Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за договором Позики № 76313161 від 26 грудня 2023 року у розмірі 19279,27 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позивач у своєму позові посилався на те, що 26 грудня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і відповідачем було укладено договір позики № 76313161, згідно з умовами якого позикодавець надав [PERSON] кредит у розмірі 8600 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, чим порушив умови договору, внаслідок чого станом на 17 серпня 2025 року сума заборгованості становить 19279,27 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4942,85 грн та заборгованості за процентами у розмірі 14336,42. 22 травня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги за договором позики № 76313161 від 26 грудня 2023 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] . Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 23.09.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Паладич А.О. просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11.12.2025 було вирішено питання про заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 26 грудня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і відповідачем було укладено договір позики № 76313161, згідно з умовами якого позикодавець надав [PERSON] кредит у розмірі 8600 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування, включаючи дату отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором. Дата повернення позики- 24.01.2024; орієнтовна реальна річна процентна ставка- 1186,17% річних; орієнтовна загальна вартість позики- 10535,00 грн. Відповідач умови договору позики № 76313161 від 26 грудня 2023 року не виконав. 22 травня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-14/24, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги за договором позики № 76313161 від 26 грудня 2023 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] . Відповідач умови договору не виконав, грошові кошти не повернув, відсотки за користування коштами не сплатив, тому станом на 22 травня 2024 згідно з розрахунком, наданим позивачем, розмір заборгованості складає 19279,27 грн. Також із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково сплачував суму заборгованості, а саме 07.02.2024 була здійснена оплата на суму 270,90 грн та на суму 3386,25 грн. Всього на суму 3657,15 грн. Сплачуючи заборгованість за Договором Відповідач, додатково до зазначеного вище, вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Договору позики, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Це відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у Постанові від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц, а саме: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу». Частиною 1ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ«Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом (одноразовий ідентифікатор) 5ВОа23ВНWh, який зазначений був відправлений на номер телефону відповідача, вказаний при реєстрації на сайті кредитодавця. Таким чином, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено кредитний договір. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 76313161 від 26 грудня 2023 року у розмірі 19279,27 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4942,85 грн та заборгованості за процентами у розмірі 14336,42 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved