Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

22.07.2025 року [PERSON] звернулася до Златопільського міськрайонного суду Харківської області з позовом до Златопільської міської об`єднаної територіальної громади в особі Златопільської міської ради Харківської області, [PERSON] про встановлення факту родинних відносин із тіткою [PERSON] , яка померла [INFO] ; встановлення факту постійного проживання з тіткою до дня її смерті; визнання права власності в порядку сплакування за законом на житлову квартиру. Свої вимоги позивачка обґрунтувала таким: [INFO] померла її тітка [PERSON] , [INFO] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка, зокрема, складається із кватири [ADDRESS] . Спадкодавиця по собі заповіту не залишала, тому спадкування відбувається за законом. Спадкоємців перших чотирьох черг спадкування немає, а вона (позивачка) є спадкоємицею п`ятої черги спадкування, бо є її племінницею. Її дівоче прізвище [PERSON] , а її мати [PERSON] є рідною сестрою по матері померлої [PERSON] . Батьки [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] померли раніше. Чоловік спадкодавиці [PERSON] помер [INFO] . Її дочка [PERSON] померла [INFO] . Спадщину позивачка прийняла, оскільки на час її відкриття проживала разом із спадкодавицею. Однак, коли 05.11.2024 року звернулася до приватного нотаріуса Лозівського нотаріального округу Харківської області Мірошниченко О.М., вона отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через недоведеність родинних відносин із спадкодавицею за браком документів, а також наявність різних адрес реєстрації спадкоємця та спадкодавця для фактичного прийняття спадщини. 25.08.2025 року ухвалою суду провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження з призначенням справи до підготовчого засідання на 18.09.2025 року з витребуванням спадкової справи, яке було відкладене за клопотанням представника міської ради на 30.10.2025 року та за клопотанням позивачки на 25.11.2025 року. 10.09.2025 року до суду від відповідача Златопільської міської ради Харківської області надійшов відзив на позов, в якому представник критично ставиться до форми Акту про фактичне місце проживання позивачки; кола відповідачів у справі та інших доказів. У своїй заяві просив розглянути справу без його участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. 25.11.2025 року ухвалою суду підготовче засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті на 16.12.2025 року. Від позивачки надано заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Враховуючи неявку у судове засідання сторін, та фактичне визнання відповідачем позову, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ст. 200 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, в тому числі і спадкову справу, встановив обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст. ст. 76-82 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Зокрема,\~встановлено,\~що [INFO] померла\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка до\~дня своєї\~смерті проживала\~та була\~зареєстрована в\~ [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть та\~Актом з\~місця проживання\~(а.с.11-12).\~Після її\~смерті відкрилася\~спадщина,\~яка,\~зокрема,\~складається із\~кватири [ADDRESS] ,\~яка належала\~померлій відповідно\~до свідоцтва\~про право\~власності та\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом (а.с.14-16).\~Спадкодавиця по\~собі заповіту\~не залишала,\~що вбачається\~з копії\~спадкової справи\~ щодо\~майна померлої\~№131/2024,\~яка була\~заведена за\~заявою позиваки\~ [PERSON] ,\~тому,\~спадкування відбувається\~за законом.\~Спадкоємців перших\~чотирьох черг\~спадкування немає,\~а позивачка\~є спадкоємицею\~п`ятої черги\~спадкування,\~як племінниця\~спадкодавиці. Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути розглянуті факти родинних відносин між фізичними особами, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт того,\~що позивачка\~ [PERSON] \~є племінницею\~ [PERSON] \~підтверджується різноплановими\~документами,\~що містять\~матеріали справи. Дівоче прізвище позивачки [PERSON] (а.с.23-25), а у її матері [PERSON] (відповідачки) дівоче прізвище [PERSON] . Їхньою спільною матір`ю була [PERSON] (а.с.26). Тож, мати позивачки [PERSON] є рідною сестрою по матері померлої [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] , а після укладення шлюбу 16.09.1967 року [PERSON] (а.с.55)). Чи реєструвала [PERSON] у 1946-1947 роках шлюб з батьком спадкодавиці [PERSON] невідомо, бо вони проживали на території рф, з якою з 01.12.2022 року в України припинено дипломатичні зв`язки, в тому числі і щодо правової допомоги у цивільних справах. Крім того, факт родинних відносин підтвердили і свідки [PERSON] (друг родини), який особисто родину померлої знає більше 30-ти років, та [PERSON] , яка знає родину більше 15-ти років по роботі в лікарні. Вказані свідки підтвердили, що у померлої та позивачки були близькі та теплі відносини як тітки і племінниці. Остання доглядала тітку через її хворий стан з 2017 року до дня її смерті та через це племінниця переїхала жити до неї на квартиру і опікувалася нею. Факт проживання позивачки з тіткою з 30.04.2022 року та на час відкриття спадщини підтверджується також Актом про сумісне проживання від 14.05.2025 року (а.с.12). Таким чином, у суду немає сумнівів щодо встановлення обох фактів, про які просить позивачка: родинних відносин позивачки із померлою тіткою, а також їхнього спільного проживання на день смерті [PERSON] . Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Водночас кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). Статтею 1265 ЦК України встановлено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, спадщину позивачка прийняла. Спадкоємці попередніх черг спадкування немає. Так, батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] померли раніше неї. Чоловік спадкодавиці [PERSON] помер [INFO] (а.с.20). Їхня дочка [PERSON] померла [INFO] (а.с.22). Інша дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.72), спадщину після смерті матері не прийняла, бо відповідної заяви до нотаріуса не подавала та на час відкриття спадщини не проживала разом із нею, що також вбачається із копії спадкової справи (а.с.57-63). Згідно абзацу 1 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Окрім позивачки спадкоємців немає. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. У даній справі перешкодою для оформлення спадщини є відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та наявність інших спадкоємців, які претендують на спадщину. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Позивачка є такою, що правомірно набула право власності на квартиру як спадкоємиця 5-ї черги в порядку спадкування за законом, оскільки інші спадкоємці відсутні. Встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавицею та родинних відносин з нею має для позивачки юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявницею права на отримання спадщини. У зв`язку із викладеним суд не бачить перешкод у визнанні за позивачкою права власності на спадкове майно у вигляді частки квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судові витрати віднести на рахунок позивачки.

Outcome: approved