Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі позивач, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 268 146,93 грн. як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві, а також стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору 4 022,20 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 01.05.2024 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] (далі [PERSON] ) укладено договір страхування наземного транспорту № 6265/24-Т/Ц9, згідно з яким ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLE 53 AMG», державний номерний знак [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 14.11.2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLE 53 AMG», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «VOLKSWAGEN JETTA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2025 року у справі № 752/25342/24 винним у вчиненні зазначеної вище ДТП визнано [PERSON] . Згідно з Рахунком-фактурою № 2124004467 від 19.11.2024 року та Рахунком СТО № 5738 від 20.11.2024 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLE 53 AMG», державний номерний знак [NUMBER] , становить 428 146,93 грн. З метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLE 53 AMG», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка мала місце 14.11.2024 року, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» замовило проведення автотоварознавчого дослідження. Відповідно до Звіту вих. № 215-2024 від 16.12.2024 року вартість відновлювального ремонту становить 458 134,00 грн. Отже, відповідно до умов договору страхування позивачем понесено збитки у зв`язку з виплатою страхового відшкодування у розмірі 428 146,93 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 55907678 від 21.11.2024 року та № 56073777 від 22.11.2024 року. Факт проведення відновлювального ремонту автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLE 53 AMG», державний номерний знак [NUMBER] , підтверджується Актом надання послуг № 2400020265 від 20.01.2025 року та Видатковою накладною № 5738 від 20.11.2024 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN JETTA», державний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована ТДВ «СГ «Оберіг», Поліс ЕР/223205062, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства. 22.11.2024 року позивачем надіслано на адресу ТДВ «СГ «Оберіг» претензію про відшкодування збитків з додатком копій необхідних документів. Згідно з Полісом ЕР/223205062 ліміт відповідальності ТДВ «СГ «Оберіг» за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн. 18.03.2025 року ТДВ «СГ «Оберіг» (в особі МТСБУ) виконано взяті на себе зобов`язання згідно з Полісом ЕР/223205062 в межах ліміту. Сума, яка повинна бути сплачена відповідачем, становить 268 146,93 грн. (428 146,93 грн. (сума понесених збитків) 160 000,00 грн. (виконані зобов`язання страховою компанію відповідача) = 268 146,93 грн. Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст.ст. 993, 1166, 1194 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 108 Закону України «Про страхування» позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 09.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі за позовом ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09.07.2025 року. 25.08.2025 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що Звіт № 215-2024 про оцінку колісного транспортного засобу складений 16.12.2024 року, тобто вже після сплати позивачем страхової виплати за ремонт автомобіля «MERCEDES-BENZ GLE 53 AMG»; також, у цьому Звіті зазначено ринкову вартість досліджуваного ТЗ у сумі 5 330 023,78 грн, натомість в розрахунку страхового відшкодування ринкова вартість застрахованого об`єкта становить 4 837 915,00 грн.; у Звіті відсутні відомості про попередження (обізнаність) оцінювача про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, отже цей Звіт є неналежним доказом. Крім того, на момент здійснення позивачем страхової виплати відновлювальний ремонт транспортного засобу ще не був проведений, тому не було відомо про всі витрати, які будуть здійснені для такого ремонту. Сума страхової виплати визначена позивачем на підставі виставленого виконавцем рахунку, а не на підставі документально підтверджених виплат. Години, які нібито були необхідними для виконання робіт, та вартість запчастин, вказаних у калькуляції, є завищеними. 28.08.2025 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив на позовну заяву, у якій зазначено, що твердження відповідача про неповідомлення його про огляд транспортного засобу є безпідставним, оскільки виклик заінтересованих осіб для технічного огляду здійснюється замовником дослідження у разі потреби (п. 5.2 Наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів»). Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, а не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу, розмір якої підтверджується документами станції технічного обслуговування. Реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Позивач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення судом не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2025 року у справі № 752/25342/24 визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Зазначеною постановою суду встановлено, що [PERSON] , о 07 год. 00 хв. 14.11.2024 року, керуючи автомобілем «Volkswagen Jetta», державний номерний знак [NUMBER] , в м. Києві по Столичному шосе, 24, не був уважний, не дотримався безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Mercedes-Benz GLE53 AMG», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. Вказаними діями [PERSON] порушив п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративний проступок передбачений ст.124 КУпАП. Суд дійшов висновку про наявність вини [PERSON] у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки вона підтверджується матеріалами справи в сукупності, схемою, письмовим поясненням учасника дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, йому необхідно призначити адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно з копією договору добровільного страхування наземного транспорту № 6265/24-Т/Ц9 від 01.05.2024 року, укладеного між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (страховик) та [PERSON] (страхувальник), предметом договору є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, а саме наземного транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ GLE 53 AMG», державний номерний знак [NUMBER] , у тому числі, причеп до нього та всі види транспортних засобів спеціального призначення та додаткове обладнання до нього, а саме, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення вказаного автомобіля, його окремих складових частин чи додаткового обладнання, зокрема, внаслідок ДТП. Загальна страхова сума становить 4 837 915,00 грн.; страхова сума по ТЗ становить 4 817 915,00 грн. Відповідно до копії Страхового акту ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» № 006.02081924-1 від 20.11.2024 року у зв`язку з виникненням страхової події (внаслідок вказаної вище ДТП) підлягає виплаті страхове відшкодування в розмірі 410 146,93 грн. Згідно з копією Страхового акту ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» № 006.02081924-2 від 21.11.2024 року у зв`язку з виникненням страхової події (внаслідок вказаної вище ДТП) підлягає виплаті страхове відшкодування в розмірі 18 000,00 грн. Відповідно до копії Рахунку-фактури ТОВ «Автомобільний Дім Укравто Україна» № 2124004467 від 19.11.2024 року загальна вартість послуги з технічного обслуговування і ремонту автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLE 53 AMG», державний номерний знак [NUMBER] , становить 410 146,93 грн. Згідно з копією Калькуляції ТОВ «Автомобільний Дім Укравто Україна» від 19.11.2024 року до Рахунку-фактури № 2124004467 від 19.11.2024 року вартість послуг з ремонту автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLE 53 AMG», державний номерний знак [NUMBER] , становить 410 146,93 грн. Відповідно до копії Акту наданих послуг ТОВ «Автомобільний Дім Укравто Україна» № 2400020265 від 20.01.2025 року вартість наданих послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобіля «MERCEDES-BENZ GLE 53 AMG», державний номерний знак [NUMBER] , становить 410 146,93 грн.; власник: [PERSON] ; платник: ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Згідно з копією платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 55907678 від 21.11.2024 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило ТОВ «Автомобільний Дім Укравто Україна» 410 146,93 грн.; призначення платежу: ІПН 2133114171, Страх. виплата [PERSON] , Акт № 006.02081924-1 від 20.11.2024 року, зг. рах. № [NUMBER] від 19.11.2024 року, в т.ч. ПДВ. Відповідно до копії Рахунку № 5738 від 20.11.2024 року постачальника ФОП [PERSON] вартість товару Pirelli Scorpion Winter 315/40 R21 111V MO становить 18 000,00 грн. Згідно з копією Видаткової накладної № 5738 від 20.11.2024 року вартість товару Pirelli Scorpion Winter 315/40 R21 111V MO становить 18 000,00 грн.; постачальник: ФОП [PERSON] ; покупець: ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Відповідно до копії платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 56073777 від 22.11.2024 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило ФОП [PERSON] 18 000,00 грн., призначення платежу: ІПН [NUMBER] , Страх. виплата [PERSON] , Акт № 006.02081924-2 від 21.11.2024 року, зг. рах. № 5738 від 20.11.2024 року, в т.ч. ПДВ. Згідно з копією Звіту № 215-2024 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 16.12.2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертно-асистуюча компанія» (далі - ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія»), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля M-B GLE 53 AMG, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП складає 458 134,00 грн. Відповідно до копії Полісу серії ЕР № 223205062 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN JETTA», державний номерний знак [NUMBER] , станом на 14.11.2024 року застрахована ТДВ «СГ «Оберіг», яке є діючим членом МТСБУ; ліміт за шкоду майну: 160 000,00 грн. Згідно з копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 18.03.2025 року № 7217 Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 160 000,00 грн.; призначення платежу: виплата по справі № 116361 згідно з наказом № 3.1/7845 від 18.03.2025 року, т.з. [NUMBER] . 20.03.2025 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» направило [PERSON] претензію про здійснення перерахування коштів у розмірі 268 146,93 грн. в порядку регресу за страховим відшкодуванням згідно СА № 006.02081924-1 від 20.11.2024 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, який є страховиком цивільно-правової відповідальності потерпілої внаслідок ДТП особи, просить стягнути з відповідача, який є винною у настанні ДТП особою, грошові кошти у розмірі 268 146,93 грн. як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві у зв`язку з виплатою страхового відшкодування потерпілій особі на підставі укладеного з останньою договору страхування, тобто, предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 268 146,93 грн., що є різницею між сумою понесених збитків (428 146,93 грн. виплачене страхове відшкодування) та сумою виконаних зобов`язань страховою компанію винної особи (160 000,00 грн.). Так, учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілою особою за договором добровільного страхування наземного транспорту; деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем із завдання шкоди внаслідок ДТП; договірне зобов`язання між відповідачем і ТДВ «СГ «Оберіг» згідно з Полісом страхування цивільно-правової відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2025 року у справі № 752/25342/24, що відповідно до ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. На підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 6265/24-Т/Ц9 від 01.05.2024 року позивач сплатив потерпілій внаслідок ДТП особі страхове відшкодування у розмірі 428 146,93 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: Страхового акту ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» № 006.02081924-1 від 20.11.2024 року, Страхового акту ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» № 006.02081924-2 від 21.11.2024 року, Рахунку-фактури ТОВ «Автомобільний Дім Укравто Україна» № 2124004467 від 19.11.2024 року, Калькуляції ТОВ «Автомобільний Дім Укравто Україна» від 19.11.2024 року до Рахунку-фактури № 2124004467 від 19.11.2024 року, Акту наданих послуг ТОВ «Автомобільний Дім Укравто Україна» № 2400020265 від 20.01.2025 року, платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 55907678 від 21.11.2024 року, Рахунку № 5738 від 20.11.2024 року постачальника ФОП [PERSON] , Видаткової накладної № 5738 від 20.11.2024 року, платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 56073777 від 22.11.2024 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Згідно з копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 18.03.2025 року № 7217 Моторне (транспортне) страхове бюро України, діючим членом якого є ТДВ «СГ «Оберіг» (страховик цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи - відповідача), сплатило позивачу 160 000,00 грн. частину виплаченого позивачем страхового відшкодування в межах передбаченого Полісом серії ЕР № 223205062 ліміту за шкоду майну. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Так, страховик відповідача (завдавача шкоди) не набув право регресу до останнього. Таке право він мав би набути, відшкодувавши потерпілій завдану їй шкоду, а також за наявності умов, визначених ст. 38 вказаного Закону. Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. З огляду на зазначене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої особи страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на зазначене, оскільки позивач на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 6265/24-Т/Ц9 від 01.05.2024 року як страховик цивільно-правової відповідальності потерпілої внаслідок ДТП особи сплатив останній страхове відшкодування у розмірі 428 146,93 грн., та до позивача перейшло право вимоги, що належало потерпілому у деліктному зобов`язанні, а Моторне (транспортне) страхове бюро України, діючим членом якого є ТДВ «СГ «Оберіг» (страховик цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи), сплатило позивачу 160 000,00 грн. частину виплаченого позивачем страхового відшкодування в межах передбаченого Полісом серії ЕР № 223205062 ліміту за шкоду майну, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача у відшкодування завданої позивачу майнової шкоди у вигляді виплати страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 268 146,93 грн., що є різницею між сумою понесених збитків (428 146,93 грн. виплачене страхове відшкодування) та сумою виконаних зобов`язань страховою компанією винної особи (160 000,00 грн.), є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд оцінює критично доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, зокрема, про те, що Звіт № 215-2024 про оцінку колісного транспортного засобу складений 16.12.2024 року, тобто вже після сплати позивачем страхової виплати за ремонт автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLE 53 AMG»; у цьому Звіті зазначено ринкову вартість досліджуваного ТЗ у сумі 5 330 023,78 грн., натомість в розрахунку страхового відшкодування ринкова вартість застрахованого об`єкта становить 4 837 915,00 грн.; у Звіті відсутні відомості про попередження (обізнаність) оцінювача про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, отже цей Звіт є неналежним доказом. Так, відповідно до копії Звіту № 215-2024 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 16.12.2024 року ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля M-B GLE 53 AMG, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП складає 458 134,00 грн. З указаного Звіту вбачається, що його виконано на замовлення ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», яке діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 755/19, виданого Фондом державного майна України 04.10.2019 року. Проведення оцінки доручено оцінювачу [PERSON] , який має вищу технічну освіту, кваліфікацію оцінювача (Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду державного майна України МФ № 639 від 01.11.2003 року). За ч. 3 ст. 27 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає: вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика, або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту; вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини. Зазначений Звіт № 215-2024 про оцінку колісного транспортного засобу від 16.12.2024 року є чинним, у встановленому законом порядку не оскаржувався, не визнаний недійсним чи незаконним. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, таким засобом як висновок експерта. Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, за приписами ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Суд звертає увагу, що відповідно до Звіту № 215-2024 про оцінку колісного транспортного засобу від 16.12.2024 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля M-B GLE 53 AMG, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП становить 458 134,00 грн. Натомість, позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування у меншому розмірі ніж визначений вказаним Звітом, а саме - 428 146,93 грн. У постанові від 25.03.2019 року у справі № 591/3152/16-ц Верховний Суд зазначив, що розмір шкоди, завданої позивачеві, підтверджується звітом про незалежну експертну оцінку № 32 від 01 квітня 2016 року, який [PERSON] не спростований. Під час розгляду справи [PERSON] не надала доказів на підтвердження своїх заперечень, а призначена по справі судова автотоварознавча експертиза не була проведена саме з вини [PERSON], яка відмовилась її оплатити. Чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено, що розмір майнової шкоди має підтверджуватись виключно висновком судової експертизи. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що на момент здійснення позивачем страхової виплати відновлювальний ремонт транспортного засобу ще не був проведений, тому не було відомо про всі витрати, які будуть здійснені для такого ремонту. Сума страхової виплати визначена позивачем на підставі виставленого виконавцем рахунку, а не на підставі документально підтверджених виплат. У постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі № 911/482/17 міститься висновок, що відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суди попередніх інстанцій врахували й те, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Отже, наявність рахунка-фактури товариства з обмеженою відповідальністю «Віді-Край Моторз» та платіжного доручення від 10.08.2016 № 34012 визнано судами достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. Отже, рахунок-фактура та платіжне доручення визнаються судом достатніми доказами фактично здійснених витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. У даній справі позивач на підтвердження здійснених витрат з виплати страхового відшкодування у розмірі 428 146,93 грн. надав копії: Страхового акту ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» № 006.02081924-1 від 20.11.2024 року, Страхового акту ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» № 006.02081924-2 від 21.11.2024 року, Рахунку-фактури ТОВ «Автомобільний Дім Укравто Україна» № 2124004467 від 19.11.2024 року, Калькуляції ТОВ «Автомобільний Дім Укравто Україна» від 19.11.2024 року до Рахунку-фактури № 2124004467 від 19.11.2024 року, Акту наданих послуг ТОВ «Автомобільний Дім Укравто Україна» № 2400020265 від 20.01.2025 року, платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 55907678 від 21.11.2024 року, Рахунку № 5738 від 20.11.2024 року постачальника ФОП [PERSON] , Видаткової накладної № 5738 від 20.11.2024 року, платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 56073777 від 22.11.2024 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Суд вважає зазначені докази, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, достатніми для підтвердження фактично здійснених витрат з виплати страхового відшкодування. У постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі № 753/19288/14-ц містяться висновки, що ст. 1192 ЦК України встановлює, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Поняття збитків визначено ст. 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. Щодо доводів відповідача про те, що години, які нібито були необхідними для виконання робіт, та вартість запчастин, вказаних у калькуляції, є завищеними, суд звертає увагу, що матеріали справи містять копію листа ТОВ «Автомобільний Дім Укравто Україна» від 15.09.2025 року № 000000395, згідно з яким розрахунок нормо-годин для виконання різних видів робіт з відновлення пошкодженого автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 53 AMG, державний номерний знак [NUMBER] , здійснювався за допомогою ПЗ «Аудатекс» у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів і методології заводу-виробника. Розрахунок фактично виконаного відновлювального ремонту зазначеного вище автомобіля, який включає в себе перелік всіх необхідних для ремонту запасних частин, відображено в Акті наданих послуг ТОВ «Автомобільний Дім Укравто Україна» № 2400020265 від 20.01.2025 року. Так, комп`ютерна програма Аudatex рекомендована у п. 59 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395 (у чинній редакції у п. 37 додатку 8 рекомендовано комп`ютерні програми для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва «Audatex» та його похідні продукти Німеччина). Відповідачем не надано жодних належних доказів на підтвердження його доводів, що нормо-години для виконання робіт з ремонту пошкодженого автомобіля та вартість запчастин, вказаних у калькуляції, є завищеними. Щодо доводів відповідача, що позивач не викликав його як заінтересовану особу для технічного огляду пошкодженого автомобіля, суд зазначає, що згідно з п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Отже, вказана Методика не передбачає обов`язкового виклику замовником дослідження заінтересованих осіб для технічного огляду транспортного засобу. Враховуючи викладене вище, суд вважає доводи відповідача безпідставними та не доведеними належними, достатніми та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України. За приписами ст. 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За положеннями ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову, а відтак, про задоволення позовних вимог. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 022,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу кошів № 62535172 від 24.04.2025 року. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4 022,20 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved