Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Заявниця [PERSON] через свого представника - адвоката Черниш Т.І. звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою, де просить встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який загинув [INFO] в районі н.п. Рижівка Сумської області під час ведення бойових дій, однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 02 грудня 2019 року по [INFO] , та перебування [PERSON] , [INFO] , РНОКПП на утриманні [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] по день його загибелі [INFO] . В обґрунтування заявниця посилається на те, що вона проживала з [PERSON] з 02 грудня 2019 року однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Заявниця вказує, що [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] , а вона по [ADDRESS] . З дати фактичного проживання, тобто з 02 грудня 2019 року по 22 липня 2022 року, вони мешкали разом в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації місця проживання. Зазначає, що під час спільного проживання з [PERSON] , у них народився син [PERSON] , [INFO] . Оскільки заявниця та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Прізвище дитино записано « [PERSON] », а ім`я та по батькові батька у графі «відомості про батька» за вказівкою матері зазначено « [PERSON] ». Звертає увагу на те, що в період сумісного проживання питання про реєстрацію шлюбу між ними не виникало, але вони фактично виконували права та обов`язки подружжя, вели спільне господарство, мали організований побут, спільний бюджет, спільно вирішували питання, пов`язані з побутом, брали участь в утриманні житла та займалися його благоустроєм, піклувалися та дбали один про одного, про побудову сімейних відносин між собою і іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що носило постійний та систематичний характер. Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07.11.2022 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 6 років. Строком відбування з 22 липня 2022 року. Заявниця зазначає, що з того часу, вона разом із сином [PERSON] повернулася жити за своїм місцем реєстрації. Окрім того, вказує, що 13 червня 2024 року [PERSON] був умовно-достроково звільнений для проходження військової служби на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо запровадження інституту умовно-дострокового звільнення осіб від відбування покарання для безпосередньої їх участі в обороні країни, захисті її незалежності та територіальної цілісності» № 3687-ІХ від 08.05.2024 року. [INFO] під час виконання бойового завдання в районі н.п. Рижівка Сумської області [PERSON] загинув. 21 липня 2025 року відбулося прощання і поховання із загиблим захисником Брайко М.І. Звертає увагу, що до її знайомства з [PERSON] матір останнього померла, а батько був позбавлений батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наголошує, що з 2019 року постійним і єдиним джерелом доходу та існування їх з [PERSON] сім`ї був заробіток останнього, оскільки у 2019-2020 роках заявниця навчалась у Комунальному вищому навчальному закладі «Жовтоводський педагогічний коледж» Дніпропетровської обласної ради», де здобула повну загальну середню освіту. З цього періоду та по теперішній час вона не працює, перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради, де отримувала грошову допомогу на дитину, займалась вихованням сина та вела домашнє господарство. Тобто фактично перебувала на утриманні чоловіка. Після поховання [PERSON] , заявниця звернулась до Четвертого відділу у м. Жовті Води [INFO] з питання призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю годувальника. Однак, в усній формі отримала відмову, оскільки ні вона не малолітній син [PERSON] не є членами сім`ї загиблого [PERSON] . Враховуючи той факт, що з [PERSON] вони не перебували у зареєстрованому шлюбі та в актовому записі про народження № 128 від 09.09.2021 року він не вказаний батьком [PERSON] , заявниця та малолітній син [PERSON] позбавлені можливості отримати одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю військовослужбовця [PERSON] , як члени його сім`ї. За таких умов, [PERSON] змушена звернутися до суду і просити суд встановити факт її проживання з [PERSON] , який загинув [INFO] в районі н.п. Рижівка Сумської області під час ведення бойових дій, однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 02 грудня 2019 року по 23 червня 2025 року, та перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] по день його загибелі [INFO] , а також факту батьківства [PERSON] відносно [PERSON] . Метою встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , перебування на утриманні останнього, та факту його батьківства відносно [PERSON] є отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця [PERSON] , як членам його сім`ї. Ухвалою від 25 серпня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено її судовий розгляд. Заінтересована особа Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання свого представника не направив. Заінтересована особа [INFO] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання свого представника не направив. Заявниця [PERSON] у своїй заяві просила розглядати справу у її відсутність, заяву підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Також відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Статтею 130 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з положеннями частини першої статті 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з роз`ясненнями, які містить пункт 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Згідно роз`яснень, які містить п. 13 цієї Постанови факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Факт народження [INFO] сина [PERSON] та внесення відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] Серія [NUMBER] , виданим 09.09.2021 року Жовтоводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), та відповідним Витягом № 00032507397 від 09.09.2021 року. Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07.11.2022 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 6 років. 13 червня 2024 року [PERSON] був умовно-достроково звільнений для проходження військової служби на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо запровадження інституту умовно-дострокового звільнення осіб від відбування покарання для безпосередньої їх участі в обороні країни, захисті її незалежності та територіальної цілісності» № 3687-ІХ від 08.05.2024 року. [INFO] під час виконання бойового завдання в районі н.п. Рижівка Сумської області [PERSON] загинув, що підтверджується матеріалами справи. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та визнання батьківства [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , підтверджується Договором оренди (найму) житлового приміщення від 02.12.2019 року, спільними фотокартками з пологового будинку, та у подальші періоди життя сина, скріншотом грошового переказу, де у призначенні платежу вказано «сыну» (мовою оригіналу), Вироками Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24.05.2022 року у справі № 176/863/22 та від 07.02.2022 року у справі № 176/1446/22, де зазначено, що [PERSON] , [INFO] , перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має дитину [PERSON] , [INFO] . Аналізуючи вищенаведені докази у їх сукупності, суд вважає, що заявницею доведений факт її проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу з [PERSON] у період з 02 грудня 2019 року по 23 червня 2025 року, оскільки такими підтверджується наявність їх спільного побуту, витрат в інтересах сім`ї, взаємних прав та обов`язків, а також факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] . Щодо вимоги заявниці про встановлення факту перебування на утриманні суд зазначає наступне. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги, загиблого. Якщо крім допомоги, що надавалася загиблим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів для існування. У Пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. В судовому засіданні встановлено, що допомога, яка надавалася загиблим [PERSON] була для заявниці [PERSON] єдиним, постійним та основним джерелом засобів до існування. Встановлено, що факти, які просить встановити заявниця, є юридичними, оскільки від їх встановлення залежить виникнення особистих прав останньої та можливість безперешкодної реалізації її особистого права, а саме права на отримання допомоги від держави, як дружині загиблого військовослужбовця. Оскільки, основним і постійним джерелом існування заявниці були доходи [PERSON] , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що заява в частині встановлення факту перебування заявниці на утриманні [PERSON] , до його загибелі підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved