Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

У жовтні 2025 року Виконавчий комітет Самарівської міської ради, в інтересах дитини - [PERSON] , 30 червня 2015 року, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просили: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває під постійним контролем служби у справах дітей виконавчого комітету Самарівської міської ради та 19.03.2024 р. поставлена на облік як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Підставою взяття дитини на облік стало те, що її мати [PERSON] , [INFO] , недобросовісно виконує покладені на неї батьківські обов`язки, а саме: мати веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, відмовляється від проходження курсу лікування від алкогольної залежності, не вживає заходів щодо покращення умов проживання дитини, тим самим порушує ст. 150 Сімейного кодексу України. Під час проведення суб`єктами соціальної роботи м. Самар профілактичних заходів в сім`ї Сімон по створенню сприятливих умов для розвитку та виховання дитини, метою яких було вжиття заходів по недопущенню виходу дитини з родини та при регулярних обстеженнях умов проживання сім`ї, неодноразово були зафіксовані факти перебування [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння, під час яких мати не контролювала свою поведінку, вела себе агресивно по відношенню до соціальних працівників, на зауваження не реагувала. Малолітня дитина боїться залишатися в будинку, коли мати зі співмешканцем перебувають в алкогольному сп`янінні, та вчиняють між собою бійки, свідком яких мимоволі стає дитина. До служби у справах дітей 09.09.2025 р. надійшло повідомлення від адміністрації Гімназії № 12 Самарівської міської ради про те, що учениця 5-Б класу, [PERSON] , [INFO] , не приступила до навчальних занять. За результатами спільного виїзду 11.09.2025 р. за адресою проживання сім`ї [PERSON] було встановлено, що матір`ю не створено належні умови для виховання та розвитку дитини. [PERSON] надала письмові пояснення та зобов`язалась навести лад у помешканні. Працівниками служби у справах дітей, КЗ «ЦНСП» Самарівської міської ради та сектору ювенальної превенції Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області була проведена відповідна профілактична робота, остання була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184 КУпАП. 23.09.2025 р. о 19-55 до патрульної поліції надійшло повідомлення від органів охорони здоров`я про те, що близько 19-00 бригадою екстреної медичної допомоги КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ДОР» до дитячого відділення КП «Центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування Самарівського району» доставлено дитину, [PERSON] , [INFO] , яку покусала собака. За інформацією патрульної поліції, мати дитини перебувала у стані алкогольного сп`яніння. 24.09.2025 р. підчас повторного відвідування родини було встановлено: - мати дитини [PERSON] , була в стані алкогольного сп`яніння, вела себе неадекватно; - будинок потребує ремонту, в кімнатах брудно, на підлозі сміття, посуд немитий, пусті пляшки від алкогольних напоїв. Санітарно-гігієнічний та побутовий стан житла незадовільний. В будинку є електрика, але вмикається небезпечно, є газ, але тільки для приготування їжі, водопостачання та опалення відсутнє; - продукти харчування в недостатній кількості та зберігаються неналежним способом, що може призвести до харчового отруєння; - одяг дитини та постільна білизна брудні; - дитина не відвідує навчальний заклад. 24.09.2025 р. винесено розпорядженням в.о. міського голови Адамяна С.П. від 24.09.2025 № Р-122 про негайне відібрання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , від матері, відповідно до ч.2 ст.164, ст..170 Сімейного кодексу, так як залишення дитини з матір`ю є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання. На час звернення до суду дитина знаходилась в дитячому відділенні КНП «Самарівська центральна міська лікарня» Самарівської міської ради», де проходила медичне обстеження. Мати дитини до органу опіки та піклування виконавчого комітету Самарівської міської ради не звернулася, долею дитини не цікавилася, таким чином повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до інформації Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 26.09.2025 р. № 278413-2025, [PERSON] , [INFO] , притягувалась до адміністративної відповідальності: 14.02.2024 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, 11.11.2024 за ч.1 ст.184 КУпАП, 05.01.2025 за ч.1 ст. 178 КУпАП, 11.09.2025 за ч.2 ст. 184 КУпАП, 24.09.2025 за ч.2 ст.178 КУпАП. Отже, враховуючи все вищевикладене, позивач наполягає на тому, що [PERSON] нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав даної громадянки дасть можливість Органу опіки та піклування забезпечити дитині право на пріоритетні форми сімейного виховання. Крім того, позивач вважає, що з відповідача по справі повинно бути стягнуто аліменти на користь малолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на даний час становить 1598,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі (а.с. 33). Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року року призначено розгляд справи по суті. Заяви сторін. Представник позивача - Кравченко І.А в судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати без її участі та надала Висновок органу опіки та піклування Самарівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання повторно не з`явилась, була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи. Згідно наданого позивачем свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини являється [PERSON] , свідоцтво серії [NUMBER] , видане 19.10.2024 Новомосковським ВДРАЦС по місту Новомосковську Дніпропетровської області Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 29). До служби у справах дітей 09.09.2025 р. надійшло повідомлення від адміністрації Гімназії № 12 Самарівської міської ради про те, що учениця 5-Б класу, [PERSON] , [INFO] , не приступила до навчальних занять. За результатами спільного виїзду 11.09.2025 р. за адресою проживання сім`ї [PERSON] було встановлено, що матір`ю не створено належні умови для виховання та розвитку дитини. [PERSON] надала письмові пояснення та зобов`язалась навести лад у помешканні. Працівниками служби у справах дітей, КЗ «ЦНСП» Самарівської міської ради та сектору ювенальної превенції Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області була проведена відповідна профілактична робота, остання була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184 КУпАП (а.с. 11). 23.09.2025 р. о 19-55 до патрульної поліції надійшло повідомлення від органів охорони здоров`я про те, що близько 19-00 бригадою екстреної медичної допомоги КНТ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ДОР» до дитячого відділення КП «Центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування Самарівського району» доставлено дитину, [PERSON] , [INFO] , яку покусала собака. За інформацією патрульної поліції, мати дитини перебувала у стані алкогольного сп`яніння. 24.09.2025 р. підчас повторного відвідування родини було встановлено (а.с. 12-17): - мати дитини [PERSON] , була в стані алкогольного сп`яніння, вела себе неадекватно; - будинок потребує ремонту, в кімнатах брудно, на підлозі сміття, посуд немитий, пусті пляшки від алкогольних напоїв. Санітарно-гігієнічний та побутовий стан житла незадовільний. В будинку є електрика, але вмикається небезпечно, є газ, але тільки для приготування їжі, водопостачання та опалення відсутнє; - продукти харчування в недостатній кількості та зберігаються неналежним способом, що може призвести до харчового отруєння; - одяг дитини та постільна білизна брудні; - дитина не відвідує навчальний заклад. 24.09.2025 р. винесено розпорядженням в.о. міського голови Адамяна С.П. від 24.09.2025 № Р-122 про негайне відібрання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , від матері відповідно до ч.2 ст.164, ст.170 Сімейного кодексу, так як залишення дитини з матір`ю є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання (а.с. 25-26). За результатами роботи КЗ «Центр надання соціальних послуг» Самарівської міської ради фахівець із соціальної роботи проводила профбесіду з матір`ю щодо негативних наслідків вживанню алкоголю, матір погодилась з наданими рекомендаціями, але при наступному відвідуванні родини ФСР знову від неї відчував запах алкоголю. Також серед інших пунктів плану соціального супроводу було поліпшення житлових умов дитини, проте у приватному будинку вибите вікно в одній з кімнат, немає води, опалення, оскільки енергоносії відключені за борги. Крім того, [PERSON] було запропоновано прийти до Центру та отримати допомогу у вигляді теплої ковдри, щоб забити вікно, пральний порошок, аби випрати речі, отримати теплі речі для дитини та продуктову допомогу. Але мати не хотіла впускати ФСР до будинку та не прийшла до центру. З метою здійснення заходів щодо захисту та забезпечення прав дитини [PERSON] , [INFO] , яка залишилася без батьківського піклування, виконавчий комітет СМР вирішив влаштувати дитину в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] (рішення №804/0/6-25 від 15.10.2025 р.) (а.