Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» звернулося в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши суду, що відповідно до укладеного договору позики № 121672 від 24.11.2019 р., відповідачка отримала визначену суму коштів. Однак всупереч підписаній угоді, відповідачка не виконала умови договору, не сплатила відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснила повне погашення коштів за договором, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. В порядку ч.5 ст.279 ЦПК України, суддя розглядає дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої із сторін про інше. Суддя, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суддею об`єктивно встановлено, що 24.11.2019 року між ТОВ ««ФК «ГЕЛЕКСІ»\~та [PERSON] укладено договір позики № 121672 (а.с.6-9). Згідно договору Позикодавець надає Позичальниці позику, а Позичальниця зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України гривні, в сумі та строк визначеному цим договором. Згідно п.1.1.1. Договору сума позики 5000,0 грн. Відповідно до п.1.1.3 та п.1.1.4. Договору, нарахування процентів, комісії здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Відповідно до п.1.1.5. Договору строк повернення позики: 23 грудня 2019 р. Згідно п.3.2.3. Договору, позичальниця має право продовжити строк договору (не більше 3-х разів поспіль). \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~п.4.3.\~Договору,\~обчислення строку\~користування позикою\~та нарахування\~процентів та\~комісії за\~цим договором\~здійснюється за\~фактичну кількість\~календарних днів\~користування позикою.\~При цьому\~проценти та\~комісія за\~користування позикою\~нараховуються з\~дня надання\~позики Позичальнику\~(перерахування\~грошових коштів\~на банківський\~рахунок Позичальника)\~до строку\~повернення позики,\~зазначеному в\~п.п.1.1.5.\~договору включно. Згідно п.4.4. Договору, у разі продовження строку договору Позичальником, нарахування процентів та комісійної винагороди за договором після продовження строку здійснюється за фактичну кількість календарних днів на яку продовжено строк договору. Даний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором z9wgg994. Як вбачається з копії листа № 121672 від 01.09.2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛАЄНС» за номером транзакції 1163586829, був проведений платіж 24.11.2019 року в сумі 5000,00 грн за реквізитами банківської карти № [NUMBER] (а.с.19). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики №121672 від 24.11.2019 р. за період з 24.11.2019 р. по 20.04.2020 р., заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 25213 грн. 73 коп. (а.с.14-18). Відповідачка зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладеної угоди не виконала в зазначений строк, а згідно ст.526 ЦК України: Зобов`язання має виконуватися належним чином... Проте відповідачка не повернула суму кредиту, тим самим порушила умови договору. У відповідності до змісту кредитного договору від 24.11.2019 №121672 сума позики - 5000,0 гривень. Згідно п.п.1.1.2.1, 1.1.2.2 Договору, плата за користування позикою за договором встановлюється у вигляді процентів та складає 0,01% в день від поточного залишку позики та комісії, яка складає 1,1% (одна ціла одна десятих), в день від початкового розміру позики п.1.1.1. Договору; Строк повернення позики за (термін платежу): 23 грудня 2019 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 24669 грн. 50 коп., яка складається з : 5000 грн. 00 коп.\~заборгованості за тілом кредиту; 19669 грн. 50 коп.\~заборгованості за відсотками. Відповідачка зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладеної угоди не виконала в зазначений строк, а згідно\~ст.526 ЦК України: Зобов`язання має виконуватися належним чином... Проте відповідачка не повернула суму позики, тим самим порушила умови договору. У\~ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування»\~зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Ст.202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1\~ст.1049 ЦК України\~визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Ч.1 ст.634 ЦК\~України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості з відповідачки суми заборгованості за процентами суддя приходить до такого висновку. П.1.1.3 Договору визначено, що нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Згідно п.5.3. Договору, у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3% в день від суми позики за кожен день прострочення. Відповідно до п.2.1, строк дії Договору - до повного виконання позичальником зобов`язань за договором. Згідно п.3.1.3 Договору, у разі порушення строку повернення позики , встановленого пп1.1.5 Договору, позикодавець має право нараховувати позичальникові підвищену комісійну винагороду за користування позикою за кожен день прострочення зобов`язання відповідно до пп.5.3. Договору. Як вбачається з графіку платежів, який є невід`ємною частиною цього договору, сума позики складає 5000 грн., проценти за користування позикою становлять 14 грн. 50 коп., комісійна винагорода за користування позикою складає 1595 грн., а заборгованість за договором складає усього 6609 грн. 50 коп. (а.с.10) Крім того, відповідно до паспорту позики проценти за користування позикою становлять 14 грн. 50 коп. , комісійна винагорода за користування позикою складає 1595 грн. Таким чином виходячи з вищевказаних положень Договору, позивач просить стягнути з відповідачки проценти після 23.12.2019 р., що по своїй суті є штрафними санкціями, які передбачені\~ст.625 ЦК України\~та є мірою відповідальності боржниці за порушення нею зобов`язання з повернення кредиту. Так, відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625\~ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. У статті 625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання (пункт 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц). Тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору. Якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема - настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Наприклад, якщо боржник не сплатив гроші за куплене майно, надані послуги в певній сумі, то прострочення грошового зобов`язання не змінює його розміру, яке залишається без змін незалежно від часу прострочення, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України. Так само якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України. Підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Так, неможливо розумно пояснити, чому, наприклад, замовник робіт або послуг, який прострочив їх оплату, має сплачувати проценти річних за статтею 625 ЦК України, розмір яких може бути зменшений судом, якщо він надмірно великий порівняно зі збитками кредитора, а за прострочення повернення кредиту в такій самій сумі позичальник має додатково сплачувати ще й проценти як плату за «користування кредитом», розмір якої не може бути зменшений судом. Викладене вище свідчить, що наслідки порушення грошового зобов`язання є однаковими незалежно від того, з якого договору таке зобов`язання виникло: з договору купівлі-продажу, договору про виконання робіт, кредитного договору тощо. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625\~ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625\~ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (пункт 8.22)). При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Такі висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Згідно п.15\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Таким чином враховуючи вищевикладене, а також той факт, що нарахування заборгованості за процентами відповідачці після 23.12.2019 р. є по суті мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання в розумінні положень\~ст.625 ЦК України, суддя приходить до висновку про можливість часткового стягнення заборгованості за процентами в розмірі 14 грн.50 коп. та за комісійною винагородою за користування позикою 1595 грн. 00 коп., тобто нарахованих до 23.12.2019 р. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суддя враховує наступне. Так до матеріалів справи представником позивача долучено копію платіжної інструкції про сплату судового збору. Крім того представник позивача просить стягнути із відповідачки витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., на підтвердження чого надав суду копії відповідних документів (копію договору, акт наданих послуг правничої допомоги). З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1\~ст.141 ЦПК України). Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 26,79 %, то відповідно і сума стягнення судового збору та витрат на правову допомогу на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить: 648 грн. 96 коп.\~судового збору та 1339 грн. 50 коп.\~витрат на правову допомогу.

Outcome: partial