Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

16 жовтня 2025 року [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 грудня 2018 року на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частки до 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який 30 липня 2025 року розірвано рішенням Південноукраїнського міського суду Миколаївської області. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачем. Судовим наказом від 06 лютого 2018 року виданим Енергодарським міським судом Запорізької області з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 грудня 2018 року зменшено розмір стягуваних з [PERSON] на підставі судового наказу аліментів до 1/6 частки. На час зменшення розміру аліментів, на утримані [PERSON] були його дочки [PERSON] та [PERSON] , які на момент подання цієї позовної заяви досягли повноліття. Також, позивач вказує, що до досягнення дитиною 3-річного віку на її користь з відповідача стягувались аліменти на її утримання. З 27 червня 2019 року стягнення аліментів було припинено. Вважає, що матеріальне становище відповідача покращилося та у нього є можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу). Відповідач працевлаштований та має стабільну заробітну плату близько 50000 грн. Додаткових коштів на утримання неповнолітнього сина не надає. Зазначає, що [PERSON] на даний час навчається у 4-Б класі Південноукраїнського ліцею №2, додатково відвідує платні заняття. Потребує постійних витрат на оновлення одягу, взуття та збалансованого здорового харчування. Ухвалою суду від 24 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі. Ухвалою суду від 21 листопада 2025 року розгляд справи було відкладено. Відповідач відзив і докази у визначений судом строк суду не подав. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 липня 2025 року /а.с. 11/. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 12/. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 09 квітня 2024 року, місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за місцем проживання його матері [PERSON] /а.с. 13/. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 02 березня 2018 року стягувались щомісячно з [PERSON] , на користь та утримання [PERSON] , аліменти в розмірі 1/10 частини із усіх видів його доходу (заробітку), починаючи стягнення з 02 лютого 2018 року і до досягнення трирічного віку малолітньою дитиною, тобто - до [INFO] (включно) /а.с. 19, 20-21/. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 грудня 2018 року зменшено розмір аліментів стягнутих згідно судового наказу Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 лютого 2018 року по справі №316/191/18 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів встановлених на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття /а.с. 14, 15-16, 35-38/. Також з вказаного рішення вбачається, що відповідач сплачував грошові кошти за навчання повнолітньої дочки [PERSON] . Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). 11 лютого 2019 року рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області стягувались з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання як неповнолітньої дитини, у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 08 листопада 2018 року і до досягнення нею повноліття /а.с. 17-18/. Статтею 27 частинами 1 та 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В частині 1 ст. 3 Конвенції, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 7, 8 ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу вимог ст. 182 СК України та роз`яснень, даних у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів; під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз наведеного вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав. Звертаючись до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів, позивач зазначила, що відповідач на теперішній час не сплачує аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжувала навчання [PERSON] та на неповнолітню дочку [PERSON] , яка на даний час досягла повноліття, а також на її утримання до досягнення сином трьох років, сплачує аліменти тільки на утримання сина [PERSON] . Відповідачем не було подано спростувань щодо зазначених позивачем фактів, а також не надано доказів наявності на його утриманні інших осіб, або ж погіршення стану здоров`я чи майнового стану. Виходячи з викладеного, а також, беручи до уваги, що з часу ухвалення рішень суду про стягнення аліментів на утримання дитини змінився мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку. Також, з огляду на дату ухвалення рішень, вбачається, що повнолітня дочка відповідача [PERSON] закінчила навчання, неповнолітня дочка відповідача [PERSON] досягла повноліття, припинено стягнення аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, що свідчить про зменшення кількості осіб на утримання яких відповідач сплачує аліменти та відповідно зміну майнового положення платника аліментів [PERSON] в бік поліпшення. Отже, суд вважає, можливим збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1/6 до 1/4 частки щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає статті 192 Сімейного кодексу України щодо стягнення аліментів в зміненому розмірі та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 23). Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved