Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

16.09.2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав у відношенні сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що санітарний стан оселі незадовільний, предметів догляду за дитиною зовсім немає, крім підгузників, одяг брудний, в кімнаті холодно, мати зі своїм співмешканець зловживає спиртними напоями, мати ніде не працює, з доходів має тільки пенсію по інвалідності. Житлові умови не відповідають умовам для проживання і виховання дитини, запас необхідних продуктів, овочів, дров для опалення відсутній. Кімнати в будинку знаходяться в занедбаному стані, на стелі та стінах присутні сліди сажі та плісняви. Дитина має порушення в психомоторному розвитку. Крім того, мати написала заяву про влаштування дитини до будинку дитини, де дитина перебуває з 16.02.2024 по теперішній час. Ухвалою суду від 17.09.2024 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила не позбавляти її батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Однією з підстав позбавлення матері та/або батька батьківських прав відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України є ухилення останніми від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.10) Рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 27.08.2024 № 264 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] (а.с.5). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню малолітнього сина [PERSON] , мати зловживає алкогольними напоями, неналежним чином доглядає сина. Як вбачається з копії акту обстеження умов проживання дитини батьки зловживають алкогольними напоями, умови проживання незадовільні, постіль брудна, посуд відсутній, продукти харчування відсутні. Матері рекомендовано привести житло до санітарно-гігієнічних норм, придбати продукти харчування, провести медичний огляд дитини. (а.с.12). Згідно копії довідки про проведення патронажних відвідувань, санітарний стан оселі постійно знаходився в незадовільному стані, дитячих речей для дитини недостатньо. Мати вела себе агресивно, до порад не дослуховувалася. Дитина має порушення в психомоторному розвитку, ЗДА, зміна в розвитку кісток тазу та кульшових суглобів, дефіцит маси тіла (інформація від лікаря). Перебування дитини вродині несло безпосередню загрозу здоров`ю та життю дитини (інформація від лікаря). Спільними зусиллями медків та служби у справах дітей, дитину було госпіталізовано до Шосткинської дитячої лікарні. 09.02.2024 по теперішній час. До будинку дитини мати не з`являється, але періодично телефонує. (а.с.21). Відповідно копії акту обстеження умов проживання дитини, мати попереджена про відповідальність за виховання та розвиток свого сина (а.с.12). Як вбачається з копії листа від 15.08.2024 Шосткинської ЦРЛ [PERSON] перебуває під наглядом лікаря психіатра з діагнозом: легка розумова відсталість (а.с.20). З листа КНП Сумської обласної ради "Сумський спеціалізований будинок дитини" від 21.11.2025 вбачається, що дитина - [PERSON] перебуває в цьому закладі з 16.02.2024. За цей період мати відвідувала сина тричі (у квітні, травні та червні 2024 року). В судовому засіданні відповідач вказувала, що після переміщення вихованців закладу до Волинської області (точної адреси не назвала) вона не має коштів на транспортні витрати, а тому й не відвідує сина. В той же час, відповідач вказала, що за місцем проживання купує іграшки та інші речі та чекає на повернення сина. Суд вважає, що з боку матері не було вчинено достатніх дій для встановлення контакту з дитиною, адже дитина вже більше року не бачила матір. Аргументи відносно вартості проїзду не витримують жодної критики, оскільки відповідач, навіть, не намагалась поїхати до дитини. Суд також враховує зміст листа Шосткинської ЦРЛ від 15.08.2024 та поведінку відповідача в судовому засіданні, що за оцінкою суду вказує на неспроможність відповідача виховувати сина (який має проблеми зі здоров`ям) у випадку його повернення з будинку дитини. Враховуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що зі сторони відповідача має місце тривале ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Також, згідно частини 2 вищевказаної статті питання про стягнення аліментів на дитину, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити одночасно з позбавленням батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Outcome: approved