Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області, в якій просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що відповідачка є матір`ю малолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] . З 2017 року позивач та відповідачка припинили шлюбні відносини, дитина проживала з батьком та його матір`ю. В 2019 році відповідачка видала нотаріальну довіреність на матір позивача з метою представлення інтересів дитини. З того часу відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не цікавиться її успіхами та станом здоров`я, не бере участь в її вихованні, що свідчить про те, що вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 25.05.2025 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 24.07.2025 на адресу суду надійшов Висновок від 22.07.2025 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . 17.09.2025 ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надала. Сповіщена про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України. Представник третьої особи органу опіки\~та піклування\~виконавчого комітету\~Броварської міської\~ради Броварського\~району Київської\~області позовні\~вимоги підтрималаз підстав викладених у Висновку. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та надані сторонами докази, суд виходить з такого. Згідно із ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2006, актовий запис 724, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 21.02.2025 (видане повторно). У шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.03.2013, з якого вбачається, що її батьком є [PERSON] , а матір`ю є [PERSON] . 08.07.2019 відповідачка видала довіреність посвідчену приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Одерій А. С. та зареєстровану в реєстрі за № 576, на ім`я [PERSON] . Цією довіреністю мати дитини делегувала рідній бабі дитини по лінії батька свої батьківські права відносно малолітньої доньки [PERSON] , яка прибула з м. Маріуполя Донецької області до м. Києва. З 25.04.2022 позивач та дитина мають статус внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується Довідкою № 3250-500135068 від 25.04.2022 та Довідкою № 3250-5001325697 від 25.04.2022 відповідно. Позивач з дитиною з цього часу фактично проживають у м. Бровари, Київської області. З відповіді № 25-10-555 від 28.05.2025, наданої Департаментом адміністративних послуг Маріупольської міської ради судом встановлено, що відповідачка [PERSON] з 16.09.2019 по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В наданій на запит суду відповіді № 1913856 від 21.10.2025 Міністерство соціальної політики України повідомило, що відповідачка відсутня в базі даних внутрішньо переміщених осіб. З Характеристики [PERSON] , наданої директором Броварського ліцею № 10 вбачається, що дитина навчається в цьому навчальному закладі з 04.10.2024. Має навчальні досягнення високого та достатнього рівнів, активна та допитлива. Вихованням дитини займається батько [PERSON] та бабуся [PERSON] . Батько дитини офіційно працевлаштований, у ТОВ «Спецбудмаш» електрозварником, має постійний дохід. [PERSON] перебуває на обліку [INFO] , ним було вчасно уточнено облікові данні, 30.04.2025 пройдено ВЛК, якою його визнано придатним до військової служби, має бронювання до 30.01.2026. Рішенням Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . У Висновку зазначено, що з 2017 році [PERSON] працював у м. Києві вахтовим методом, відповідач з дитиною проживали у м. Маріуполі Донецької області. В 2019 році матір дитини привезла [PERSON] до батька дитини, а сама повернулась до м. Маріуполя. З того часу донька проживає з ним. Обстеженням житлових умов позивача встановлено, що дитині виділена окрема кімната, в якій є зона навчання та відпочинку, дитина забезпечена одягом, взуттям, продуктами харчування та засобами гігієни. Спеціалістам органу опіку не вдалося встановити контакт з матір`ю. Орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що відповідачка з 2019 року свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов`язків та нехтує ними, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не забезпечує медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. В судовому засіданні була опитана дитина [PERSON] , яка пояснила, що до 2019 року проживала разом з мамою у м. Маріуполь. Після цього, матір відвезла її до батька та бабусі до м. Києва. Впродовж 2019-2021 років мати та дитина періодично переписувались за допомогою месенджерів, але з 2022 року будь-яке спілкування припинилось, матір з дитиною не бачилась, не вітала з днем народження. Останні три роки про неї піклується лише батько та бабуся з дідусем зі сторони батька. За словами дитини, її ставлення до матері є нейтральним. Суд зазначає, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, що передбачено\~ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства". Статтею 150 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1\~ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ч. 1\~ст. 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"\~особи, можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених\~ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При ухваленні рішення, суд враховує положення ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, де зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав\~\~необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав\~\~ - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав\~\~забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд доходить переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачки та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 5 ст. 183 СК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні величини аліментного платежу суд має враховувати матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180\~СК України згідно якої обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Беручи до уваги, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.05.2025, тобто дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши у судовому засіданні надані докази, враховуючи перш за все інтереси дитини, суд дійшов висновку, що відповідачка дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому вбачає підстави для задоволення позовних вимог та позбавлення батьківських прав, а також стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку В силу\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved