Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник позивача Мишевська Н.М, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.05.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 465270-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. ТОВ «Бізпозика» 08.05.2023 направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 465270-КС-001 про надання кредиту. 08.05.2023 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) укласти Договір про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізпозика» направлено позичальнику через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4401, на номер телефону [NUMBER] котрий було введено боржником. ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 39000 гривень шляхом перерахування на банківську карту позичальника. Також, відповідно до умов додаткових угод від 27.06.2023, 05.09.2023, 01.12.2023, 17.02.2024 [PERSON] погодилася на внесення змін до основного договору та узгодила остаточний строк кредитування до 18.01.2025. У зв`язку з порушенням [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість, що становить 209090,39 грн., яка складається з 32049,73 грн. прострочені платежі по тілу кредиту та 177040,59 грн. - прострочені платежі по процентах. Таким чином, позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідача кредитну заборгованість та сплачений судовий збір. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 14.07.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також від АТ «Укрсиббанк» за клопотанням позивача витребувано додаткові докази по справі, які надійшли на адресу суду 01.10.2025. 08 жовтня 2025 року від представника позивача адвоката Ісмайлової А.В. надійшло клопотання про залучення її до справи в якості представника позивача та про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 08.10.2025 ухвалою суду здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до [PERSON] , про стягнення заборгованості, до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою від 12.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду. 08.12.2025 від представника відповідача Ісмайлової А.В. надійшли додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що [PERSON] на виконання умов договору здійснила часткову оплату в сумі 65155 гривень; нарахування позивачем відсотків є явно завищеною та перетворилося на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків. Враховуючи, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості за нарахованими відсотками, підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками немає (а.с.134-137). Представник позивача 15.12.2025 направив додаткові пояснення по справі, в яких зазначив, що відсотки нараховувались виключно на умовах визначених договором та в межах строку кредитування, який продовжувався за згодою відповідачки шляхом підписання додаткових угод. (138-149). В судове засідання представник позивача не з`явився, просив проводити розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] та її представник Ісмайлова А.В., належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, просили проводити розгляд справи за їх відсутності та врахувати при ухваленні рішення надані пояснення (а.с.133). За приписами частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 08.05.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 465270-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с.25-29). Також, 08.05.2023 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (а.с.19-20) та прийняття (акцепт) пропозиції укласти Договір № 465270-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), якою передбачено вартість кредиту, порядок зарахування коштів на погашення заборгованість, відсотки за користування кредитом, комісії та графік платежів. 08.05.2023 направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 465270-КС-001 про надання кредиту (а.с.30-34). 08.05.2023 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) укласти Договір про надання кредиту на умовах, визначених офертою (35-39). Зі своєї сторони ТОВ «Бізпозика» направлено позичальнику через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4401, на номер телефону [NUMBER] , котрий було введено боржником. ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 39000 гривень шляхом перерахування на банківську карту позичальника, що підтверджується випискою по банківському рахунку [PERSON] , наданим АТ "Укрсиббанк". Також, відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 27.06.2023 [PERSON] погодилась на зміну вартості кредиту на суму 115733,76 грн. з продовженням терміну дії договору до 23.01.2024 (а.с.40-45). За умовами додаткової угоди № 2 від 05.09.2023 [PERSON] погодилась на зміну вартості наданого кредиту на суму 155475,54 грн. з продовженням терміну дії договору до 28.05.2024 (а.с.46-51). Згідно додаткової угоди № 3 від 01.12.2023 [PERSON] погодилась на зміну вартості наданого кредиту на суму 207642,86 грн. з продовженням терміну дії договору до 01.11.2024 (а.с.52-57). Відповідно до додаткової угоди № 4 від 17.22.2024 [PERSON] погодилась на зміну вартості наданого кредиту на суму 207537,28 грн. з продовженням терміну дії договору до 18.01.2025 (а.с.58-61). Із розрахунку наданого позивачем вбачається, що відповідачка неналежним чином виконувала взяті добровільно на себе фінансові зобов`язання, частково сплачувала заборгованість, втім не у повному обсязі, у зв`язку з чим фінансовою установою нарахована заборгованість, яка становить 209090,32 грн. та складається з: 32049,73 грн. прострочені платежі по тілу кредиту та 177040,59 грн. прострочені платежі по процентах. IV. Норми права, які застосував суд. За приписами частини першої та другої статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Таким чином, за встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд не ставить під сумнів факт укладеності договору споживчого кредиту № 465270-КС-001 від 08.05.2023 між [PERSON] та ТОВ «Бізнес Позика». Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У даній справі встановлено, що 08.05.2023 [PERSON] підписала договір про надання споживчого кредиту № 465270-КС-001 та в подальшому внаслідок укладення додаткових угод погоджувалась на зміну розміру кредиту та продовження строку дії договору, до 18.01.2025 включно. Протягом строку кредитування проценти за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом. Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень графіку платежів визначеного п.3.2.3. договору, він сплачує проценти за зниженою ставкою, згідно п.3.2.1, п.2.4. договору. У разі порушення графіку сплати заборгованості, з восьмого дня прострочення проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою. Із наданих доказів слідує, що боржником здійснювалося часткове погашення заборгованості відповідно графіку до договору № 465270-КС-001 від 08.05.2023 про надання споживчого кредиту на загальну суму 65155 грн., що зараховувано в рахунок погашення боргу в порядку черговості відповідно до п. 3.4 та п.3.5 Договору. Залишок заборгованості відповідача перед позивачем складає 209090,32 грн., з яких: 32049,73 грн. - за тілом кредиту та 177040,59 грн. - за відсотками. З усіма істотними умовами визначеними у договорі та додаткових угодах до нього, відповідачка була ознайомлена та погодилася з ними. Усі платежі, здійснені відповідачкою, враховані позивачем, що підтверджено розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи та був досліджений судом. Суд погоджується з доводами адвоката Ісмайлової А.В. щодо непомірного тягаря нарахованих для споживача відсотків, втім на момент укладення кредитного договору відповідачка не зверталася до ТОВ «Бізнес Позика» із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору чи додаткових угод, тим самим фактично погодилася з усіма умовами такого договору та додаткових угод до нього. Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, позивач мав можливість не вступати у кредитні відносини з відповідачем, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим, натомість, позивач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Враховуючи той факт, що відповідачка [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманих нею грошових коштів, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Також, згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 527, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved