Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

05.08.2025 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. З 1995 року родині заявників була виділена трикімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 66,7 кв.м. Родина [PERSON] проживала в даній квартирі, а згодом її приватизували. 22.12.1997 року Нікопольським ЖЕО їм було видано свідоцтво про право власності на житло в рівних долях на чотирьох осіб. Своє право на зазначену квартиру вони зареєстрували в Нікопольському МБТІ, як того вимагало чинне законодавство. В даний час заявники звернулись до реєстраційного органу виконавчого комітету Нікопольської міської ради для внесення відомостей про наявне у їх власності нерухоме майно до Єдиного державного реєстру речових прав. При перевірці документів було виявлено, що прізвища співвласників квартири написані по-різному та всі невірно, а саме, замість [PERSON] (а), у [PERSON] прізвище зазначено « [PERSON] », а у інших членів сім`ї - « [PERSON] (а)». В паспорті та в інших документах прізвище заявників зазначено [PERSON] (а). На підставі викладеного вище, заявники, кожен окремо, просять суд встановити факт належності їм правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 грудня 1997 року Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.08.2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами окремого позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.36). Сторони в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи наявні заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про проведення судового засідання без їх участі, кожен окремо, на заявлених вимогах наполягають (а.с.44,46,47,49). 24.11.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника виконавчого комітету Нікопольської міської ради Волошенюка М.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, рішення просить прийняти згідно вимог чинного законодавства (а.с.40-41). Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Як встановлено судом, згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.12.1997 року Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням, квартира [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] порівно (а.с.5). Своє право на зазначену квартиру вони зареєстрували в Нікопольському МБТІ. В 2004 році [PERSON] при реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище на [PERSON] (а.с.14). В даний час заявники звернулись до реєстраційного органу виконавчого комітету Нікопольської міської ради для внесення відомостей про наявне у їх власності нерухоме майно до Єдиного державного реєстру речових прав. Однак при перевірці документів було встановлено, що прізвище заявників в Свідоцтві про право власності на житло зазначено не вірно, а саме, у [PERSON] - [PERSON] , а у інших членів сім`ї - [PERSON] (а), тоді як вірним є [PERSON] (а). Дані розбіжності перешкоджають заявникам реалізувати своє право на реєстрацію належного їм нерухомого майна в Єдиному державному реєстрі речових прав. А отже, предметом розгляду вказаної заяви є встановлення факту належності заявникам Свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 грудня 1997 року Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням. Частиною 2\~п.5\~ст.293\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.1 п.6 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 ЦПК України). Згідно листа Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належності громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Так, в матеріалах справи наявний корінець ордеру на житлове приміщення №91, виданий 26.07.1995 року [PERSON] (прізвище російською мовою зазначено, як [PERSON] ), на право зайняття в порядку обміну житлового приміщення, житловою площею 41,92 кв.м., розташованого по [ADDRESS] (а.с.10). Згідно довідки, виданої 15.11.2012 року Нікопольським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області, прізвище українською мовою [PERSON] ( [PERSON] , а також [PERSON] при відсутності букви Ё у прізвищі російською [PERSON] при родовому прізвищі [PERSON] ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах є ідентичними (а.с.17). У суду не викликає сумніву той факт, що Свідоцтво про право власності на житло, видане 22.12.1997 року Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням, належить [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Даний факт підтверджується наданими суду письмовими доказами, а саме, копіями паспорту громадянина України (а.с.24-25,26,27), копіями пенсійного посвідчення (а.с.11,12), копіями свідоцтва про народження (а.с.13,14), копіями свідоцтва про шлюб (а.с.14,15), копіями диплому та атестату про здобуття освіти (а.с.19), а розбіжність в написанні прізвища заявників виникла при різному перекладі з російської на українську мову. Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Відповідно до п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» (далі Постанова)\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19). Згідно згаданої вище Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до п.12 цієї Постанови, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. З урахуванням наведеного, вимоги заявників за загальним правилом можуть бути предметом розгляду суду у порядку, передбаченому главою\~6\~розділу\~IV ЦПК України. Аналізуючи надані заявником та досліджені в судовому засіданні письмові докази суд вважає, що юридичний факт, який просять встановити заявники, знайшов своє підтвердження, та його об`єктивність не викликає сумніву. А тому, враховуючи зазначені вище обставини та положення діючого законодавства, приймаючи до уваги, що встановлення даного факту необхідно заявникам для реєстрації належного їм нерухомого майна в Єдиному державному реєстрі речових прав, а виправити допущену в документі помилку в позасудовому порядку немає можливості, оскільки установа, яка видавала свідоцтво, вже не існує, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved