Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

До Теофіпольського районного суду Хмельницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Військова частина [NUMBER] , про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей позивачки [PERSON] доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] [INFO] . На підставі виконавчого листа № 2/673/780/17, виданого 11.01.2018 Деражнянським районним судом Хмельницької області, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 30.10.2017 і до досягнення дітьми повноліття. Станом на дату подання позовної заяви розмір аліментів становить 3196 грн на двох дітей, що є недостатньою сумою для утримання дітей, оскільки їхні потреби зросли, збільшились витрати на шкільне приладдя, форму, додаткові заняття, якісне харчування, одяг, медичне обслуговування тощо. Відповідач має постійний дохід, тому задля захисту законних інтересів дитини слід змінити спосіб стягнення аліментів. Відтак, позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на неповнолітніх дітей дочку [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області Турчин-Кукаріної І.В. від 22.10.2025 позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк на усунення недоліків заяви. 27.10.2025 позивачка [PERSON] у строки встановлені судом подала заяву про усунення недоліків, зазначених в ухвалі Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 22.10.2025. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 28.10.2025 провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначено на 15:00 год 26.11.2025. У судовому засіданні 26.11.2025 позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. У зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, судове засідання відкладено на 09.12.2025. У судове засідання 09.12.2025 учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи судом, не з`явилися, позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач, якому надсилалась судова повістка, в судове засідання не з`явився. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Із урахуванням поданого клопотання позивачки про розгляд справи у її відсутності, на підставі положень ст. 223 ЦПК України, суд постановив розглянути справу за фактичною явкою учасників судового провадження та за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів, оскільки неявка сторін спору не перешкоджає його вирішенню по суті, та 09.12.2025 перейшов до стадії ухвалення рішення з визначенням часу проголошення рішення суду 15.12.2025. При вирішенні питання про наявність законних підстав для зміни способу стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на його доньку [PERSON] та сина [PERSON] , суд, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши правову позицію сторін, висловлену у наявних у справі заявах, виходить із змісту спірних правовідносин і таких встановлених фактичних обставин справи. Постановою про прийняття виконавчого провадження № 55745975 від 15.05.2024 прийнято виконавче провадження № 55745975 з примусового виконання виконавчого листа № 2/673/780/17, виданого 11.01.2018 Деражнянським районним судом Хмельницької області, про стягнення на користь [PERSON] аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 30.10.2017 і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Радовецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області 27.08.2014, [PERSON] народилася [INFO] у батька [PERSON] та матері [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області 20.11.2015, [PERSON] народився [INFO] у батька [PERSON] та матері [PERSON] . Згідно з копією довідки про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі № 33940 від 25.09.2025, виданої начальником [PERSON] , [PERSON] дійсно отримувала аліменти з [PERSON] (у лютому 2025 року в сумі 3196 грн, у березні 2025 року в сумі 3196 грн, у квітні 2025 року в сумі 3196 грн, у травні 2025 року в сумі 3196 грн, у червні 2025 року в сумі 3196 грн, у липні 2025 року в сумі 3196 грн) згідно з виконавчим листом № 2/673/780/17, виданим 11.01.2018 Деражнянським районним судом Хмельницької області, про стягнення на користь [PERSON] аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 30.10.2017 і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до копії сповіщення № 338 від 20.11.2023, [PERSON] повідомлено про те, що її брат [PERSON] зник безвісти 18.11.2023 під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та спротиву збройній агресії російської федерації проти України в районі ведення бойових дій біля населеного пункту Новопрокопівка Запорізької області. Як вбачається з копії витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, № 20240806-448 від 06.08.2024, [PERSON] , [INFO] , набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, 27.05.2024. Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов?язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина 4 статті 25 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII (далі Закон № 2505-VIII) набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. На вимогу ч. 2 ст. 9 Закону № 2505-VIII особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими актами законодавства України. Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення. Відповідно до п. 2 Порядку про виплати грошового забезпечення сім?ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету, Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі Порядок), за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. У пункті 3 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, визначеним особам за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Відповідно до п. 6 Порядку, у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону виплата грошового забезпечення здійснюється рівними частками в загальній сумі 50 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань) виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовців аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови, що ці права не були поновлені Згідно з п. 5 Порядку, виплата визначеним особам грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) щодо військовослужбовців, зниклих безвісти, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або дати складення актового запису про смерть включно. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України (далі СК України), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, прерогатива обрання того чи того способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), якщо останні вже визначені початково судовим рішенням, належить одержувачу аліментів. При визначенні розміру аліментів, на вимогу ст. 182 СК України, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ст. 2 ЦПК УКраїни, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; диспозитивність; пропорційність. Приватному праву властиві засади добросовісності, справедливості, розумності. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11). З урахуванням характеру спору (щодо стягнення аліментів), з метою забезпечити якнайкращі інтереси дітей та дотриматись засад розумності, справедливості, а також пропорційності у врахуванні та збалансуванні інтересів сторін, суд вважає недоцільним зупиняти провадження у справі з підстав проходження відповідачем військової служби, оскільки якнайкращі інтереси дітей є превалюють над інтересами сторін спору. У цивільному процесі кожна сторона спору доводить ті обставини, про які стверджує. У матеріалах справи відсутні належні, достовірні, допустимі, достатні докази неможливості відповідача сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів, при зростанні витрат на утримання дітей той з батьків, з ким проживає дитина, може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При вирішенні спору суддя враховує, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком віком до 6 років становить 2563 гривні, а від 6 до 18 років становить 3196 гривень. У той же час, відповідно до довідки про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі № 33940 від 25.09.2025, виданої начальником [PERSON] , [PERSON] отримувала аліменти з [PERSON] (у лютому 2025 року в сумі 3196 грн, у березні 2025 року в сумі 3196 грн, у квітні 2025 року в сумі 3196 грн, у травні 2025 року в сумі 3196 грн, у червні 2025 року в сумі 3196 грн, у липні 2025 року в сумі 3196 грн) згідно з виконавчим листом № 2/673/780/17, виданим 11.01.2018 Деражнянським районним судом Хмельницької області, про стягнення на користь [PERSON] аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 30.10.2017 і до досягнення дітьми повноліття. Суд дійщов висновку, що позивачка з достатньою переконливістю вмотивувала позов та довела обгрунтованість позовних вимог в частині необхідності зміни раніше встановленого розміру аліментів, довівши в судовому порядку зміни матеріального стану відповідача, наявність у нього постійного доходу, у той час як витрати на утримання дітей зросли у зв`язку зі зміною їх віку, дорослішанням, збільшенням у цьому зв`язку їх матеріальних та соціальних потреб, а також зростанням цін. Вказані обставини свідчать про невідповідність інтересам дітей чинного порядку речей у відносинах зі стягнення аліментів та про необхідність задоволення позовних вимог. З`ясувавши наведені вище фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, та оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, змісту позовних вимог, правових позицій сторін спору, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню доньку [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] слід задовольнити. На підставі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Позовну заяву подано до Теофіпольського районного суду Хмельницької області 22.10.2025, що належить врахувати при визначенні дати виникнення обов`язку зі сплати аліментів на неповнолітніх дітей за рішенням суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач у зазначеній категорії спору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача. Ураховуючи наведене,

Outcome: approved