Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

16.10.2025 позивач, в інтересах якої діє адвокат Пилипів В.І., звернувся до суду з даним позовом, яким просить зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , який накладений на підставі повідомлення прокурора м. Червонограда № 941 від 10.04.1995 та припинити обтяження (арешт нерухомого майна) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за № 4195404, дата реєстрації 11.12.2006, реєстратор: Червоноградська державна нотаріальна контора, 80100 Львівська область м. Червоноград вул. Шептицького, 12. В обґрунтування позову послався на те, що на підставі договору дарування квартири від 03.08.2022, посвідченого Зайцем Миколою Володимировичем, державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Львівської області, йому належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Дарувальником майна виступила [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та якій право власності на квартиру належало на підставі свідоцтва на право власності на квартиру, виданого 11 листопада 1993 року Приватизаційним органом Червоноградського управління житлово-комунального господарства в/о «Укрзахідвугілля», зареєстрованого Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації 14 грудня 1993 року. Звернувшись до Шептицької державної нотаріальної контори з питанням оформлення договору купівлі-продажу вищезгаданої квартири, позивачу було повідомлено, що його майно перебуває під арештом та надано відомості з ІС ДП «НАІС» згідно яких, підставою обтяження є: повідомлення, 941, 10.04.1995, Прокуратура м. Червоноград. При цьому, з відповіді на його заяву, було надано відповідь з якої вбачається, що надати копії запитуваних в заяві документів не являється можливим через закінчення строку їх зберігання, а для вирішення питання щодо скасування арешту з квартири рекомендовано звернутися до суду. Зазначає, що наявність заборони відчуження належної на праві приватної власності йому квартири порушує права власника на розпорядження його майном. Про причини та обставини накладення арешту на майно йому нічого не відомо, оскільки власником такого він являється лише з 03.08.2022 р., а скасування арешту майна, як вбачається з відповіді Шептицької окружної прокуратури в позасудовому порядку, є не можливим. Ухвалою від 17.10.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 24.11.2025, розгляд якого відкладено на 09.12.2025 у зв`язку із перебуванням судді Отчак Н.Я. у відпустці. 21.11.2025 представником Львівської обласної прокуратури Прокудою Н.М. на адресу суду подано письмові пояснення по справі. В обґрунтування яких зазначила, що згідно Інформації з держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна заборону відчужувати вказану квартиру накладено на підставі повідомлення прокуратури м. Червоноград від 10.04.1994 № 941. Заборону відчуження на майно, щодо якого подана позовна заява, накладено у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи № 134-0794, яка перебувала в провадженні прокуратури м. Червонограда. Також встановлено, що кримінальна справа № 134-0794 закрита 28.12.1995 Червоноградським районним судом Львівської обласні на підставі ст. 6 п. 4 КПК України (від 1960 року). Водночас, як вбачається з Інформації з держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна з арешт, накладений на спірну квартиру не знято. Також встановлено, що обвинувачення у вказаній кримінальній справі власникам спірної квартири (з врахуванням переходу права власності) не пред`являлось. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, при цьому позовні вимоги підтримав. Представник Львівської обласної прокуратури Прокуда Н.М., також подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при цьому просила суд врахувати письмові пояснення по справі. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що 03.08.2022 між дарувальником [PERSON] , [INFO] та [PERSON] укладено договір дарування квартири, який посвідчений Зайцем Миколою Володимировичем, державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Львівської області, та зареєстрований в реєстрі за № 1-413. Згідно Витягу з держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 306480226 від 03.08.2022, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Із матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно Інформації з держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна заборону відчужувати вказану квартиру накладено на підставі повідомлення прокуратури м. Червоноград від 10.04.1994 № 941. Також з відповіді державного нотаріуса Шептицької державної нотаріальної контори Заєць М.В. від 10.11.2025 вбачається, що відповідно до матеріалів, наявних у справах нотаріальної контори, повідомлення прокурора м.Червонограда від 10 квітня 1994 року № 941 було складене у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи № 134-0794, порушеної за фактами зловживання службовим становищем службовими особами Червоноградського міськвиконкому та УЖКГ в/о «Укрзахідвугілля», у зазначеному повідомленні прокурор просить призупинити оформлення договорів купівлі-продажу квартир, повідомлення підписано прокурором м. Червонограда, радником юстиції Б.М. Оленчин. На підставі зазначеного повідомлення було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , закріплену за [PERSON] . Згідно відповіді УІАП ГУ НП у Львівській області від 17.11.2025, кримінальна справа за № 134-0794 порушена 12.10.1993 Червоноградським РВ УМВС України у Львівській області за ст.168 ч.1 КК України (в редакції 1960 року). Дана кримінальна справа була об`єднана зі справами № 134-0812, №174-0025, №174-0026 та 28.12.1995 закрита Червоноградським районним судом Львівської області на підставі ст.6 п.4 КПК України (в редакції 1960 року). Також, згідно інформації Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП у Львівській області від 17.11.2025 вбачається, що у вказаних у кримінальних справах 29.10.1993 пред`явлено обвинувачення гр. [PERSON] , [INFO] , гр. [PERSON] та гр. [PERSON] . Обвинувачення гр. [PERSON] , гр. [PERSON] , гр. [PERSON] , гр. [PERSON] та гр. [PERSON] у вищевказаних справах не пред`являлося. Позивач [PERSON] звернувся до Шептицької окружної прокуратури із заявою від 10.10.2025, на яку Шептицькою окружної прокуратурою надано відповідь, у якій проінформовано, що чинним КПК України не передбачено скасування арешту майна, накладеного на підставі положень КПК України 1960 року та рекомендовано звернутись до суду. Вирішуючи питання щодо юрисдикційної належності спору, Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що згідно з п. 9 розд.\~XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України 2012 року\~питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Таким чином, ВП ВС у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19) дійшла висновку, що у разі, якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії\~КПК України 1960 року, спір щодо зняття арешту з майна є приватноправовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03 червня 2016 року, при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватися при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або інші законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна, відтак відсутні законні підстави для продовження обтяження. Виходячи з вище викладеного, з урахуванням того, що за наявності арешту (обтяження №4195404), порушується право позивача користування та розпоряджання своїм майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з зазначеного майна. За наведених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved