Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся з позовом до Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області, [INFO] , Міністерства оборони України про витребування безпідставно отриманих коштів. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідно до постанови [INFO] від 10.07.2024 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. Для уникнення негативних наслідків, пов`язаних із направленням даної постанови для примусового виконання, ним було сплачено штраф, на виконання даної постанови (платіжна інструкція № К8С4-РАА8-Н4ХК-Т125 від 24.07.2024). Постановою Восьмого апеляційного суду від 30.10.2024 по справі № 442/5984/24 скасовано постанову від 10.07.2024 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, складену начальником [INFO] полковником [PERSON] про накладення на нього штрафу у розмірі 17 000 грн. З метою повернення сплаченого штрафу ним було направлено в [INFO] та Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області листи про повернення сплаченого штрафу. Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, повідомило, що згідно платіжної інструкції № К8С4-РАА8-Н4ХК-Т125 від 24.07.2024 кошти в сумі 17000 грн зараховані на рахунок № [NUMBER] , відкритий для обліку надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції» (далі - ККДБ 21081100) для платників Дрогобицької територіальної громади. Зазначено, що оскільки штраф накладений [INFO] , то для повернення з державного бюджету сплачених коштів йому необхідно звернутись до відповідного центру комплектування та соціальної підтримки. З метою повернення коштів він повторно звернувся із заявою про повернення коштів, але уже до [INFO] , проте станом на дату подання позову кошти йому повернуто не було, жодної відповіді за подану заяву він не отримав. Зазначає, що оскільки Постановою Восьмого апеляційного суду від 30.10.2024 по справі № 442/5984/24 скасовано постанову від 10.07.2024 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення складену начальником [INFO] полковником [PERSON] про накладення на нього штрафу у розмірі 17 000 грн, яка набрала законної сили 30.10.2024, тобто відпала підстава, відповідно до якої сплачено штраф (зокрема шляхом скасування постанови про застосування такого штрафу), а тому отримані Державою на підставі вказаної постанови кошти в сумі 17 000 гривень підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України. У зв`язку з чим просив суд: стягнути з Державного бюджету України на його користь 17000 (сімнадцять тисяч) гривень безпідставно отриманих коштів, які були перераховані на підставі платіжної № К8С4-РАА8-Н4ХК-Т125 від 24.07.2024 та витрати зі сплати судового збору. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи 07.08.2025\~згідно протоколу\~автоматизованого розподілу\~судової справи\~між суддями, справу передано в провадження судді Бобровій Ю.Ю. (а.с. 9). 12.05.2025\~ухвалою судді\~дану цивільну\~справу прийнято\~до розгляду\~та відкрито\~провадження у\~справі.\~Ухвалено розгляд\~справи проводити\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення сторін\~(а.с.\~10). Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі. 10.09.2025 ухвалою суду продовжено відповідачу [INFO] строк для подачі відзиву у даній справі (а.с. 16). 06.10.2025 ухвалою суду залучено у якості співвідповідача Міністерство Оборони України (а.с. 34). Аргументи учасників справи Відповідач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області скористався правом на відзив, у якому зазначив наступне. Головне управління Казначейства є юридичною особою, має самостійний кошторис видатків і здійснює свою діяльність відповідно до Положення про Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011 №114 (із змінами), і не несе відповідальності за протиправні дії чи бездіяльність інших юридичних осіб, а стягнення коштів з Державного бюджету України здійснюється у встановлений законодавством спосіб. З покликанням на ст. 45 Бюджетного кодексу України визначено, якою визначено, що Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, вважає залучення Головного управління Казначейства в якості відповідача безпідставним та не обґрунтованим, зважаючи на те, що відповідно до наданих повноважень Головне управління Казначейства, тільки за поданням органів, що контролюють справляння надходжень чи відповідним рішенням суду, здійснює повернення/стягнення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. Повідомляє, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №\~106 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» повноваження щодо здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до бюджету платежів за ККДБ 21081100 та ведення їх обліку в розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів покладено на Державну податкову службу України, Держмитслужбу, держадміністрації та органи місцевого самоврядування, національну комісія, що здійснює державне регулюванння у сферах енергетики та комунальних послуг, Держержпродспоживслужбу, Держгеокадастр суди, державну судову адміністрацію, адміністрацію Держприкордонслужби, Антимонопольний комітет, Міністерство юстиції України, Укртрансбезпеку, Держгеонадра, органи державної влади та інші державні органи, національну комісію з цінних паперів та фондового ринку, Національну поліцію, АРМА, Держкомтелерадіо, ДАБІ. З огляду на те, що штраф накладений [INFO] для повернення з державного бюджету сплачених коштів необхідно звернутись до відповідного центру комплектування та соціальної підтримки. При цьому, що Головне управління Казначейства в жодних правовідносинах з Позивачем не перебувало, жодних прав останнього не порушувало. Відповідач [INFO] також подано відзив на позов з покликанням на наступне. Ураховуючи, що постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності скасовано, тому підстава для стягнення штрафу відпала. Рішення апеляційного суду є остаточним і не підлягає оскарженню, перераховані кошти є такими, які утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави. На момент сплати позивачем адміністративного штрафу юридична підстава для такого платежу існувала була чинною постанова про застосування штрафу. Тому не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Так само з огляду на обставини справи немає підстав вважати, що він сплатив штраф надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначеній постанові. Відзначає, що Порядок № 787 застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету. Оскільки сума адміністративно-господарського штрафу, яку вніс до бюджету позивач, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється. А тому доводи позивача в даному аспекті не заслуговують на увагу. Разом з тим, як вбачається з долученої до заяви платіжної інструкції, а саме: №К8С4- РАА8-Н4ХК-Т125 від 24.07.2024 сплата коштів здійснювалась за наступним кодом класифікації доходів бюджету: 38008294. Таким чином, контроль за справлянням надходжень бюджету за вищезазначеним кодом бюджетної класифікації не покладено на структурні підрозділи, органи військового управління та інші установи та органи, що підпорядковуються Міністерству оборони України, а отже, [INFO] , як і [INFO] не вправі сформувати подання про повернення надміру та помилково сплачених коштів, стягнутих на підставі скасованої постанови за справою про адміністративне правопорушення від 10.07.2024. Зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, відповідно до п. 1 Постанови № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Абзацом 2 п.2 даного положення визначено, що покладення на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки завдань, не передбачених законодавством, не допускається. Представник Міністерства\~оборони України\~надіслав до\~суду відзив,\~в якому\~зазначив,\~що Міністерство\~оборони України\~у жодних\~правовідносинах з\~позивачем не\~перебувало,\~жодних прав\~останнього не\~порушувало. До матеріалів справи позивачем не долучено доказів звернення позивача до відповідача із заявою повернути нібито помилково сплачені ним кошти. У відповіді на відзив [PERSON] указав, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а відтак не мають статусу юридичних осіб. [INFO] не є юридичною особою, натомість це відокремлений підрозділ [INFO] . Наголошує, що ним сплачено штраф у розмірі 17 000 грн за реквізитами, вказаними в постанові [INFO] від 10.07.2024. Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області повідомило, що згідно платіжної інструкції № К8С4-РАА8-Н4ХК-Т125 від 24.07.2024 кошти в сумі 17000,00 грн зараховані на рахунок №\~ [NUMBER] , відкритий для обліку надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції» (далі -ККДБ 21081100) для платників Дрогобицької територіальної громади. Зазначено, що оскільки штраф накладений [INFO] , то для повернення з державного бюджету сплачених коштів йому необхідно звернутись до відповідного центру комплектування та соціальної підтримки. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що на виконання постанови [INFO] від 10.07.2024, якою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. останнім на підставі платіжної № К8С4-РАА8-Н4ХК-Т125 від 24.07.2024 сплачено 17\~000 грн. Отримувач: ГУК ЛЬІВ/Дрогобицька тг/21081100, код 38008294, номер рахунку UA518999980313030106000013931, Казначейство України (а.с. 5). Постановою Восьмого апеляційного суду від 30.10.2024 по справі № 442/5984/24 скасовано постанову від 10.07.2024 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення складену начальником [INFO] полковником [PERSON] про накладення на [PERSON] штрафу у розмірі 17 000 грн, яка набрала законної сили 30.10.2024. Державна казначейська служба України у Львівській області 23.12.2024 листом повідомила позивача, що оскільки штраф накладений [INFO] для повернення з державного бюджету сплачених коштів позивачу необхідно звернутися до відповідного центру комплектування та соціальної підтримки. Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Позивач обґрунтував вимогу про стягнення суми сплаченого ним адміністративного штрафу тим, що суд в адміністративній справі скасував постанову про застосування цього штрафу. Сплачена до Державного бюджету України суму адміністративного штрафу після того, як підстава такого перерахування відпала (зокрема у разі скасування адміністративним судом постанови про застосування такого штрафу), суд може стягнути на користь платника згідно зі ст. 1212 ЦК України як таку, що утримується у бюджеті без достатньої правової підстави. У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (ч.ч. 1,2 ст. 326 ЦК України). Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч.1ст. 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ч. 1 ст. 170 ЦК України). Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (ст. 174 ЦК України). З огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративно-господарського штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету. За змістом абз. 1 ч. 3ст. 17 ЦК України орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій (частина друга ст. 45 БК України у редакції, чинній на час звернення до суду). Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзаци перший і п`ятий пункту 5 розділу І Порядку № 787). У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (ч. 2ст. 17 ЦК України). Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду (абз. 2 ч. 3ст.17 ЦК України). Суд звертає увагу на те, що на момент сплати позивачем адміністративного штрафу юридична підстава для такого платежу існувала була чинною постанова про застосування штрафу. Тому не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Так само з огляду на обставини справи немає підстав вважати, що він сплатив штраф надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначеній постанові. Надалі з огляду на набрання законної сили судовим рішенням суду про скасування постанови та закриття провадження у справі відповідна юридична підстава відпала. Суд вважає, що після скасування судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі ст. 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі №\~910/1809/18 (пункт 35), від 1 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)). За змістом глав 82 і 83ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних, - так би мовити, приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях, тоді як для кондикційних зобов`язань вина не має значення, бо суттєвим є неправомірність набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки те майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість останнього (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (пункти 45-46)). Інакше кажучи, у деліктних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно, а інша його не набуває, тоді як у кондикційних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно унаслідок того, що інша сторона його набуває, зокрема утримує в себе. Суд зазначає, що кошти слід стягнути на користь позивача саме з Державного бюджету України за рахунок його бюджетних асигнувань, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16. Згідно з цим висновком законодавство не передбачає необхідності зазначення суб`єкта виконання судового рішення (органу, через який треба перераховувати кошти), номера чи виду рахунку, з якого їх слід стягнути (списати). Такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення порушеного права позивача та є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, які мають бути врегульовані у нормативних актах, а не у резолютивній частині рішення (пункти 6.21, 7.1, 7.2 відповідної постанови). Вказане узгоджується з постановою ВП ВС у справі № 910/5880/21. Оскільки доказів повернення позивачу грошових коштів в розмірі 17 000 грн. матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 968 грн 96 коп підлягає стягненню з відповідача [INFO] , оскільки саме останній зобов`язаний був звернутися до органів державної казначейської служби з поданням про повернення коштів з бюджету, а тому саме останній порушив права позивача.

Outcome: approved