Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 4 000 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 19 травня 2015 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, про що виконкомом Липецько-Полянської сільської ради Хустського району Закарпатської області складено відповідний актовий запис № 7 від 19 травня 2015 року. Вказані обставини, підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30 жовтня 2021 року видане повторно Хустським відділом актів реєстрації цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області. Шлюб між сторонами не розірваний. В шлюбі із відповідачем [PERSON] народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Дочка [PERSON] , [INFO] в позивачки народилася до реєстрації шлюбу з відповідачем, у свідоцтві про народження якої до 23 вересня 2016 року відомості про батька були записані відповідно до ст. 135 СК України. 16 вересня 2016 року відповідач [PERSON] за спільною із позивачкою заявою зареєстрував в органах актів цивільного стану себе батьком [PERSON] , [INFO] . Через зловживання відповідачем [PERSON] спиртними напоями в червні 2025 року сторони припинили спільне проживання, відповідач залишився проживати за адресою: [ADDRESS] , а позивачка орендує приміщення будинку за адресою: [ADDRESS] , де і проживає разом з дітьми. Після припинення сімейних відносин та спільного проживання однією сім`єю з відповідачем [PERSON] , відповідач не бажає добровільно приймати участь у матеріальному забезпеченні дітей та не надає кошти на їх утримання. Не цікавиться вихованням та добробутом дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , і не зважає на вимоги ст. 180 СК України, відповідно до якої обов`язок утримання дитини покладається на батьків у рівній мірі до досягнення дитиною повноліття. На неодноразові звернення до відповідача [PERSON] про надання матеріальної допомоги на утримання дітей, відповідач на них не реагує та нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо їх матеріального утримання. [PERSON] веде домашнє господарство, вирощує домашні тварини вівці, корови та коні. В його власності є 180 голів овець, які фактично сторони вдвох виростили, які йому надають прибуток від продажу молочної продукції та м`яса в розмірі біля 40 000 гривень в місяць. Позивачка зазначає, що відповідач [PERSON] є молодою за віком людиною, фізично здоровий, інших осіб на утриманні немає, має достатній дохід для того щоб надавати матеріальну допомогу для утримання їхніх дітей, а тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 4000 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивачка ніде не працює, оскільки здійснюю догляд за дітьми, а тому сама не спроможна в повній мірі матеріальну забезпечувати свої потреби та потреби дітей. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема те, що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та за наявними у справі матеріалами. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки адвокат Стець Микола Іванович подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Адвокат Довгій В. І., який представляє інтереси відповідача [PERSON] подав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги, оскільки позивачкою не доведено факту утримання та проживання дітей з матір`ю. Матеріальний стан відповідача не стабільний, він ніде не працює, при прийнятті рішення просить врахувати цей факт. Адвокат позивачки [PERSON] - [PERSON] подав відповідь на відзив, в якій зазначено, що для підтвердженням позовних вимог позивачем [PERSON] додається довідка про проживання дітей з матір`ю, яка видана Довжанською селищною радою, відповідно до якої [PERSON] має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджує факт перебування дітей не утриманні позивачки, однак відповідач не надав докази в заперечення такого факту. У позовній заяві позивачем [PERSON] зазначено, що відповідач [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, який відповідач отримує внаслідок продажі м`яса та молочної продукції домашніх тварин, однак у відзиві не спростовані наведені доводи позивача. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 19 травня 2015 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, про що виконкомом Липецько-Полянської сільської ради Хустського району Закарпатської області складено відповідний актовий запис № 7 від 19 травня 2015 року. Вказані обставини, підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30 жовтня 2021 року видане повторно Хустським відділом актів реєстрації цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області. Шлюб між сторонами не розірваний. В шлюбі із відповідачем [PERSON] народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Дочка [PERSON] , [INFO] в позивачки народилася до реєстрації шлюбу з відповідачем, у свідоцтві про народження якої до 23 вересня 2016 року відомості про батька були записані відповідно до ст. 135 СК України. 16 вересня 2016 року відповідач [PERSON] за спільною із позивачкою заявою зареєстрував в органах актів цивільного стану себе батьком [PERSON] , [INFO] . Після припинення сімейних відносин та спільного проживання однією сім`єю позивачки з відповідачем [PERSON] , відповідач не бажає добровільно приймати участь у матеріальному забезпеченні дітей та не надає кошти на їх утримання. Не цікавиться вихованням та добробутом дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Статтею 180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1 ст. 184 СК України. У відповідності до ч. ч. 1, 2ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, ст.184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки на теперішній час неповнолітні діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, суд вважає, що позивачка має право на отримання аліментіввід батька дітей, який повинен виконувати свій обов`язок щодо їх утримання належним чином. Відповідно до статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд враховує відсутність відомостей про наявність у відповідача інших осіб, які б знаходилась на його утриманні та те, що він є фізично здоровою людиною працездатного віку та доказів, які б це спростували суду не надав, а отже не позбавлений можливості заробляти і брати участь в утриманні своїх дітей. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, а також враховує стан здоров`я відповідача, який є молодим працездатним чоловіком та спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п.90), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: partial