с. 43-44). Відповідно до інформації Управління освіти гімназії № 12 Самарівської міської ради від 29.09.2025 щодо виконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ,за час навчання дитини протягом 2024/2025 р., встановлено, що мати : - відвідувала заклад освіти епізодично, переважно з метою заміни зошитів, але часто у неналежному стані (підтверджене перебуванням у стані алкогольного сп`яніння); - не цікавилася навчанням доньки, на зауваження класного керівника не реагувала, ситуація з навчанням та відвідувань занять не покращувалася; - не забезпечила дитину необхідними технічними засобами для онлайн-навчання, хоча неодноразово обіцяла це зробити. [PERSON] не вийшла на онлайн заняття, не підключалася до освітньої платформи, пояснюючи відсутністю можливості. Під час відвідування класним керівником родини [PERSON] виявлено що, мати перебувала у нетрезвому стані, у будинку було брудно, дитина - у неналежному санітарному стані ховалася від матері, просила їсти, комунальні послуги (світло,газ,вода) відключені за борги. 23.09.25 р. під час повернення дитини додому на неї напала собака і їй не було надано медичну допомогу. Мати, [PERSON] , не виконує батьківські обов`язки щодо належного виховання та розвитку доньки (а.с.19). Відповідно до інформації Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 26.09.2025 р. № 278413-2025, [PERSON] , [INFO] , притягувалась до адміністративної відповідальності: 14.02.2024 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, 11.11.2024 за ч.1 ст.184 КУпАП, 05.01.2025 за ч.1 ст. 178 КУпАП, 11.09.2025 за ч.2 ст. 184 КУпАП, 24.09.2025 за ч.2 ст.178 КУпАП (а.с.21). Правовідносини, що виникли між сторонами, з приводу позбавлення батьківських прав, врегульовані наступними нормами закону, а саме. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідач свідомо ухиляється від виконання обов`язків з виховання доньки, визначених ст. 150 СК України. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого, в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, доказу, на спростування обставин, викладених в позові. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Самарівської міської ради, дитина [PERSON] , [INFO] , перебувала під постійним контролем служби у справах дітей виконавчого комітету Самарівської міської ради та 19.03.2024 р. була поставлена на облік як дитина яка опинилася в складних життєвих обставинах. Підставами взяття дитини на облік стало те, що її мати [PERSON] , [INFO] , свідомо та систематично не виконує покладені на неї батьківські обов`язки, а саме: тривалий час мати веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, відмовляється від проходження курсу лікування від алкогольної залежності, не вживає заходів щодо покращення умов проживання дитини, тим самим порушує ст. 150 Сімейного кодексу України. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Самарівської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 38-42). Відповідно до характеристики, наданої адміністрацією Гімназії № 12 Самарівської міської ради, учениця 5-Б [PERSON] , [INFO] , має добрий фізичний розвиток і достатньо розвинене мовлення. За характером - уперта, легко знайомиться з однолітками, однак не завжди вміє вирішувати конфлікти. Відзначається випадками небезпечної поведінки: перебування без супроводу дорослих у вечірній час, у сумнівних компаніях, а також на недобудованих об`єктах, що неодноразово фіксували педагоги. За висновком педагогічного колективу, перебування [PERSON] у сім`ї матері створює загрозу для її гармонійного розвитку, здоров`я та безпеки (а.с. 24). У зв`язку з вищенаведеним, а саме небажанням гр. [PERSON] , змінювати спосіб свого життя та ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, орган опіки та піклування виконавчого комітету Самарівської міської ради вважає, що є всі підстави позбавити її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 38-42). Аналізуючи викладене, суд, виходячи з якнайкращого забезпечення прав, свобод та інтересів дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як передбачено ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки за нормою ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів відповідно до ч.1 ст.182 СК України суд має врахувати низку визначених у нормі права обставин. Проте, матеріали справи відповідних доказів не містять, особливостей стану здоров`я дитини, що б зумовлювало збільшення судом розміру аліментів, ніж це передбачено загальними нормами сімейного законодавство, учасниками справи не повідомлено. Відомості про майновий стан, доведений розмір витрат, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків суду не надані. Інших обставин, що мають істотне значення, судом під час розгляду справи не встановлено. Крім того, як передбачено ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом лише у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Підстав для застосування норми ч.3 ст.182 СК України у даній справі не встановлено. Вказаною нормою передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов до суду пред`явлено 07.10.2025 (а.с.1). Також суд враховує, що за змістом ч.1 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. На підставі викладено та

Outcome: approved