Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Дев`ята та Дванадцята київські державні нотаріальні контори, про визнання права власності на 3/4 частини квартири [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що квартира [ADDRESS] , була набута у власність його дружиною, [PERSON] (яка померла [INFO] ), під час шлюбу з ним (шлюб укладено 29.05.1993 р.), а отже є спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, йому належить 1/2 частка квартири як співвласнику. Спадщина після смерті [PERSON] складається з її частки у спільній сумісній власності, що становить 1/2 частку квартири. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач (чоловік) та син померлої [PERSON] (який помер [INFO] ). Спадкова частка кожного спадкоємця становить 1/2 від спадкової маси (1/2 частки квартири), тобто 1/4 частку квартири. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру. У процесі розгляду справи, 26 листопада 2025 року, представник позивача [PERSON] подав заяву про зменшення розміру позовних вимог. Згідно із заявою, позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (померла [INFO] ). Таким чином, суд розглядає вимоги позивача у зменшеному розмірі про визнання права власності на 1/2 частку вказаної квартири. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2025 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 01 грудня 2025 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у відзиві просила відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на наступне. Квартира є особистою приватною власністю спадкодавиці. Пайовий внесок за кооперативну квартиру [ADDRESS] був повністю сплачений [PERSON] у грудні 1992 року, тоді як шлюб з позивачем [PERSON] зареєстровано лише 29.05.1993 року. Отже, квартира не є спільним сумісним майном подружжя. Спадщина після смерті [PERSON] ( [INFO] ) складається з квартири та 1/2 частини автомобіля. Спадкоємці першої черги спадщину прийняли (у встановлений строк ): [PERSON] (чоловік); [PERSON] (син). Відповідно до ст. 1261 ЦК України (або ч. 1 ст. 1267 ЦК України ), частки спадкоємців першої черги (чоловіка та сина) є рівними. Таким чином, кожен із них мав право на 1/2 частку квартири, яка належала спадкодавиці [PERSON] на праві особистої приватної власності. [PERSON] (син) помер [INFO] .. Його спадщину прийняла його дружина [PERSON] (Відповідач), оскільки син [PERSON] відмовився від спадщини на користь матері (Відповідача). Відповідач стверджує, що позивач [PERSON] має право на 1/2 частку квартири в порядку спадкування (як чоловік) і може отримати свідоцтво у нотаріуса, оскільки відповідач готова надати оригінал правовстановлюючого документа. Відповідач вважає, що відсутні перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку, і суд не повинен підміняти нотаріуса. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Судом встановлено, що 29 травня 1993 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №256 відділом ДРАЦ Радянського району міста Києва та видано свідоцтво [NUMBER] . 24 червня 2008 року на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення №1073-С, [PERSON] надано у власність квартиру [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат, жилою площею 30,5 кв.м., загальною площею 50,7кв.м., про що 02.07.2008р. видано свідоцтво про право власності. [INFO] [PERSON] , [INFO] померла в м.Дубно Рівненської області, про що 14.09.2022р. Дубенським відділом ДРАЦ у Дубенському районі Рівненської області ЗМУ МЮ (м.Львів) складено актовий запис №375 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 02 серпня 2023 року у Дванадцятій київській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за №903/2023 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заяву про прийняття спадщини за законом подали: [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] . Листом КВ-2023 №24781 від 01.09.23р. КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації підтвердило реєстрацію права власності квартири [ADDRESS] за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення 02.07.2008р., наказ №1073-С від 24.06.2008. Дата проведення реєстрації в Бюро- 11.07.2008 за реєстровим №817/32339. Листом 056-4223 від 02.08.24 Департамент будівництва та житлового забезпечення при виконавчому органі КМР КМДА повідомило про право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі наказу №1073-С від 24.06.2008 та про відмову у видачі дубліката Свідоцтва. [INFO] [PERSON] помер, про що 16.07.2024р. видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 07.08.2024 року постановою Державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Матвієнко Т.В., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку та свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя на частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. 29.07.2024р. Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №482/2024 після [PERSON] , який помер [INFO] , який була зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заяву про прийняття спадщини за законом подали: [PERSON] , [INFO] . Заяву про відмову від спадщини подав: [PERSON] , [INFO] . 25.02.2025 року відповідач отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємиця майна [PERSON] , 1978 року народження, який помер [INFO] , а саме: квартиру [ADDRESS] та земельних ділянок, які знаходиться за адресою: Київська обл. Бучанський р-н, с.Почепин, що посвідчені державним нотаріусом Дев`ятої Київської нотаріальної контори Пічевською Н.В. У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною першою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті слідує, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, оцінивши надані докази, дійшов наступних висновків. Спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] (померла [INFO] ), складається з квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] як чоловік, є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Частка позивача у спадковому майні становить 1/2 частину квартири. Суд бере до уваги доводи відповідача [PERSON] про те, що позивач має право на 1/2 частку в порядку спадкування та може отримати свідоцтво у нотаріуса, оскільки відповідач нібито готова надати оригінал правовстановлюючого документа. Однак, відповідач не надала суду жодного належного доказу, що вона фактично усунула існуючу перешкоду, передавши оригінал свідоцтва про право власності на спірну квартиру до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори після винесення постанови нотаріуса (07.08.2024 р.) про відмову у видачі свідоцтва. Факт наявності постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва підтверджує, що на момент розгляду справи позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину в загальному порядку. Отже, посилання відповідача на можливість позасудового врегулювання є лише припущенням і не є підставою для відмови у задоволенні позову. Зменшена позовна вимога позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом повністю відповідає його законній частці спадкоємця першої черги від цілісного об`єкта спадкування (квартири). Згідно зі ст. 392 ЦК України, визнання права власності в судовому порядку є винятковим способом захисту у разі, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав. З огляду на відмову нотаріуса, суд вважає, що позовна вимога позивача підлягає задоволенню.

Outcome: approved