Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

рішенням від 01.12.2025 року частково задоволено позов [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Карлівський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вирішено припинити з 26 червня 2013 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , стягнутих на підставі рішення Машівського районного суду Полтавської області від 26.06.2013р. по справі №2/540/267/13. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.06.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Машівської селищної ради, про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1211,20 грн., а також з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. 04.12.2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Ковжоги О.І. надійшла заява, у якій він просить прийняти докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена [PERSON] за надання правничої допомоги, у зв`язку з розглядом даної справи, а саме: копію договору про надання правової допомоги від 31.12.2024 року та Додаток №1 до нього; копія квитанції від 31.05.2024 року; копія розрахунку суми гонорару (винагороди) за надання правових послуг до договору; копія акту виконаних робіт до договору, та просить стягнути на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 25\~000,00 грн та витрати на прибуття адвоката до суду, витрачений час на дорогу та транспорт у розмірі 16\~000,00 грн. Заява мотивована тим, що згідно з вимогами п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України у позовній заяві було зазначено, що у зв`язку з розглядом справи позивач поніс судові витрати: судовий збір та витрати на правничу допомогу, орієнтовний розмір яких складає 20\~000,00 грн, але фактично позивач поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 25\~000,00 грн та було зазначено, що докази понесених витрат на правничу допомогу будуть надані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Представник позивача за первісним позовом зазначив, що заявлену до стягнення суму вважає обґрунтованою відносно затраченого часу на правову допомогу та складністю справи. Посилаючись на практику Верховного Суду вважає, що визначений гонорар між адвокатом Ковжогою О.І. та [PERSON] є розумним та співмірним і не виходить за розумні межі визначення гонорару з урахуванням розгляду даної справи. Крім того, адвокатом був витрачений час на дорогу для участі у судових засіданнях, що є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації на рівні з іншими витратами, а тому витрати на прибуття адвоката до Машівського районного суду Полтавської області з м. Полтава підлягають відшкодуванню понад витрати на правничу допомогу, що також визначено у договорі про надання правової допомоги у розмірі 2\~000,00 грн за кожну поїздку до місця надання правничої допомоги та зважаючи на те, що він прибував до суду на 8 судових засідань, витрачений час на дорогу та транспорт підлягає відшкодуванню у розмірі 16\~000,00 грн. (а.с.37-39 т.3). Представник відповідачки [PERSON] адвокат Смоляк О.О. подав заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні вимог позивача, покликаючись на те, що позивач не надав доказів щодо понесення витрат на прибуття до суду, витрачений час та транспорт у розмірі 16\~000,00 грн, що унеможливлює в судовому порядку встановити чи понесені такі витрати позивачем та дійсний їх розмір. Також позивач проігнорував вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України та не подав до суду клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі та не зробив відповідної заяви протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі (а.с.55,56 т.3). Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Суд уважає за можливе розглянути заяву представника позивача за первісним позовом про стягнення понесених судових витрат без повідомлення учасників справи, та дослідивши матеріали справи, зазначає таке. Відповідно до частини 1 статті 270\~ЦПК\~України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3). Згідно з ч.8. ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, у первісному позові представник позивача [PERSON] адвокат Ковжога О.І. повідомив, що у зв`язку з розглядом справи позивач поніс судові витрати: судовий збір та витрати на правничу допомогу, орієнтовний розмір яких складає 20\~000,00 грн та вказано про те, що докази яких будуть надані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с.7 т.1). У подальшому, в поданій заяві адвокат Ковжога О.І. повідомив, що фактично позивач [PERSON] поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 25\~000,00 грн (а.с.38 т.3). На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача за первісним позовом надав: договір про надання правової допомоги від 31.05.2024 року, на представництво інтересів позивача за первісним позовом [PERSON] у справі про стягнення аліментів на неповнолітню доньку, припинення стягнення аліментів та скасування заборони керування транспортними засобами в рамках виконавчого провадження, укладений між адвокатом Ковжогою О.І. та позивачем [PERSON] ; додаток №1 до цього договору відповідно до якого зазначено, що клієнт за послуги адвоката сплачує гонорар (винагороду) у розмірі 25\~000,00 грн за надання юридично-правової допомоги відповідно до умов договору. Додатково клієнт за кожну поїздку до місця надання правової допомоги сплачує гонорар (винагороду) для виконання адвокатом умов договору, за використання ним транспорту в сумі 2 000,00 грн, а також передбачено, що клієнт сплачує поштову кореспонденцію у розмірі 100,00 грн за направлення одного листа, які будуть направлені згідно умов договору; квитанцію № б/н від 31.05.2024 року, де зазначено, адвокат Ковжога О.І. отримав гонорар від [PERSON] згідно договору про надання правової допомоги від 31.05.2024 рок у розмірі 25\~000,00 грн; акт виконаних робіт, з якого вбачається, що за виконану роботу згідно умов договору про надання правової допомоги [PERSON] сплатив адвокату Ковжозі О.І. гонорар у розмірі 25\~000,00 грн, клієнт до останнього претензій немає, так як він виконав всі умови договору; розрахунок суми гонорару (винагороди) за надання правничої допомоги [PERSON] , де зазначено, що адвокатом надано такі послуги: консультації і роз`яснення з правових питань у сфері цивільного, цивільно-процесуального та сімейного законодавства, підготовка адвокатських запитів до державних установ, підготовка позову, заяв про виклик свідків, клопотань про витребування доказів та клопотань про відкладення розгляду справи, участь у судових засіданнях, а всього затрачено 10 год. 30 хв. на загальну суму 25\~000,00 грн, яка фактично сплачена станом на 31.05.2024 року. У матеріалах справи наявний ордер про надання правничої допомоги позивачу за первісним позовом [PERSON] адвокатом Ковжогою О.І. (а.с.48 т.1) та свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю видане на ім`я Ковжога О.І. (а.с.49 т.1). У статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно зі статтею 11\~ЦПК\~України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України). Пунктом 1 частини третьої статті 133\~ЦПК\~України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137\~ЦПК\~України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас, зі змісту ч.4 ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до чч.1,2 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ч.3 ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial