Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

У листопаді\~2025\~року адвокат Самулевич\~О.М.\~звернулася до\~суду в\~інтересах [PERSON] \~до [PERSON] ,\~в якому\~просила розірвати\~шлюб,укладений між сторонами 21.05.2021. Обґрунтовуючи позов представник позивача зазначає, що через відсутність взаєморозуміння, поступово стосунки між сторонами погіршувались, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Ураховуючи наведене просить шлюб розірвати не вживаючи заходів для примирення, судові витрати залишити за позивачем. 12.11.2025 суд відкрив провадження у справі, на підставі пункту 4 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання. В судове засідання 12.12.2025 позивач не з`явилася, у позовній заяві представник позивача клопотала про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився також. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручений через відсутність адресата (рекомендовані повідомлення № R067039214030, № R067038245268). Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі №911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. Враховуючи положення статті 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося (частина друга статті 247 ЦПК). Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) 16.12.2025. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. За матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.05.2021 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 21.05.2021 Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №210). Від шлюбу у подружжя спільних дітей немає. Позивач є матір`ю двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (довідка Тойкутського старостинського округу Ковельської міської ради №363/3.48-ТК/2-25 від 16.05.2025 про склад сім`ї позивача). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а також, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина третя статті 109 СК України, стаття 112 СК України). У пункті 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№ 11\~від 21.12.2007 надане роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю, відсутність мотивованих заперечень від відповідача, суд вважає необхідним шлюб розірвати не вживаючи заходів примирення. Згідно зі статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати. Судові витрати у справі необхідно залишити за позивачем відповідно до заявленого нею клопотання.

Outcome: approved