Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що 11 версеня 2004 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Спільних дітей від даного шлюбу не мають. З грудня 2024 року вони проживають окремо. Спільне життя не склалося, відносини між ними погіршилися, спільного господарства не ведуть, а тому вважає, що подальше спільне життя як подружжя з відповідачем є неможливим. Позивач просить суд розірвати її шлюб з відповідачем. Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 20.11.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач [PERSON] копію ухвали від 20.11.2025 року та копію позовної заяви з додатками отримав 28.11.2025 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення. Однак відзив на позов у встановлений судом строк не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову. Згідно ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до\~ст.51\~Конституції України та ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3\~\~ст.56 СК України\~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3\~\~ст.105\~СК України передбачає, що\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 вересня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис №311, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя та обов`язки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, зберегти шлюб позивач не бажає. Згідно зі\~статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить інтересам позивача, а тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved