Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

14.10.2025 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27.04.2020 в сумі 109364,53 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. 27.04.2020 [PERSON] шляхом підписання оферти запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною), укладеного між ним та Банком. Банк прийняв пропозицію Відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення Угоди отримано Відповідачем, про що свідчить його власноручний підпис. 27.04.2020 року між Банком та Відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Максимум 2.0», мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн, доступний ліміт на дату укладення угоди 22000,00 грн; процентна ставка 35,99 % річних; тип процентної ставки фіксована; тип картки MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Для ідентифікації в обліковій системі Банку Угоді було присвоєно № 631392263. Власним підписом Позичальник підтвердив, що він ознайомлений зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що він отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором. Сторони також узгодили, що всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Угодою, регулюються Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку: www.alfabank.ua (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною). Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 109364,53 грн, з яких: 67038,41 грн прострочене тіло кредиту, 42326,12 грн відсотки за користування кредитом. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 17.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.11.2025 до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому просив залишити позов без задоволення. В обгрунтування відзиву вказав, що у спірному договорі та документах доданих до суду не міститься докази того, що він отримав 67038,41 грн. Виписка з рахунка приватного клієнта, яка надана позивачем до матеріалів позовної заяви надана за період: з 27.04.2020 по 30.06.2025. Ця виписка не містить доказів того факту, що він отримав відновлювальну кредитну лінію в сумі 67038,41 грн, в цій ви писці зазначено, що йому погоджено 28.07.2022 кредитний ліміт в сумі 43225,01 грн. Отже, позивачем не підтверджено отримання відповідачем 67038,41 грн. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні досягнуті сторонами умови, запропоновані та прийняті, достовірно неможливо встановити наявність обставин, на які посилається банк при зверненні до суду. Крім того, позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості з відсотками, який на його думку підтверджує, що саме така сума повинна бути сплачена Відповідачем. Розрахунок заборгованості за договором не є належним доказом видачі та отримання кредиту, оскільки не є первинним документом, а також не є безспірним доказом розміру заборгованості, а є лише обґрунтування позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами. Більше того документи, які долучені як доказ отримання кредиту взагалі належним чином не оформлені, не підписані уповноваженою особою. Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Розрахунок заборгованості поданої Позивачем сформований в електронному вигляді, не містить печатки організації, підписаний особою, повноваження якої не підтверджено. Тобто, Позивачем додано розрахунок який не відповідає вимогам законодавства. Розрахунок не підтверджений первинними документами, а питання суми відсотків та суми кредиту є важливою обставиною. Щодо періоду за який нараховано відсотки позивачем вказав, що велика Палата ВС висловилася стосовно змісту поняття «користування кредитом», нарахування процентів на підставі статті 1048 ЦК і на підставі статті 625 ЦК, а також можливості нарахування процентів поза межами стоку кредитування. Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором за період: з 27.04.2020 по 30.06.2025. Відповідно до даного розрахунку, після 23.02.22 відповідач не користувався кредитними коштами. Отже, нарахування позивачем після 23.02.2022 процентів за прострочену заборгованість з відповідача не підлягає стягненню відповідно до ст.1048 ЦК України (а.с. 44-58). 01.12.2025 через Електронний суд представником позивача подано відповідь на відзив, у якому зазначено, що поведінка відповідача не є добросовісною, так як не відповідає його попереднім заявам та поведінці. 27.04.2020 [PERSON] особисто підписав та подав до АТ «Альфа-Банк» Анкету-Заяву про акцепт Публічної пропозиції Банку на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Таким чином 27.04.2020 між сторонами був укладений Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». 27.04.2020 [PERSON] особисто підписав та подав до банку Оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (копія додана до позовної заяви), якою запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між ним та Банком. Банк прийняв пропозицію Відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення Угоди отримано Відповідачем, про що свідчить його власноручний підпис. Відповідач 27.04.2020 також особисто підписав Паспорт споживчого кредиту. Сторони також узгодили, що всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Угодою, регулюються Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку: www.alfabank.ua (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною). Публічна пропозиція АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (станом на 27.04.2025 року) https://sensebank.ua/storage/files/publichnoe-predlozhenie-na-oformlenie-dbo-fl-do- 03052020.pdf Відповідно до статті 634 Цивільного Кодексу України Акціонерне товариство „Альфа-Банк (далі Банк) оголошує Публічну пропозицію на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (надалі Публічна пропозиція) на умовах, що викладені нижче. Акціонерне товариство "Альфа-Банк, діючи на підставі ст. 634, 641, 644 Цивільного Кодексу України, звертається з цією Публічною пропозицією та бере на себе зобов`язання перед фізичними особами резидентами та нерезидентами (при розміщенні Депозитних вкладів), які приймуть (акцептують) умови Публічної пропозиції Банку (далі Клієнти), надавати банківські послуги в порядку та на умовах, передбачених Договором про банківське обслуговування фізичних осіб, включаючи всі Додатки до нього (далі Договір), за тарифами, які були встановлені Банком та оприлюднені на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет за посиланням https://alfabank.ua (далі Інтернет-сторінка Банку). Акцептування даної Публічної пропозиції здійснюється шляхом подання Анкети-Заяви про акцепт цієї Публічної пропозиції, яку можна отримати за місцезнаходженням підрозділів клієнтського обслуговування Банку (відділеннях Банку), перелік яких оприлюднений на Інтернет-сторінці Банку . Тарифи Банку (далі Тарифи), під якими розуміються будь-які встановлені Банком грошові винагороди за надання Банком послуг за цим Договором, вважаються невід`ємною частиною цього Договору. Ця Публічна пропозиція Банку набирає чинності з дати її офіційного оприлюднення на Інтернет-сторінці Банку та діє до дати офіційного оприлюднення заяви про відкликання Публічної пропозиції на Інтернет-сторінці Банку. Ця Публічна пропозиція із всіма Додатками до неї, Правила користування банківською Платіжною Карткою (далі Правила користування Карткою (Додаток № 1), Тарифи, Анкета-Заява про акцепт Публічної пропозиції, що надана Клієнтом Банку, Угоди про використання Продуктів Банку, а також будь-які інші договори та угоди, що укладаються на підставі цього Договору, разом складають єдиний документ - Договір про банківське обслуговування фізичних осіб (далі Договір). Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по поточному рахунку відповідача [NUMBER] за період з 27.04.2020 по 30.06.2025 (фінансові трансакції за рахунком, номер картки: World Debit Mastercard VIACHESLAV [NUMBER] , ім`я на картці: VIACHESLAV MACHULIN). Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 109364,53 грн, з яких: 67038,41 грн прострочене тіло кредиту, 42326,12 грн відсотки за користування кредитом. Як зазначалося вище, відповідно до умов укладеного між сторонами Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», банк має право самостійно змінювати кредитний ліміт (в тому числі збільшувати), а також здійснювати договірне списання коштів (в тому числі за рахунок кредитного ліміту) в розмірі комісійної винагороди, процентів, заборгованості за Відновлюваною кредитною лінією та/або Несанкціонованою кредитною заборгованістю. До позовної заяви додані виписка по поточному рахунку відповідача [NUMBER] за період з 27.04.2020 по 30.06.2025, в якій відображені внутрішньобанківські операції за рахунком (в тому числі списання банком коштів в порядку договірного списання) та фінансові трансакції за рахунком (номер картки: World Debit Mastercard VIACHESLAV [NUMBER] , ім`я на картці: VIACHESLAV MACHULIN), які здійснені безпосередньо відповідачем з використанням платіжної карти. У виписці також зазначено, що загальна заборгованість (внесок до відновлення мінімального балансу) складає 109364,53 грн.: 67038,41 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 42326,12 грн. заборгованість за відсотками. Прострочене тіло кредиту складається як з коштів, які відповідач самостійно використав за рахунок кредитного ліміту, та з коштів, які банк списав в порядку договірного списання за дорученням відповідача. Банк вживав заходів досудового врегулювання спору 10.07.2025 направив Позичальнику листом з описом вкладення вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості (копія вимоги з доказами направлення була додана до позовної заяви). Відповіді на зазначену вимогу не надходило, порушення умов угоди Позичальником не усунуті. Тобто направлення відповідно до частини десятої статті 11 Закону № 1023-XII (у редакції, чинній до 10 червня 2017 року) вимоги про дострокове повернення кредиту свідчить про дотримання кредитором вимог цього Закону і не позбавляє суд права вирішити позов по суті заявлених вимог за умови, що на час ухвалення рішення минув строк для виконання вимоги і вона не втратила чинності. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України) (а.с. 65-77). У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові зазначив, що АТ "Альфа Банк" змінило найменування на Акціонерне товариство "Сенс Банк" без зміни організаційно-правової форми, просив розглядати справу без виклику сторін. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, у відзиві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 27.04.2020 [PERSON] надав АТ «Альфа-Банк» (12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк») оферту на укладення угоди про надання кредиту №631392263 на підставі Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який укладений між [PERSON] та Банком. 27.04.2020 року між Банком та Відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Максимум 2.0», мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн, доступний ліміт на дату укладення угоди 22000,00 грн; процентна ставка 35,99 % річних; тип процентної ставки фіксована; тип картки MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Для ідентифікації в обліковій системі Банку Угоді було присвоєно № 631392263. Крім того, [PERSON] підписана анкета-заява, якою підтвердив акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між ним та АТ « Альфа-Банк» на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці Банку. Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення його з умовами кредитування, відповідний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23.12.2019р. у справі №572/1169/17, від 12.02.2020р. у справі №382/327/18. З метою досудового, добровільного врегулювання спору 10.07.2023 АТ «Сенс Банк» направив на адресу відповідача досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якій [PERSON] було повідомлено про стан заборгованості за кредитним договором №631392263 від 27.04.2020, що становить 109699,63 грн. Вказана вимога відповідачем проігнорована в повному обсязі, заборгованість за кредитом не сплачена. Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2020 [PERSON] підписана оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, на підставі якої позичальниця отримала кредит «Максимум 2.0» для особистих потреб у вигляді кредитної лінії з лімітом 200 000 грн та застосуванням фіксованої процентної ставки 35,99% річних. Обов`язковий мінімальний платіж складає 5% від суми загальної заборгованості, але не менше 50 грн. Окрім оферти на укладання угоди відповідачем підписано анкету-заяву про акцепт «Публічної пропозиції» АТ «Альфа-Банк» на укладення договору на обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк» внаслідок зміни назви) разом із заявою про відкриття поточних рахунків та акцептом публічної пропозиції на укладення договору про обслуговування фізичних осіб умови якої викладені в додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці банку, та ознайомлення з якими ним підтверджено, та паспорт споживчого кредитування в якому викладені умови обраного відповідачем кредиту. Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозуміли усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші. Отже, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про доведеність банком за допомогою належних доказів обставин, які підтверджують укладення з відповідачем договору-приєднання з погодженням усіх суттєвих умов, які надані позивачем до матеріалів справи. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ «Сенс Банк», не довів відсутність заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Встановлено, що в період дії кредитного договору [PERSON] не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість перед Банком станом на 30.06.2025 в розмірі 109364,53 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту не виконав, суд знаходить позовні вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором за несвоєчасне погашення кредиту та сплати відсотків, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам у справі. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 631392263 від 27.04.2020 у розмірі 109364,53 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. З приводу вимог представника позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених позивачем за отримання професійної правничої допомоги у розмірі 9185,12 грн, суд зазначає таке. Положеннями ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав до суду такі документи: довіреність № 024535/25 від 22.07.2025, договір про надання послуг №1006 від 28.01.2025, укладений між АТ «Сенс Банк» та адвокатським об`єднанням «Смарт Лекс», свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, серії СМ № 000605, адвоката Полєтаєвої Т.Ю. Аналізуючи надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги те, що жоден із наданих стороною позивача документів не містить відомостей щодо розміру та факту оплати наданих послуг. Так, представника позивача просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 9185,12 грн, при цьому жодним чином не обґрунтовує заявлений розмір. Крім того, з наданих позивачем документів не вбачається, що сторонами був погоджений розмір витрат на правову допомогу. Окрім того, всупереч вимог ст. 137 ЦПК України позивачем для визначення розміру витрат на правничу допомогу не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої допомоги. Суд, вирішуючи питання щодо витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що додані до клопотання про вирішення питання про розподіл судових витрат документи не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному в позові розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: approved