Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивач ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовує позов тим, що 27.09.2022 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено договір №00-5672423. 12.07.2020 року між ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір №9275789. Договір №00-5672423 від 27.09.2022 року підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Згідно договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії. Сума кредитного ліміту складає 1470 грн. Згідно договору №9275789 від 12.07.2020 року позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до умов договору сума позики становить 5250 грн., з базовою процентною ставкою 1,6 % яка нараховується за кожен день користування позикою. Договір укладено дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 31.05.2023 року укладено договір №31052023 відповідно до якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №00-5672423. 30.12.2021 року укладено договір №30-12/2021 відповідно до якого ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги до позичальників, в тому числі за договором №9275789. 10.03.2023 року укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №9275789. Загальний розмір заборгованості за договором №00-5672423 від 27.09.2022 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 4410 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 1400 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 2940 грн., заборгованість за комісіями 70 грн. Загальний розмір заборгованості за договором №9275789 від 12.07.2020 року, що підлягає стягненню з позичальника становить 12826,79 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5250 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення право вимоги 7399,29 грн., інфляційні збитки 153,34 грн., нараховані 3% річних 24,16 грн. Загальний розмір заборгованості за вказаними договорами становить 17236,79 грн. Позивач прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами №00-5672423 від 27.09.2022, №9275789 від 12.07.2020 у розмірі 17236,79 грн., сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу 9000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, судова кореспонденція повернулася без вручення з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. (Пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17) Отже, відповідачка вважається такою, що про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідачка своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач у позовній заяві не заперечував проти заочного розгляду справи. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача на підставі матеріалів наявних у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27 вересня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) з використанням одноразового ідентифікатора уклали договір кредитної лінії №00-5672423. Згідно договору позичальник отримує кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії. Сума кредитного ліміту складає 1470 гривень, Строк дії кредитної лінії становить 120 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 25 січня 2023 року або достроково. /а.с.28-33/ Згідно п. 1.3.1 договору позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 17 жовтня 2022 протягом дії кредитної ліній, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти на кожний 20 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами. Договір передбачає знижену та стандартну процентну ставку, розмір яких становить 2% від суми кредиту за кожний день користування. Згідно п.2.2 договору датою надання/видачі кредиту є дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів кредиту в сумі 1470 грн. на карту позичальника, емітовану банком України. Договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджується позначками у самому договорі та довідкою про ідентифікацію. /а.с.61/ Згідно повідомлення ТОВ «Фінансова Компанія «Сан-Райз Фінанс» проведено успішні виплати кредиту, в тому числі відповідачці [PERSON] на карту № [NUMBER] в сумі 1400 грн. /а.с. 61 на звороті -62/ Щодо договору позики №9275789 від 12.07.2020 року встановлено, що він укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) з використанням останньою одноразового ідентифікатора. /а.с.22 на звороті/ Стаття 1046 ЦК України встановлює, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно умов договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника. Сума позики становить 5250 грн. Строк надання позики 30 днів з базовою процентною ставкою 1,60%. Дата повернення позики - 11.08.2020. Згідно довідки ТОВ «Фінансова Компанія «ФІНЕКСППРЕС» здійснило переказ коштів позичальнику [PERSON] в сумі 5250 грн. на картковий рахунок [NUMBER] . /а.с.52/ Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Відповідачка порушила умови укладеного кредитного договору та договору позики, покладені на неї обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту та позики, сплати процентів, належним чином не виконувала. Згідно детального розрахунку заборгованості по поверненню кредитних коштів за договором №00-5672423 від 27.09.2022 року станом на 31.05.2025 року утворилась заборгованість в сумі 4410 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 1470 грн., заборгованість за відсотками 2940 грн. /а.с.65-66/ Згідно розрахунку заборгованості за договором позики №9275789 від 12.07.2020 за період з 12.07.2020 до 29.07.2021 утворилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 5250 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 7399,29 грн. /а.с.55-59/ Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Слід зауважити, що фактор ТОВ «Вердикт Капітал» скористався правом передбаченим ст.625 ЦК України та провів нарахування інфляційних збитків в сумі 153,34 грн., нарахованих 3% річних в сумі 24,16 грн. /а.с.67/ З урахуванням вказаних нарахувань загальна заборгованість за договором позики №9275789 становить 12826,79 грн. Суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи, що кредитний договір та договір позики підписані [PERSON] в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договорів сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, такі правочини слід вважати укладеними. Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20, у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20. В подальшому, ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» уклало договір факторингу №30-12/2021 від 30.12.2021 з ТОВ «Вердикт Капітал», згідно якого останнє отримало права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі боржників, в тому числі до [PERSON] (номер у реєстрі - 1708) за договором позики №9275789 від 12.07.2020 з загальною сумою заборгованості 12649,29 грн. Факт укладення вказаного договору підтверджується копією договору з доданим реєстром боржників та платіжним дорученням. /а.с.69-74/ Крім того, ТОВ «Вердикт Капітал» уклало договір факторингу №10-03/2023/01 від 10.03.2023 з ТОВ «Коллект Центр», згідно якого останнє отримало права вимоги, зазначені у реєстрі боржників, в тому числі до [PERSON] (номер у реєстрі - 21645) за договором позики №9275789 від 10.03.2023 з загальною сумою заборгованості 12826,79 грн. Факт укладення вказаного договору підтверджується копією договору копією договору з доданим реєстром боржників. /а.с.81-86/ 31.05.2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» уклало договір факторингу №31052023 від 31.05.2023 року з ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» , згідно якого останнє отримало права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі боржників, в тому числі до [PERSON] (номер у реєстрі 547) за кредитним договором №00-5672423 від 27.09.2022 з загальною сумою заборгованості 4410 грн. Факт укладення вказаного договору підтверджується копією договору з доданим реєстром боржників. /а.с.75-79/ Подібне відступлення права вимоги відповідає положенням чинного цивільного законодавства, зокрема, статті 1077 ЦК України, згідно якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» на законних підставах набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Втім, заборгованість залишається непогашеною. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за наданим кредитом є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, те, що відповідачка в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено документально, заперечень проти її розміру не надійшло, позов слід задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки у відповідності до положення ст.141 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу в сумі 9000 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання правничої допомоги та понесених витрат на правничу допомогу позивачем додано до позову договір про надання правничої допомоги від 01 липня 2024 року, укладений з АО «Лігал Ассістанс», прайс-лист за видами послуг, заявку на надання юридичної допомоги №1125, витяг з Акту №10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 року /а.с.17-21/ З акту про надання юридичної допомоги убачається, що вартість складання позовної заяви за 2 години складає 6000 грн., вартість усної консультації за дві години 3000 грн. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини 6 вказаної статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі №530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Враховуючи наведене, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, суд звертає увагу на той факт, що поданий позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором не представляє значної складності, є типовим та має шаблонний характер. Про вказане, зокрема, свідчить зміст договору про надання правничої допомоги АО «Лігал Ассістанс», який не має конкретно визначеного предмета і стосується необмеженого обсягу послугя. Враховуючи характер діяльності ТОВ «Коллект Центр», яка стосується надання фінансових послуг та грошового посередництва, позовна заява до [PERSON] не є унікальною за своєю суттю. За таких обставин суд доходить висновку про неспівмірність заявленої вартості витрат на правничу допомогу і вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ТОВ «Коллект Центр», з 9000 грн. до 3000 грн.

Outcome: approved