осіб, продовжив рух та скоїв зіткнення з автомобілем Citroen, номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху. Крім того, [PERSON] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, не дочекавшись працівників поліції для оформлення матеріалів ДТП, залишив місце пригоди, чим порушив вимоги пп. «а» та пп. «д» п. 2.10 Правил дорожнього руху. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2023 року (справа № 759/12332/23) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 гривень. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є відповідач [PERSON] автомобіль Citroen, номерний знак [NUMBER] , зазнав механічних ушкоджень. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Суд установив, що 22 травня 2023 року між ТзДВ «Страхова компанія «Віді-страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (КАСКО) CLAU-000595, предметом якого були майнові інтереси страхувальника [PERSON] , пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Citroen, номерний знак [NUMBER] . Відповідно до умов цього договору, ТзДВ «Страхова компанія «Віді-страхування» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 13 червня 2023 року [PERSON] звернулась до ТзДВ «Страхова компанія «Віді-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. 09 червня 2023 року на підставі звернення ТзДВ «Страхова компанія «Віді-страхування» ФОП [PERSON] склав звіт про оцінку колісного транспортного засобу Citroen, номерний знак [NUMBER] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля після ДТП становить 30\~434,62 гривень. Як вбачається із Рахунку ТзОВ «Віді Елеганс» № ЕСеС-0009355 від 13 червня 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Citroen, номерний знак [NUMBER] , становила 19 251,03 гривень. 16 червня 2023 року ТзДВ «Страхова компанія «Віді-страхування» складено страховий акт № 15974, яким визначено суму страхового відшкодування, яке належить до виплати [PERSON] , а саме: 19\~251,03 гривень. Копією платіжної інструкції № 5155 від 19 червня 2023 року підтверджується, що ТзДВ «Страхова компанія «Віді-страхування» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 19 251,03 гривень. Таким чином, суд установив, що ТзДВ «Страхова компанія «Віді-страхування» виплатило [PERSON] 19 251,03 гривень за шкоду, заподіяну відповідачем в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно з ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Натомість відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Таким чином, у зв`язку з виплатою позивачем ТзДВ «Віді-Страхування» страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 19\~251,03 гривень до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілій страхового відшкодування, тобто, відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням [PERSON] шкоди. Також суд ураховує, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність завдавача шкоди не була застрахована (доказів на спростування вказаної обставини суду не надано). Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, на підставі досліджених у справі доказів суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТзДВ «Віді-Страхування» виплаченого страхового відшкодування в розмірі 19\~251,03 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2\~422,40 гривень судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з цим позовом.

Outcome: approved