Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У вересні 2025 року заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою, заінтересовані особи: Павлоградська міська рада, Перша павлоградська державна нотаріальна контора Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , з січня 1998 року до [INFO] , з померлою [INFO] [PERSON] , однією сім`єю, за адресою: [ADDRESS] . Позиція заявника В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла її мачуха [PERSON] , з якою її батько [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі. За життя, [PERSON] подарувала їй житловий будинок [ADDRESS] , тоді, як земельна ділянка за цією ж адресою залишалась у володінні [PERSON] . Відповідно до довідки квартального комітету № 52 м. Павлограда від 15.09.2025 заявниця мешкала з мачухою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 1998 року до її смерті, та була поруч. Втім, постановою державного нотаріуса Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Тимченко О.М. від 04 вересня 2025 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відсутній факт родинних відносин з [PERSON] , та відсутні докази проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини згідно ст. 1264 ЦК України. Метою звернення до суду заявниці про встановлення факту проживання із спадкодавицею не менше п`яти років до часу відкриття спадщини є необхідність у подальшому оформленні спадщини за законом, що відкрилась після смерті [PERSON] . У зв`язку із зазначеним, вона вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року було відкрито провадження у справі, а також витребувано з Першої павлоградської державної нотаріальної контори Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання заявниця не з`явилась, відповідно до поданої заяви просить розгляд справи проводити без її участі, заяву про встановлення факту, яке має юридичне значення, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Павлоградської міської ради - Снєгирьова С.О. у судове засідання не з`явилась, відповідно до поданої заяви просила розглянути справу без її участі, покладаючись у вирішенні справи на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Першої павлоградської державної нотаріальної контори Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання також не з`явився, відповідно до поданої заяви просить розгляд справи проводити без його участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду, надавши копію спадкової справи № 727/2025 щодо спадщини померлої [INFO] [PERSON] . Фактичні обставини, встановлені судом Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , у віці 80 років, що підтверджується свідоцтвом серія [NUMBER] , виданого 23 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. За життя, [PERSON] подарувала [PERSON] (заявниця по справі) житловий будинок [ADDRESS] , відповідно до договору дарування житлового будинку від 08 грудня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської держнотконтори Шкицькою Ю.А. 08.12.2004, реєстровий № 1-5569. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] », та її батьком, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 07.02.2025 Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), записаний [PERSON] , який перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , актовий запис № 23 від 22 серпня 1953 року. Відповідно до довідки квартального комітету № 52 м. Павлограда від 15.09.2025 [PERSON] мешкала з мачухою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 1998 року до її смерті, та була поруч. Після смерті [PERSON] у Першій Павлоградській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області заведена спадкова справа № 727/2025 від 04.09.2025 щодо спадщини померлої [INFO] [PERSON] , а саме, земельної ділянки площею 0,0550 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА № 178545, виданого 16.05.2005 начальником відділу земельних ресурсів Павлоградської міської ради. Як вбачається з копії спадкової справи № 727/2025 від 04.09.2025, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається із вищезазначеної земельної ділянки, звернулась [PERSON] , [INFO] (заявниця по справі), інші спадкоємці державним нотаріусом не встановлені. Втім, постановою державного нотаріуса Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Тимченко О.М. від 04 вересня 2025 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відсутній факт родинних відносин з [PERSON] , та відсутні докази проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини згідно ст. 1264 ЦК України. Із заяви вбачається, що метою звернення до суду заявниці про встановлення факту проживання із спадкодавицею не менше п`яти років до часу відкриття спадщини є необхідність у подальшому оформленні спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . Норми права, які застосував суд, та висновки Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як зазначено у п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем: копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини,якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів». Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св 15 від 21 жовтня 2015 року. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини» Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. У пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України заявник повинен зазначити у заяві з якою метою він просить суд встановити зазначений факт. Заявниця на даний час має намір реалізувати свої права щодо прийняття спадщини за законом, що доводить мету заявниці стосовно звернення до суду. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню, з встановленням факту постійного проживання [PERSON] , з січня 1998 року до [INFO], з померлою [INFO] [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . На підставі зазначеного,

Outcome: approved