Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) про стягнення боргу за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.02.2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 79783359. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.2 Договору, перехід прав вимоги заборгованості до боржників відбувається з дати відступлення прав вимоги, згідно реєстру боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 27 від 19.07.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 31\~275 грн., з яких: 9 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 22\~275 сума заборгованості за відсотками; 8\~504,34 грн.- штрафні санкції згідно умов договору. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування позикою та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Просить стягнути\~з відповідача\~на користьТОВ Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором № 79783359 в розмірі 31\~275 грн. та судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.10.2025 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не надав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №\~911/3142/19\~сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17\~(П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено у судовому засіданні, 19.02.2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 79783359. Згідно із п.1. договору позики, за цим Договором позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Згідно п. 2 договору, моментом зарахування оплати позики та процентів є зарахування на банківський рахунок позикодавця. Відповідно до п. 2.1. сума кредиту становить9 000 гривень. Кредит надається строком на 30 календарних днів. Проценти за користування кредитом становлять 2,5% за кожен день строку кредитування. Стандартна процентна ставка становить 1186,17% річних. Згідно із п.п.5.2 Договору позики, підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що він ознайомився з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачено ЗУ «Про споживче кредитування». Правила надання грошових коштів у позику перебувають у загальному доступі та опубліковані на веб сайті Товариства. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.2 Договору, перехід прав вимоги заборгованості до боржників відбувається з дати відступлення прав вимоги, згідно реєстру боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 27 від 19.07.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 31\~275 грн., з яких: 9 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 22\~275 сума заборгованості за відсотками; 8\~504,34 грн.- штрафні санкції згідно умов договору. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту статті 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає, що передбачено ст. 1077 ЦК України. За прямою нормою п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України - кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі i на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, про що свідчить норма ст. 514 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, за встановлених обставин справи та аналізу сукупності наданих доказів, суд доходить висновку, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 9\~000\~грн.\~-\~заборгованість за\~основною сумою\~боргу підлягають до задоволення. Щодо вимог позивача в частині стягнення заборгованості в сумі 22\~275 грн - відсотків за надання позики, суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Таким чином, з огляду на основоположні норми цивільного законодавства щодо кредитних правовідносин, не може існувати поняття «понадстрокового користування позикою», а існує лише можливість правомірно не повертати позичені кошти протягом визначеного часу (із нарахуванням процентів відповідно до ст.1048 ЦК України), або неправомірне користування чужими коштами в разі спливу строку креждитування (із застосуванням ст. 625 ЦК України). Регулятивні відносити між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг. Однак, якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним і кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої ст. 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватися одночасно (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у спраі № 912/1120/16). Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. При цьому компенсаторний характер процентів, передбачений ст. 625 ЦК України, не свідчать про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом». Такі проценти слід розглядадти як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користуванння кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Позивач посилається на розрахунок заборгованості наданий станом на 17.06.2024року. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на момент подачі позову позивачем нараховано заборгованість за відсотками в сумі 22\~275 грн. Із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що відсотки за період поза межами строку кредитування позикодавець нараховував саме як відсотки за користування кредитом, а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України. Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих [PERSON] процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі статті 625 ЦК України та, як наслідок, унеможливлює задоволення позовних вимог в частині стягнення заявлених позивачем процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, а саме 30 днів за вказаним вище кредитним договором. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатися належним доказом наявності заявленого позивачем розміру заборгованості по відсотках за користування кредитом. Суд приходить до висновку, що таке нарахування відсотків суперечить викладеним вище висновкам Верховного Суду. З наданого суду договору вбачається, що строк кредитування зазначено 30 днів. Тобто до 19.03.2024 року, а тому і відсотки повинні бути нараховані саме на вказану дату. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, борг відповідача по відсотках, станом на 19.03.2024 року становить 2 025 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі ним не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Проте суд зауважує, що оскільки договір № 79783359 про надання споживчого кредиту укладено між сторонами 19.02.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який до теперішнього часу не припинено і не скасовано, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 8 504,34 грн штрафних санкцій не підлягають задоволенню. Крім того, позивачем не надано розрахунок нарахування таких вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 130692 від 19.08.2025 про сплату судового збору в сумі 3028 грн. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог, а саме в сумі 1086,78 грн.

Outcome: partial