Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

03.11.2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання [PERSON] ,\~ [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , що є 9/25 частини житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві приватної власності належить 9/25 частин житлового будинку [ADDRESS] . У домовій книжці для прописки громадян у вказаному будинку та у паспортах осіб, які реєструвались у ньому частка будинку, належного позивачу, визначена як квартира [ADDRESS] . У цій квартирі, що є 9/25 часткою житлового будинку [ADDRESS] АТО і яка є приватною власністю позивача зареєстровані: його колишня дружина [PERSON] , [INFO] , із 11.01.1995 року та їх син [PERSON] , [INFO] , із 21.06.1995 року. Після розірвання шлюбу між позивачем та [PERSON] колишня дружина та син у березні 2022 року залишили своє місце реєстрації та переїхали на постійне місце проживання до невідомого йому місця. З 2022 року вони не проживають у вказаному житловому приміщенні, не приймають участі в утриманні житла, сплаті комунальних послуг. Оскільки через реєстрацію відповідачів у його квартирі він не може реалізувати свої права, просить позов задовольнити. Згідно з ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 06.11.2025 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Вказувала, що позивач як власник майна намагався в іншій спосіб вирішити питання, зокрема зняти з реєстрації колишню дружину та сина. Однак, у спосіб передбачений чинним законодавством це не вдалося зробити, тому в іншій спосіб захистити своє порушене право як власник майна позивач не може. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені у порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України та шляхом направлення судового виклику за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Заяви про розгляд справи за їх відсутністю суду не надавали, про причини неявки не інформували, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавали. За таких обставин судом відповідно до ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України\~постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивача та представника позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно Свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок від 12.06.1985 р., виданого на підставі рішення виконкому Октябрської районної Ради народних депутатів за № 271 від 14.05.1985 року взамін Договору дарування від 6.07.1984 р. № 4-2410, [PERSON] на праві приватної власності належить 9/25 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до копії домової книги [PERSON] , [INFO] зареєстрований у будинку [ADDRESS] з 11.01.1995 року (а.с.12 звор.). [PERSON] , [INFO] зареєстрована у будинку [ADDRESS] з 21.06.1995 року (а.с.12 звор.). 10.12.2013 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.27). 04.12.2017 року [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну прізвища серії [NUMBER] (а.с.36-37). 04.12.2017 року [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну прізвища серії [NUMBER] (а.с.38-39). Згідно з актами про не проживання від 25.03.2025 року, від 04.07.2025 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але фактично не проживають з березня 2022 року за адресою [ADDRESS] . В квартирі відсутні речі останніх (а.с.14, 15, 16). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , рідний брат позивача, [PERSON] , дружина рідного брата позивача, які проживають за адресою: [ADDRESS] , показали, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі, належній [PERSON] з початку війни. Вони забрали свої речі і де вони на даний час проживають їм невідомо. Вказаний будинок [ADDRESS] знаходиться у спільній часткові власності п`яти власників, серед них їхня родина та [PERSON] . Вказували, що відповідачі з поштової скриньки поштову кореспонденцію не забирали, тому вони зверталися до поштаря, щоб той забрав належну відповідачам поштову кореспонденцію. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою: [ADDRESS] , з 23.11.2022 року. Вона підтвердила, що в цій квартирі з часу її проживання по теперішній час не проживали та не проживають відповідачі. Ця квартира має дві кімнати. В одній кімнаті проживає її власник [PERSON] , а в другій вона. Конституцією України\~передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Згідно зі\~статтею 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися\~\~і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з частиною першою\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ця норма права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається відповідачі [PERSON] та [PERSON] вселилися у житлове приміщення як члени сім`ї власника. Позивач та відповідач [PERSON] розлучені у 2013 році. З березня 2022 року відповідачі не проживають за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин. З вище викладених правових норм вбачається, що для ухвалення рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, має бути належним чином доведено факт не проживання особи у приміщенні без поважних причин понад один рік. Водночас відповідачами не надано належних та допустимих доказів, які спростовують позовні вимоги. Отже, суд приходить до висновку, що факт непроживання [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. За таких обставин, позовна вимога про визнання [PERSON] ,\~ [PERSON] такими, що втратили право на користуванням житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 15, 16, 319, 405 ЦК України,

Outcome: approved