Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 22.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 245 та стягнути щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частки від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги\~мотивувала тим,\~що сторони\~по справі\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі\~з 22.08.2014\~року.\~Від даного\~шлюбу сторони\~мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у сторін різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство не ведуть, не проживають однією сім`єю, шлюб має формальний характер. Крім того, позивач вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини у розмір частки з усіх видів заробітку (доходу), таким чином при сплаті відповідачем аліментів забезпечується рівність при утриманні дитини. Відповідач інших осіб на утримані не має, працездатний, отримує дохід, тому може сплачувати такий розмір аліментів. У зв`язку із чим, позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 31 липня 2025 року справу було відкрито провадження по справі. До судового засідання позивач не з`явилася, проте надала заяву в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, також в установлений ч. 7\~ст. 178 ЦПК України\~строки відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8\~ст.178 ЦПК України. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3, 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 17, 18, 19), в судове засідання не з`явився без поважних причин, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. \~\~ Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованого 22.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 245, сторони уклали шлюб - 22.08.2014 року (а.с. 9). Від даного шлюбу сторони мають [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 14, 15, 16, 17) . Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює як небажання зберегти сім`ю. При таких обставинах позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітнього сина, суд приходить до наступного. Згідно з частиною другою\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з\~статтею 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 158/1638/18. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом в часині стягнення аліментів не надала будь-яких доказів, які б підтверджували, що основним місцем проживання дитини є разом з матір`ю, а не батьком, також немає належних та допустимих доказів того, що діти знаходяться на її утриманні, тому суд дійшов висновку про відмову в цій частині у задоволенні позову. Що стосується прохання позивачки про залишення прізвища « [PERSON] », суд роз`яснює з цього приводу право позивачки звернутися до органів ДРАЦС з відповідною заявою щодо зміни прізвища. На підставі викладеного й

Outcome: partial