Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким протягом шести місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме заборонити останньому у будь-який спосіб контактувати та наближатися до місця її проживання за адресою:\~ [ADDRESS] ; заборонити заходити чи проникати у вказану квартиру; вчиняти будь-які дії психологічного чи фізичного тиску на неї. В обґрунтування заяви покликається на те, що її брат [PERSON] до квітня 2024 року проживав разом із нею у квартирі, під час спільного проживання зловживав алкоголем, проявляв агресію та провокував конфлікти із нею та її цивільним чоловіком. В квітні 2024 він виїхав з квартири і не живе у ній вже більше півтори року, проте, 07.11.2025 він викликав поліцію стверджуючи, що вона не пускає його у квартиру, потрапивши в квартиру він вів себе агресивно, конфліктував з її цивільним чоловіком, викидав її речі з іншої кімнати, коли вона приїхала на квартиру він із поліцією чекав на вулиці, вона пояснила, що він зловживає алкоголем, має борги і проявляє агресію, після чого зайшла в кавартиру і зачинила двері. [PERSON] намагався силою проникнути в квартиру, агресивно стукав у двері. У зв`язку з наведеним просить застосувати до нього обмежувальний припис. Просить заяву задоволити. В судовому засіданні заявник заяву підтримала з підстав, що викладені у такій, додатково пояснила, що брат із своєю сім`єю живе окремо, а в квартирі [ADDRESS] йому належить 1/6 частка, проте, у нього значні борги по оплаті комунальних послуг. Обмежувальний припис їй потрібен тому, що він проявляє відносно неї агресію і спрогнозувати його дії неможливо. Тому просить заяву задоволити. Заінтересована особа у судове засідання не з`явився, проте його неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки такий належним чином повідомлений про час та місце розгляду у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України. Заслухавши пояснення заявника, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заінтересована особа, [PERSON] є братом заявниці. Зі слів заявниці квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності шістьом особам, у т.ч. їй і [PERSON] . Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Особа, яка постраждала від домашнього насильств а-особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Таким чином, предметом доказування у даній категорії справ є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п.п.3,7, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у\~судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;\~2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;\~5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). В обґрунтування вимог заяви, заявник покликається на те, що [PERSON] агресивно себе поводить відносно неї та 07.11.2025 намагався силою проникнути у її житло.. Проте, на підтвердження зазначених обставин заявником не надано суду жодного доказу, який би підтверджував факт вчинення щоло неї домашнього насильства. З пояснень заявника можна зробити висновок, що фактично між нею та братом існує спір щодо користування спільною власністю, який супроводжувався певним конфліктом. Однак, така обставина не свідчить про вчинення щодо заявника домашнього насильства. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, заявником не надано доказів того, що заінтересована особа [PERSON] чинить систематичне домашнє насильство та є кривдником, не надано доказів того, що раніше були вжиті заходи, а саме притягнення його до адміністративної відповідальності, які не вплинули на його поведінку і він продовжує вчинення протиправних дій. Відтак, підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно заявника, а також і ризиків настання насильства у майбутньому, суд приходить до висновку, що задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити.

Outcome: dismissed