Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

[PERSON] 13.12.2024 звернулась в суд з позовною заявою до Городоцької міської ради Львівської області, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що в [ADDRESS] в цілому, 1/2 частину у подружньому майні та 1/2 частину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивує тим, що після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Ухвалою суду від 18.12.2024 відкрито провадження. З копії спадкової справи вбачається, що у права спадкоємця після смерті [PERSON] , який помер [INFO] вступила його мама [PERSON] . Ухвалою суду від 10.02.2025 до участі у справі залучено третю особу [PERSON] . Представник позивача [PERSON] - адвокат Хижак М.А. у заяві від 11.12.2025 вимоги підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності та за відсутності її довірителя. Представник Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, міський голова Ременяк В.В. у клопотанні позов не заперечив, просив про розгляд справи за відсутності представника (а.с.41-44). Третя особа [PERSON] на неодноразові виклики в суд не явилась. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно норм глави 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7«Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Із змісту позовної заяви, із копії свідоцтва про одруження [PERSON] (позивачка) з 14.11.1992 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.27-29) З копії будівельного паспорта та земельної ділянки вбачається, що 25.08.1997 згідно Рішення Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області, [PERSON] надано земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку в приватну власність в [ADDRESS] . [PERSON] видано проект забудови земельної ділянки та акт розбивки осей будівель і дозвіл на право виконання будівельних робіт.(а.с.9-16) Згідно технічного паспорту житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , станом на 01.01.2021 складає площу 58.7 м.кв. (а.с. 17-26) В силу вимог ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У частині першій статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника. Отже, за наведеного [PERSON] належить на праві власності 50% тобто 1/2 частина будинку в подружньому майні. З матеріалів копії спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] в Городоцьку державну нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] (позивачка), [PERSON] (третя особа), [PERSON] , що є батьком спадкодавця та який від належної йому частки у спадщині відмовився на користь дружини померлого, тобто, позивачки [PERSON] . Отже, 1/2 частка, яка належить померлому [PERSON] ділиться на трьох, з яких часки складають ( 50: 3 = 16.66). Тобто 16.66 % позивачки та 16.66% переходить на її користь від батька спадкодавця, разом частка позивачки [PERSON] складає 33.33% у майні після смерті чоловіка, а 16.6% частка належить матері спадкодавця [PERSON] . З постанови нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області № 376/2015 від 05.09.2015 убачається, що позивачці яка зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, в тому числі на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що на [ADDRESS] , у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документу на зазначене майно (а.с. 46-65). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на вищенаведене, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а також враховуючи фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин і досліджені судом під час розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що обставин, які б вказували, що [PERSON] при житті набув або володів житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] неправомірно, в суді не встановлено, його дружина [PERSON] - позивачка у справі та його мати [PERSON] фактично спадщину прийняли. Таким чином, позов позивачки підлягає частковому задоволенню, а саме вона має право на 1/2 будинку як частку у подружньому майні та 33.33% в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] .

Outcome: partial