Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі ТОВ «Юніт Капітал») звернулось до\~Бориславського міського\~до суду\~Львівської області\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що 6\~жовтня 2024\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«МАКС КРЕДИТ»\~(далі\~-\~ТОВ «МАКС\~КРЕДИТ»)\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~00-10004616\~на суму\~13800,00\~грн.Відповідач приєднався\~до умов\~кредитного договору\~шляхом введення\~одноразового ідентифікатора\~22218,\~що відповідно\~до вимог\~законодавства визнається\~належним та\~допустимим способом\~підтвердження волевиявлення\~сторони на\~укладення правочину.\~Після вчинення\~акцепту позичальником,\~кредитодавцем на\~кредитний договір\~накладено кваліфікований\~електронний підпис\~уповноваженої особи\~із кваліфікованою\~електронною позначкою\~часу.\~Зазначений порядок\~підтверджується положеннями\~кредитного договору\~та довідкою\~про ідентифікацію.\~На виконання\~умов кредитного\~договору,\~6\~жовтня 2024\~року ТОВ\~«МАКС КРЕДИТ»\~ініціювало переказ\~коштів безготівковим\~зарахуванням через\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ПРОФІТГІД» на\~платіжну картку\~№\~5168-74XX-XXXX-0922.\~16\~квітня 2025\~року між\~ТОВ «МАКС\~КРЕДИТ» та\~позивачем укладено\~договір факторингу\~№\~16042025-МК/ЮнітКапітал,\~відповідно до\~умов якого\~останньому відступлено\~право грошової\~вимоги до\~відповідача за\~вказаним кредитним\~договором.\~Відповідно до\~Реєстру боржників\~від 16\~квітня 2025\~року №\~Б/Н\~до договору\~факторингу та\~акта приймання-передачі\~до позивача\~перейшло право\~вимоги до\~відповідача.Станом на\~дату подання\~позовної заяви\~на рахунки\~позивача не\~надходило жодного\~платежу на\~погашення заборгованості\~відповідача за\~кредитним договорам,\~а \~загальна сума\~заборгованості відповідача\~на момент\~подання позовної\~заяви,\~становить \~40413,30\~грн,\~яка складається\~з:\~13800,00\~грн -\~заборгованість по\~тілу кредиту;\~20863,30\~грн -\~заборгованість по\~несплаченим відсотків\~за користування\~кредитом;\~5750,00\~грн \~заборгованість за\~штрафними санкціями\~(пеня,\~штрафи).Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 6 жовтня 2024 року №\~00-10004616 у розмірі 34663,30 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 3 листопада 2025 року вказана позовна заява (справа №\~438/1678/25) передана судді Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В. Ухвалою суду від 3 листопада 2025 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі №\~438/1678/25. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 13 листопада 2025 року. Витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» докази. У судові засідання представник позивача не прибув, у позовній заяві просив розглядати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання 13 та 27 листопада, 11 грудня 2025 року не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відзиву чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Конверти з рекомендованими повідомленнями та судовими повістками з повідомленням про судові засідання, направлені на зареєстровану адресу місця проживання відповідача, повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року у справі №\~443/3142/24, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №\~800/547/17) є достатніми для того, щоб вважати повідомлення належним. Відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 6 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» (далі - ТОВ «МАКС КРЕДИТ») та [PERSON] укладено кредитний договір №\~00-10004616 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора 22218. Згідно з пунктом 1.3 строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю у останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 1жовтня 2025 року згідно умов пункту 3.5 цього договору. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на 31 жовтня 2024 року, та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування) (пункт 1.4 договору). Відповідно до пункту 1.5 договору тип процентної ставки фіксована. Стандартна процента ставка складає 0,94% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього договору. Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20,00% від суми кредиту, що складає: 2300,00 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього договору. Відповідачем також погоджено умови кредитування, підписавши електронним підписом, Паспорт споживчого кредиту, згідно умов якого погоджено суму кредиту 11500,00 грн, строк кредитування - 360 днів, процентну ставку та комісію за надання кредиту 2300,00 грн. На виконання вищевказаного договору ТОВ «МАКС\~КРЕДИТ»надано відповідачу кредит в сумі 11500,00 грн, який перераховано на платіжну картку №\~5168-74XX-XXXX-0922. Згідно з інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду, [PERSON] емітовано карту №\~ [NUMBER] . Згідно з виписки по рахунку у період 6 жовтня по 11 жовтня 2024 року на вказану карту 6 жовтня 2024 року перераховано 11500,00 грн. Також АТ КБ «ПриватБанк» надано виписку по рахунку №\~ [NUMBER] по вказаному вище періоду, з якої вбачається зарахування 6 жовтня 2024 року на карту 11500,00 грн та подальше користування коштами. Відповідач, не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка становить 40413,30 грн, яка складається з: 13800,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 20863,30 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 5750,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). 16\~квітня 2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та позивачем укладено договір факторингу №\~16042025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 16 квітня 2025 року за договором факторингу від 16 квітня 2025 року №\~16042025-МК/ЮнітКапітал, підписаний сторонами та скріплений печатками, підтверджує факт того, що ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передав, а ТОВ «Юніт Капітал» прийняв Реєстр боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору від 16 квітня 2025 року №\~16042025-МК/ЮнітКапітал відповідач набув права грошової вимоги до відповідача за договором від 6 жовтня 2025 року №\~00-10004616. Факт передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) ТОВ «МАКС КРЕДИТ» зі сторони ТОВ «Юніт Капітал» згідно вказаного договору факторингу за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів підтверджується платіжною інструкцією від 21 квітня 2025 року №\~422. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). Відповідно до положень частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 3 вказаного Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України). Відповідно частин\~1,\~5,\~6,\~7\~статті 81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оскільки відповідач не виконав умови договору належним чином, у зв`язку чим утворилась прострочена заборгованість, на час розгляду справи відповідачем не надано доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості за кредитним договором від 6 жовтня 2024 року №\~00-10004616, суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 34663,30 грн, що складається з 13800,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 20863,30 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору. Щодо вимог позивача у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частин 1-3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частин 3 та 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд у постанові 19 лютого 2020 року у справі №\~755/9215/15-ц зазначив, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 10 вересня 2025 року №\~10/09/25-02, укладений ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Соломко та партнери», додаткову угоду № 25770872201 до вказаного договору, акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 10 вересня 2025 року №\~10/09/25-02. За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд враховує, що дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат\~(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №\~19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» заява №\~58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн не є цілком співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатським об`єднанням робіт (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Таким чином, з врахуванням обсягу виконаної адвокатськими об`єднанням роботи, враховуючи категорію справи, а також беручи до уваги принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Outcome: approved