Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи Прокурор, діючи в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природньому середовищу внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Ціна позову становить 84884,69 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Справа призначена до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Відповідачу наданий строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву відповідно якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою від 09 липня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду Стислий виклад позицій учасників справи Позовні вимоги керівника Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області Шевчука Павла Васильовича в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради обґрунтовані такими доводами. Чернівецькою окружною прокуратурою Чернівецької області при виконанні повноважень, передбачених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», за результатами опрацювання матеріалів кримінального провадження № 12021262020002060 від 04.08.2021 за фактом визнання винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 246 КК України, встановлено підстави для представництва інтересів держави в суді шляхом пред`явлення позову про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Так, зазначає позивач, 30.01.2021 близько 21:00 год. [PERSON] , перебуваючи на території КП «Парк Жовтневий», організований рішенням Чернівецького облвиконкому № 72 від 17.03.1992 в межах [ADDRESS] Південно-Кільцева, територія якого відноситься до об`єктів природно-заповідного фонду та є парком пам`яткою садово-паркового мистецтва місцевого значення «Жовтневий», діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, з порушенням Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1045 від 01.08.2006, Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 105 від 10.04.2006, Лісового кодексу України, не маючи відповідного ордера та дозволу органу місцевого самоврядування, тим самим не маючи права здійснювати порубку дерев, ст. 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, залучивши сторонніх осіб, які не усвідомлювали незаконність дій останнього, за допомогою бензопили, шляхом повного відокремлення стовбура від коріння, здійснив незаконну порубку 12 сироростущих дерев породи акація, алича, ясень, внаслідок чого спричинив матеріальних збитків у розмірі 84884,69 грн., що документально підтверджується висновком експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/126-21/6471-ЕК від 19.08.2021. Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.03.2025 у справі № 727/9693/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 246 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн. Отже, зазначає позивач, є доведеним встановлений вироком суду факт, що [PERSON] незаконною порубкою 12 сироростущих дерев на території природно-заповідного фонду завдано шкоду навколишньому природньому середовищу внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 84884,69 грн, чим порушено державні інтереси. Заперечуючи проти позову у поданому відзиві на позовну заяву відповідач посилається на таке. Так, [PERSON] зазначає, що корисливих мотивів у завданні шкоди навколишньому природному середовищу з його боку не було. Вказує, що порубка дерев була спричинена надзвичайною ситуацією природного характеру буревієм, що стався 29 липня 2021 року. Внаслідок стихії вказані позивачем дерева були повалені на територію, яка перебуває у користуванні відповідача, пошкодивши особисте майно. Протягом усього дня 30 липня 2021 року відповідач неодноразово звертався до комунальних служб міста Чернівців з проханням прибрати повалені дерева та усунути наслідки буревію. Однак, з огляду на масштабні наслідки негоди, на місце події ніхто не прибув. У зв`язку з цим, а також враховуючи загрозу додаткового пошкодження майна, [PERSON] був змушений самостійно здійснити розчищення території та порубку повалених дерев, діючи в межах крайньої необхідності. Після розпилювання повалених дерев [PERSON] не використав деревину у власних цілях, не реалізовував її, а передав на баланс КП «Парк Жовтневий». Це свідчить про відсутність мети особистого збагачення. Таким чином, вказує відповідач, він не отримав жодної вигоди, а відтак і не завдав матеріальної шкоди Чернівецькій міській раді. Зазначає, що свою вину у кримінальному правопорушенні визнав лише в частині того, що не дочекався працівників комунальних служб, а не у заподіянні шкоди, заподіяної саме умисними діями. На підставі вироку суду сплатив штраф у розмірі 34000,00 грн, встановлений у якості покарання. У поданій відповіді на відзив позивач додатково зазначив, що як вбачається із вироку Шевченківського районного суду м. Чернівців, обвинувачений [PERSON] у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, що ставиться йому в провину, визнав повністю і суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах вчинив порубку дерев, не знаючи що для цього необхідні відповідні дозволи. Сама по собі сплата відповідачем штрафу у розмірі 34000,00 грн не позбавляє його обов`язку відшкодування матеріальних збитків, завданих природному навколишньому середовищу. Тобто, вважає позивач, судом встановлено особу обвинуваченого, спосіб, місце, час, обстановку знаряддя, засоби вчинення ним кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, викладені у обвинувальному акті фактичні обставин кримінального правопорушення, про які не заперечував й сам обвинувачений, визнаючи свою провину, та за результатом розгляду кримінального провадження судом ухвалено обвинувальний вирок, який набрав законної сили. У поданих запереченнях відповідач ще раз зазначив, що з його боку не було корисливого мотиву, що він не мав намір отримати будь-яку майнову вигоду в результаті вчинених дій. Дії відповідача були зумовлені форс-мажорними обставинами та були спрямовані винятково на усунення небезпеки. В судовому засіданні прокурор Окружної прокуратури міста Чернівців Федоряк М.В. позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позові. Представник Чернівецької місткої ради Філіп М.О. також підтримав позов, поданий прокурором в інтересах орану місцевого самоврядування, та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити, оскільки вважав, що позов є безпідставним з мотивів, наведених у відзиві на позов та у запереченнях. Представник відповідача адвокат Хованець А.І., також просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх безпідставністю. ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 березня 2025 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 246 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн (а.с. 11-12). Вказаним вироком встановлено, що 30 липня 2021 року близько 21:00 год. [PERSON] , перебуваючи на території Комунального підприємства «Парк Жовтневий», організований рішенням Чернівецького облвиконкому № 72 від 17.03.1992 в межах [ADDRESS] , територія якого відноситься до об`єктів природно-заповідного фонду, та є парком пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Жовтневий», діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, з порушенням Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1045 від 01.08.2006, Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 105 від 10.04.2006, Лісового кодексу України, не маючи відповідного ордера та дозволу органу місцевого самоврядування, тим самим не маючи права здійснювати порубку дерев, статті 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, залучивши сторонніх осіб, які не усвідомлювали незаконність дій останнього, за допомогою бензопили, шляхом повного відокремлення стовбура від коріння, здійснив незаконну порубку 12 (дванадцяти) сироростучих дерев породи акація, алича, ясень, внаслідок чого спричинив КП «Парк Жовтневий» матеріальних збитків на загальну суму 84884,69 грн, що документально підтверджується висновком експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС України № CE-19/126-21/6471-ЕК від 19.08.2021. Таким чином, вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 березня 2025 року встановлено, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 246 КК України, тобто незаконну порубку дерев, вчинену на об`єкті природно-заповідного фонду. Також судом встановлено, що під час розгляду Шевченківським районним судом м. Чернівців кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 246 КК України, обвинувачений [PERSON] у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, що ставиться йому в провину визнав повністю і суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах вчинив порубку дерев, не знаючи що для цього необхідні відповідні документальні дозволи. Відповідно до листа від 15.04.2025 № 52-3011 вих-25, направленого Чернівецькою окружною прокуратурою на адресу Чернівецької міської ради, встановлено, що прокуратурою направлено запит щодо встановлення факту звернення Чернівецькою міською радою з позовом про стягнення з [PERSON] шкоди заподіяної навколишньому природньому середовищу внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 84884,69 грн або з іншим позовом. Одночасно, вказаним листом проінформовано, що у разі невжиття Чернівецькою міською радою заходів для захисту інтересів держави у даних правовідносинах, у тому числі у судовому порядку, Чернівецькою окружною прокуратурою буде вирішено питання щодо наявності підстав, передбачених статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», для представництва інтересів держави в суді (а.с. 13-15). Відповідно до листа від 24.04.2025 № 56-14-25 Чернівецькою міською радою у відповідь на лист від 15.04.2025 № 52-3611 вих-25 повідомлено, що [PERSON] не відшкодована заподіяна шкода у розмірі 84884,69 грн навколишньому природньому середовищу внаслідок кримінального правопорушення. Чернівецька міська рала не зверталась з відповідним позовом до суду, у зв`язку із тим, що ніхто раніше не інформував про результат розгляду справи № 727/9693/21. Також Чернівецька міська рада просила розглянути можливість подання Чернівецькою обласною прокуратурою в інтересах Чернівецької міської ради відповідного позову про стягнення з [PERSON] зазначеної шкоди. З урахуванням викладених учасниками справи обставин справи та дослідженими доказами, судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природньому середовищу внаслідок вчинення кримінального правопорушення, заявлене прокурором в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування. Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 4 статті 56 ЦПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до частини 1 статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси. Згідно із статтею 1 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище у сфері зміни клімату, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів, пов`язаних з історико-культурною спадщиною. Відповідно до пункту «ї» частини 1 статті 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Шкода, заподіяна навколишньому природньому середовищу внаслідок вчинення кримінального правопорушення у відповідності до статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», пункту 7 частини 3 статті 29 та пункту 4 частини 1 статті 69-1 Бюджетного кодексу України, підлягає стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища відповідних селищних рад, на території яких вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу у автоматичному режимі між бюджетами відповідних рівнів. Згідно із статтею 145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Як було встановлено вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 березня 2025 року у справі № 727/9693/21, КП «Парк Жовтневий» є парком пам`яткою садово-паркового мистецтва місцевого значення, який знаходиться в межах м. Чернівців, а тому правомочності власника землі в адміністративних межах зазначеної території від імені міської територіальної громади здійснює Чернівецька міська рада. Таким чином, шкода, заподіяна навколишньому природньому середовищу внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягає відшкодуванню до бюджету Чернівецької міської ради, а факт невідшкодування указаної шкоди призводить до недоотримання коштів місцевим бюджетом, що порушує інтереси міської територіальної громади та не може залишатися без реагування органів прокуратури. Разом з цим, судом встановлено, що органом місцевого самоврядування належних заходів щодо судового захисту порушених інтересів територіальної громади не вжито, тому необхідність пред`явлення цього позову зумовлена потребою як державного, так і суспільного інтересу, що стало підставою для представництва прокурором інтересів держави. Згідно з частиною 2 статті 24 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону. Пунктом 1 частини 1 статті 105 ЛК України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Статтею 107 ЛК України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. За змістом статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 березня 2025 року встановлено, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 246 КК України, тобто незаконну порубку дерев, вчинену на об`єкті природно-заповідного фонду. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як було встановлено вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 березня 2025 року у справі № 727/9693/21, 30 липня 2021 року близько 21:00 год. [PERSON] , перебуваючи на території Комунального підприємства «Парк Жовтневий», організований рішенням Чернівецького облвиконкому № 72 від 17.03.1992 в межах [ADDRESS] , територія якого відноситься до об`єктів природно-заповідного фонду, та є парком пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Жовтневий», діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, з порушенням Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1045 від 01.08.2006, Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 105 від 10.04.2006, Лісового кодексу України, не маючи відповідного ордера та дозволу органу місцевого самоврядування, тим самим не маючи права здійснювати порубку дерев, статті 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, залучивши сторонніх осіб, які не усвідомлювали незаконність дій останнього, за допомогою бензопили, шляхом повного відокремлення стовбура від коріння, здійснив незаконну порубку 12 (дванадцяти) сироростучих дерев породи акація, алича, ясень, внаслідок чого спричинив КП «Парк Жовтневий» матеріальних збитків на загальну суму 84884,69 грн, що документально підтверджується висновком експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС України № CE-19/126-21/6471-ЕК від 19.08.2021. За вищенаведених фактичних обставин справи суд вважає, що позовні вимоги керівника Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області Шевчука Павла Васильовича в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природньому середовищу внаслідок вчинення кримінального правопорушення є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскілки збитки були завданні [PERSON] внаслідок вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 246 КК України, що встановлено вироком суду. Доводи відповідача та його представника щодо того, що [PERSON] не мав корисливих мотивів у завданні шкоди навколишньому природному середовищу, не отримав жодної вигоди, а відтак і не завдав матеріальної шкоди Чернівецькій міській раді, висновків суду за результатами розгляду даної справи не спростовують, оскільки, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, має преюдиційне значення при розгляд справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Крім того, Шевченківським районним судом м. Чернівців при розгляді справи про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 256 КК України, було встановлено, що останній у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, що ставиться йому в провину визнав повністю. Висновки суду за результатами розгляду справи Щодо суті позовних вимог Таким чином, беручи до уваги досліджені в ході розгляду справи докази та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що з [PERSON] на користь держави в особі Чернівецької міської ради слід стягнути шкоду, заподіяну навколишньому природньому середовищу внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 84884,69 грн. Щодо судових витрат Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. При такому вирішенні позову, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, а судові витрати в разі задоволення позову покладаються на відповідача, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави - судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved