Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

22 липня 2020 року до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Вовка С. В. в порядку ст. 33 ЦПК України надійшла зазначена позовна заява. Предметом даного позову є визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг від 17.10.2014 № [NUMBER] та зобов`язання припинити дії, що порушують право Автора малюнку - [PERSON] 22 липня 2020 року судця Печерського районного суду м. Києва Вовк С.В., перевіривши матеріали позовної заяви [PERSON] , заявив самовідвід, у зв`язку з тим, що, згідно з рішенням зборів суддів Печерського районного суду м. Києва, суддя Вовк С.В. не входить до колегії суддів, які розглядають провадження у справах про захист права інтелектуальної власності. Справу передано на повторний автоматизований розподіл справ між суддями. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між судцями від 12.08.2020 року для розгляду справи визначено суддю Підпалого В.В. 16 грудня 2020 року суддя Печерського районного суду м. Києва Підпалий В.В., дослідивши матеріали позовної заяви [PERSON] постановив ухвалу про залишення позовну без руху та надав заявнику строк для усунення недоліків. Позивач [PERSON] усунув недоліки, які назначені в Ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року. 28 травня 2021 року суддя Печерського районного суду м. Києва Підпалий В.В., розглянувши матеріали позовної заяви [PERSON] відкрив провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] та ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 05 жовтня 2023 року, суддею Підпалим В.В., постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення справу до розгляду по суті. Розпорядженням керівника апарату Печерського районного суду м. Києва №220 від 05 травня 2025 року було, здійснено повторний автоматичний розподіл вищевказаної цивільної справи №757/30996/20-ц між суддями у зв`язку з перебуванням головуючого судді: Підпалого В.В., у довгостроковій відпустці. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між судцями та з метою недопущення порушення строків розгляду справу, головуючим суддею по зазначеній справі призначено Козлова Р.Ю. 31 жовтня 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва Козлов Р.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви [PERSON] ухвалив прийняти до свого провадження позовну заяву [PERSON] . Позов було подано до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2021 № 504 Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України перейменовано на Міністерство економіки України, та затверджено положення про Міністерство економіки України. Крім того, 14 жовтня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів щодо створення національного органу інтелектуальної власності» від 16.07.2020 № 73-ІХ (далі закон про НОІВ). У статті 1 абзаци другий і чотирнадцятий виклали в такій редакції: «Національний орган інтелектуальної власності (далі - НОІВ) - державна організація, що входить до державної системи правової охорони інтелектуальної власності, визначена на національному рівні Кабінетом Міністрів України як така, що здійснює повноваження у сфері інтелектуальної власності, визначені цим Законом, іншими законами у сфері інтелектуальної власності, актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та статутом, і має право представляти Україну в міжнародних та регіональних організаціях". Відповідно до п.2 розділу II Національний орган інтелектуальної власності є функціональним правонаступником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, щодо окремих функцій та повноважень з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності, визначених цим Законом. НОІВ юридична особа публічного права належить до сфери інтересів управління Міністерства розвитку економіки , торгівлі та сільського господарства (Мінекономіки). НОІВ виконує окремі публічні делеговані Мінекономіки. Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про національний орган інтелектуальної власності» від 13 жовтня 2020 № 1267-р визначено що ДП «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент) виконує функції Національного органу інтелектуальної власності». З 8 листопада 2022 року функції Національного органу інтелектуальної власності (НОІВ) передані від Укрпатенту до державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (УКРНОІВІ). Відповідні зміни внесені за розпорядженням Кабміну від 28 жовтня 2022 р. № 943-р. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2022 року № 943-р «Деякі питання Національного органу інтелектуальної власності», з 00:00 8 листопада 2022 року Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) припиняє всі дії, пов`язані з виконанням функцій НОІВ. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2022 № 943 «Деякі питання Національного органу інтелектуальної власності» визначено, що державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (УКРНОІВІ) виконує функції Національного органу інтелектуальної власності. УКРНОІВІ здійснює, зокрема, повноваження стосовно ведення Державних реєстрів в сфері інтелектуальної власності та публікації відомостей про об`єкти права інтелектуальної власності в офіційному електронному бюлетені НОІВ. Засновником УКРНОІВІ є МІНІСТЕРСТВО ЕКОНОМІКИ УКРАЇНИ. Процесуальне правонаступництво, як і заміна неналежної сторони, являє собою зміну суб`єктного складу учасників спору. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше. За клопотанням позивача судом було замінено відповідача - Міністерство економіки України державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент)) процесуальним правонаступником, а саме на Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (УКРНОІВІ). 30 травня 2023 року ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Підпалим В.В., було здійснено заміну відповідача з Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на його правонаступника Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (скорочено - УКРНОІВІ). 9. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Позиція позивача викладена в позовній заяві, що надійшла до суду та направлена сторонам спору. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив позицію позивача, що викладена в позовній заяві та просив визнати свідоцтво України № [NUMBER] від 25.03.2015 року яке зареєстрованоза [PERSON] , і [PERSON] на комбінований знак для товарів і послуг «[INFO]» на товари кл.16, 29, 30, 31, 35 недійсним повністю з дати подання заявки на реєстрацію, а саме з 17.10.2014 року та зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести відповідні відомості до реєстру про визнання свідоцтва недійсним. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ТОВ «Телец» підтримало правову позицію позивача. Представник ТОВ «Телец» повідомив суду що [PERSON] , який у 2000 році був засновником та директором ТОВ «Телец», своєю творчою працею створив малюнок на якому міститься як літерне позначення слова: «[INFO]», яке розміщене в жовтій стрічці внизу малюнка так і графічне зображення, що розміщене в верхній частині, над стрічкою. Графічне зображення містить малюнок: Козак в червоних шароварах і синій пасок який тримає за роги Тельця (Бика). Малюнок розміщений на жовтому фоні, що графічно показує Сонце . Стрічка оповиває колоски злаків, з яких будуть вироблятися пластівці. Цей малюнок, за згодою [PERSON] , який був засновником та директором ТОВ «Телец», був використаний при створенні знака для товарів і послуг № 27524. 03 квітня 2020 року ТОВ «Телец», в особі директора [PERSON] , подало до Державного департаменту інтелектуальної власності заявку № 2000041333 на реєстрацію знака для товарів і послуг «[INFO]», при розробці якого був використаний малюнок, автором якого був позивач [PERSON] . Відповідно з 03 квітня 2000 був оприлюднений малюнок автора [PERSON] в зображені знака для товарів і послуг «[INFO]». 15 жовтня 2002 року знак для товарів і послуг «[INFO]» був зареєстрований в Державному департаменті інтелектуальної власності та видано свідоцтво на знак для товарів і послуг № [NUMBER] . ТОВ «Телец» відкрито та добросовісно та за згодою автора малюнку використовувало малюнок, що міститься у зображенні знака для товарів і послуг за свідоцтвом № [NUMBER] . ТОВ «Телец» випускало продукцію вівсяні пластівці де на пакуванні розміщувався знак для товарів та послуг «[INFO]» у якому використано зображення малюнку автора [PERSON] 13 вересня 2011 року ТОВ «Телец» під примусом передав ТОВ «Хліб Інвестбуд» право на використання знак для товарів і послуг за свідоцтвом № [NUMBER] на підставі договору про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності. Даний договір був укладений с пороками волі продавця та власника свідоцтва № [NUMBER] . Договір укладався без згоди автора малюнку [PERSON] . Дані правовідносини були предметом судового спору між ТОВ «Телец», [PERSON] з однієї сторони і ТОВ «Хліб Інвестбуд», а в подальшому і [PERSON] та [PERSON] з іншої сторони. Рішенням Господарського суду міста Києва від 26 жовтня 2015 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18 травня 2016 року, постановою Київського апеляційного господарського суду від 25 липня 2017 року та постановою касаційного господарського суду Верховного суду від 06 березня 2018 року позов було задоволено, договір визнано недійсним. Але, поки тривало судове провадження по визнанню недійсним договору з передачі виключних майнових прав інтелектуальної власності на право використання знаку для товарів і послуг за свідоцтвом № [NUMBER] від 13.09.2011 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували власний знак для товарів і послуг № [NUMBER] , де незаконно використали малюнок автора [PERSON] . Власниками свідоцтва № [NUMBER] зазначені [PERSON] , і [PERSON] . В той же час, автор малюнку [PERSON] не передавав права на використання його малюнку і не відчужував цього права ні [PERSON] , ні [PERSON] . Автор малюнку не укладав ніяких договорів з [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, відповідачі неправомірно використали малюнок автора [PERSON] при реєстрації знака для товарів і послуг № [NUMBER], а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Правом на подання відзиву на позовну заяву скористався Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (Департамент розвитку сфери інтелектуальної власності), яке в подальшому було перейменовано в Міністерство економіки України. Відзив мотивований тим, що за заявою на отримання свідоцтва України на знак для товарів і послуг проводиться експертиза, яка має статус науково-технічної експертизи. Усі дії щодо експертизи заявки Відповідача 2 і Відповідача 3 від 17 жовтня 2014 року № 2014 14757 та відповідності її умовам реєстрації здійснював заклад експертизи, а не Установа (Департамент розвитку сфери інтелектуальної власності). Так як в реєстрі не було внесено авторське право [PERSON] , то реєстрація торговельного знаку на думку відповідача відбулася на законних підставах. Таким чином рішення Установи прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією України з дотриманням процедури його прийняття. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися, заяв з процесуальних питань від відповідачів до суду не надходило. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були належним чином повідомлені про дату та час слухання справи. Отже, з урахуванням положень п. 4 ч. 8, ч.11 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату та час слухання справи. Відповідно до змісту статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 10 квітня 1996 року було зареєстроване Товариство з обмеженою відповідальністю «Телец». Основний вид діяльності - пакування (82.92). Позивач в 2000 році одночасно був директором і єдиним засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Телец». Позивач в січні 2000 року, своєю творчою працею створив графічний малюнок, який в подальшому був використаний ним при створенні знаку для товарів і послуг «[INFO]». Позивач зазначає, що він є Автором твору - Малюнок «[INFO] «[INFO]»», надалі «Твір». Малюнок є комбінованим. Зображення містить як літерне позначення слова: «[INFO]», яке розміщене в жовтій стрічці внизу малюнка так і графічне зображення, що розміщене в верхній частині, над стрічкою. Графічне зображення містить малюнок: Козак в червоних шароварах і синій пасок який тримає за роги Тельця (Бика). Малюнок розміщений на жовтому фоні, що графічно показує Сонце . Стрічка оповиває колоски злаків, з яких будуть вироблятися пластівці. Зі змісту ст.ст.435, 437 ЦК України первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Авторське право виникає у його автора в момент створення твору. Особа, яка має авторське право, для сповіщення про свої права може використовувати спеціальний знак, встановлений законом. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор твору є фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Закон України «Про авторське право і суміжні права» відносить малюнок до творів образотворчого мистецтва. Відповідно до положень п. 8 ч 1 ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» Об`єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме твори образотворчого мистецтва. Правовій охороні підлягає як твір у цілому так і його частина, яка може використовуватися самостійно. Суд не може віднести даний твір до службового твору, так як суду не було надано доказів що малюнок створений автором [PERSON] у порядку виконання службових обов`язків відповідно до службового завдання чи трудового договору (контракту) між ним і ТОВ «Телец». Відповідно до положень п. 5 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб`єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Державна реєстрація авторського права і договорів, що стосуються права автора на твір, здійснюється НОІВ відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку. НОІВ складає і періодично видає каталоги всіх державних реєстрацій. 05 липня 2026 року [PERSON] зареєстрував свої авторські права у Державному департаменті інтелектуальної власності і отримав свідоцтво № [NUMBER] про реєстрацію авторського права на твір " [INFO] ". Аналізуючи вищезазначені норми права суд приходить до висновку що [PERSON] є суб`єктом авторського права, автором твору образотворчого мистецтва - Малюнок «[INFO]». Зображення містить як літерне позначення слова: « [INFO] », яке розміщене в жовтій стрічці внизу малюнка так і графічне зображення, що розміщене в верхній частині, над стрічкою. Графічне зображення містить малюнок: Козак в червоних шароварах і синій пасок який тримає за роги Тельця (Бика). Малюнок розміщений на жовтому фоні, що графічно показує Сонце . Стрічка оповиває колоски злаків, з яких будуть вироблятися пластівці. Авторське право засвідчене свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір, виданим Державною службою інтелектуальної власності України за № [NUMBER] від 05 липня 2016 року. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» оприлюднення (розкриття публіці) твору це здійснена за згодою автора чи іншого суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав дія, що вперше робить твір доступним для публіки шляхом опублікування, публічного виконання, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення тощо. Позивач та третя особа ТОВ «Телец» повідомили суд, що згодою автора, розроблений позивачем [PERSON] малюнок був використаний при створенні знаку для товарів і послуг «[INFO]». 03 квітня 2000 року ТОВ «Телец» подало до Державного департаменту інтелектуальної власності заявку № 2000041333 на реєстрацію знака для товарів і послуг «[INFO]», при розробці якого був використаний малюнок, автором якого був позивач [PERSON] , який одночасно являвся засновником та директором ТОВ «Телец». Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» заявка складається українською мовою і повинна містити: заяву про реєстрацію торговельної марки; зображення позначення, що заявляється; перелік товарів і послуг, для яких заявник просить зареєструвати торговельну марку, згрупованих за МКТП. Відповідно до Рішення Інституту промислової власності від 24 квітня 2000 року з посиланням на п. 3 ст. 8 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» заявка вважається такою, що подана до Інституту промислової власності. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» заявник має право на пріоритет попередньої заявки на таку саму торговельну марку щодо таких самих товарів і послуг або таких, що охоплюються переліком товарів і послуг, зазначених у попередній заявці, протягом шести місяців від дати подання попередньої заявки до НОІВ чи до відповідного органу держави - учасниці Паризької конвенції чи Угоди про заснування Світової організації торгівлі, якщо на попередню заявку не заявлено пріоритет. 15 жовтня 2002 року знак для товарів і послуг «[INFO]» був зареєстрований в Державному департаменті інтелектуальної власності та видано свідоцтво на знак для товарів і послуг № [NUMBER] . Первісним власником свідоцтва № [NUMBER] від 15 жовтня 2002 року та № 56110 від 15 листопада 2005 року на знаки для товарів і послуг, зокрема і торгівельної марки « [INFO] », що були видані відповідно до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України було ТОВ «Телец». Аналізуючи вищезазначені норми права суд приходить до висновку що дата - 03 квітня 2000 року може вважатися датою оприлюднення твору - малюнку автора [PERSON] 25 березня 2015 року державна служба інтелектуальної власності зареєструвала новий знак для товарів і послуг № [NUMBER] , який є предметом спору у даній справі. У графічному зображенні знаку для товарів і послуг, що засвідчене свідоцтвом № [NUMBER] використовується малюнок, автора [PERSON] , а саме: Козак в червоних шароварах і синій пасок який тримає за роги Тельця (Бика). Малюнок розміщений на жовтому фоні, що графічно показує Сонце . Стрічка оповиває колоски злаків, з яких будуть вироблятися пластівці. Власниками знаку для товарів і послуг, що засвідчене свідоцтвом № [NUMBER] зазначені [PERSON] , і [PERSON] . Позивач зазначає, що авторські права на малюнок знаку для товарів і послуг «[INFO]» не передавалися і не відчужувалися ні [PERSON] , ні [PERSON] . Автор малюнку не укладав ніяких договорів з [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , та [PERSON] використали малюнок автора [PERSON] , а саме: козак в червоних шароварах і синій пасок який тримає за роги Тельця (Бика). Малюнок розміщений на жовтому фоні, що графічно показує Сонце без дозволу автора твору. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 Закону України «Про авторське право і суміжні права», після чого ця особа стає суб`єктом авторського права. Відповідно до положень ст. 31 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора оформляється авторським договором. Відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про авторське право і суміжні права» договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі. В усній формі може укладатися договір про використання (опублікування) твору в періодичних виданнях (газетах, журналах тощо). Договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передаване право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї із сторін повинно бути досягнено згоди). Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Суду не було надано авторського договору між автором малюнку [PERSON] та власниками знаку для товарів і послуг, що засвідчене свідоцтвом № [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] , з чого суд робить висновок що права на використання авторського твору (малюнку) не передавалися. Таким чином, використання малюнку (частини малюнку) при зображені знака для товарів та послуг, що засвідчене свідоцтвом № [NUMBER] від 25 березня 2015 року є неправомірним, таким що порушує авторське право [PERSON] . В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення компенсації за порушення його авторських прав при використанні малюнку у зображенні знаку для товарів і послуг, що засвідчене свідоцтвом № [NUMBER] . Заперечуючи проти первісного позову, [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси із зустрічним позовом до [PERSON] , Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір та відшкодування збитків. [PERSON] оспорював авторство [PERSON] на малюнок - зображення яке містить як літерне позначення слова: «[INFO]», та розміщене в жовтій стрічці внизу малюнка так і графічне зображення, що розміщене в верхній частині, над стрічкою. Графічне зображення містить малюнок: Козак в червоних шароварах і синій пасок який тримає за роги Тельця (Бика). Малюнок розміщений на жовтому фоні, що графічно показує Сонце . Стрічка оповиває колоски злаків, з яких будуть вироблятися пластівці. Київським районним судом м. Одеси встановлено, що [PERSON] є власником авторських прав на твір образотворчого мистецтва Малюнок « [INFO] », що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір, виданим Державною службою інтелектуальної власності України за № [NUMBER] від 05 липня 2017 року. Ппоясненнями в судовому засіданні патентного повіреного [PERSON] . Київський районний суд м. Одеси не отримав належного та допустимого доказу щодо спростування цього факту. Права автора на створений твір виникають з самого факту його створення. Автор може зареєструвати своє авторство за його бажанням в будь-який час. З фактом такої реєстрації не пов`язуються жодні правові наслідки. Авторство презумується. Доказами оприлюднення малюнку [PERSON] суд вважає 03 квітня 2000 року - дату подачі заявки на реєстрацію знака для товарів і послуг № 27524 (номер заявки 20000041333). Малюнок відображено (оприлюднено) в матеріалах, що подавалися для реєстрації Свідоцтва № [NUMBER] . Дата подачі заявки та наявність малюнку підтверджено Державним департаментом інтелектуальної власності та не потребує додаткового визнання. Первісним власником Свідоцтва на знак для товарів і послуг № [NUMBER] зазначено ТОВ Телец». Директором та засновником ТОВ «Телец» є [PERSON] . Графічне зображення використане при зображені знаку для товарів і послуг № [NUMBER] (власники [PERSON] та [PERSON] ) повністю відповідає графічному зображенню знаку для товарів і послуг свідоцтвом № [NUMBER] (первісний власник ТОВ «Телец»). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2017 року позов [PERSON] задоволено частково. Захищено порушенні авторські права [PERSON] на самостійний твір - малюнок за свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER] про реєстрацію авторського права на твір " [PERSON] для вівсяних пластівців", шляхом стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] компенсації за порушення майнових авторських прав у розмірі 20 мінімальних заробітних плат на день подачі позову, що становить 64 000 грн. Зустрічний позов [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] презумпцію авторства твору не спростував, доказів незаконного використання автором твору свого малюнку не надав. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 05 липня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2017 року - без змін. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 04.03.2020 у справі № 520/15449/16 (провадження № 61-42206св18) ухвалив Постанову якою касаційну скаргу [PERSON] залишив без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської від 05 липня 2018 року залишив без змін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Щодо вимоги позивача про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг в зображені якого використовується малюнок з порушенням прав первісного суб`єкта авторських прав - автора малюнку суд встановив наступне. Відповідно до абз.2 п.4 ст.6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не реєструються як знаки позначення, які відтворюють назви відомих в Україні творів науки, літератури і мистецтва або цитати і персонажі з них, твори мистецтва та їх фрагменти без згоди власників авторського права або їх правонаступників. Відповідно до п.6 ст.6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» позначення, зазначені в абзацах другому - п`ятому і сьомому пункту 3 та абзаці другому пункту 4 цієї статті, можуть бути зареєстровані як торговельні марки, якщо на це є згода власника свідоцтва раніше зареєстрованої торговельної марки або власника іншого раніше набутого права та не існує можливості введення в оману споживачів. Суду не було надано доказів згоди на використання авторського малюнку у зображені знака для товарів і послуг № [NUMBER] від первісного суб`єкта авторського права - автора малюнку [PERSON] . Суд критично оцінює позицію відповідача про те, що при реєстрації спірного свідоцтва на знак для товарів і послуг проводилася експертиза, яка має статус науково-технічної експертизи. Усі дії на думку відповідача щодо експертизи заявки [PERSON] та [PERSON] від 17 жовтня 2014 року № 2014 14757 та відповідності її умовам реєстрації здійснював заклад експертизи, а не Установа (Департамент розвитку сфери інтелектуальної власності.) Так як в реєстрі не було внесено авторське право [PERSON] , то реєстрація торговельного знаку на думку відповідача 1 відбулася на законних підставах. В абз.2 п.4 ст.6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» існує імперативна норма що не реєструються як знаки позначення, які відтворюють назви відомих в Україні творів науки, літератури і мистецтва або цитати і персонажі з них, твори мистецтва та їх фрагменти без згоди власників авторського права або їх правонаступників. Рішення про реєстрацію знаку для товарів і послуг, що засвідчене свідоцтвом № [NUMBER] відноситься до компетенції Відповідача. Внутрішні нормативні акти відповідача 1 повинні враховувати імперативну норму абз.2 п.4 ст.6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» щоб не допустити реєстрацію знаків позначення для товарів і послуг, які відтворюють твори мистецтва та їх фрагменти без згоди власників авторського права. При реєстрації знаку для товарів і послуг, що засвідчене свідоцтвом № [NUMBER] не було встановлено кому належать авторські права на малюнок, що був використаний в зображенні знаку. Крім того судом враховано, що 15 жовтня 2002 року [PERSON] був зареєстрований в Державному департаменті інтелектуальної власності знак для товарів і послуг з використанням власного твору образотворчого мистецтва - малюнку та видано свідоцтво на знак для товарів і послуг № [NUMBER] Первісним власником свідоцтва № [NUMBER] від 15.10.2002 року та № 56110 від 15 листопада 2005 року на знаки для товарів і послуг, зокрема і торгівельної марки « [INFO] », що були видані відповідно до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України було ТОВ «Телец», де єдиним власником і засновником був позивач [PERSON] . Відповідно до п.6 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» позначення, зазначені в абзацах другому - п`ятому і сьомому пункту 3 та абзаці другому пункту 4 цієї статті, можуть бути зареєстровані як торговельні марки, якщо на це є згода власника свідоцтва раніше зареєстрованої торговельної марки або власника іншого раніше набутого права та не існує можливості введення в оману споживачів. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (в редакції на дату подання заявки), правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом. Знак для товарів і послуг № [NUMBER] не підпадає під правову охорону держаного органу, що здійснив реєстрацію такого знаку. Таким чином, суд приходить до висновку що знак для товарів і послуг за свідоцтвом [NUMBER] не отримав правової охорони, а його реєстрація була проведена з порушенням діючого законодавства. Згідно із ст.19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: а) невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони; б) наявності у свідоцтві елементів зображення знака та переліку товарів і послуг, яких не було у поданій заявці; в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб. Оскільки згідно чинного законодавства України, зокрема, п. 2.3. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 р. № 10, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково і такі відомості (зміни щодо правового статусу свідоцтва) в силу п. 1.3. вказаного положення здійснює відповідач - Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України , а саме публікує в офіційному бюлетені "Промислова власність", то відповідні вимоги ставляться саме до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України правонаступник - Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (УКРНОІВІ), код ЄДРПОУ 44673629, дата реєстрації 24.08.2022, юридична адреса: Україна, 01601, місто Київ, вул. Глазунова, будинок 1. У відповідності до ч. 3 ст. 19 Закону України "Про охорону прав на знак для товарів і послуг» в разі визнання свідоцтва на знак для товарів і послуг недійсним, воно буде вважатися недійсним від дати подання заявки на його реєстрацію. Свідоцтво № [NUMBER] має бути скасоване, оскільки воно буде вважатись таким, що зареєстроване без наявності прав і використовується без дозволу власника авторського права. При визнанні свідоцтва чи його частини недійсними Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. Свідоцтво або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності від дати подання заявки. Таким чином, суд має право постановити рішення про заборону опублікування творів з порушенням авторським прав, припинення їх розповсюдження, зобов`язати відповідача здійснити публікацію у пресі інформації про допущене порушення, зобов`язання уповноважений орган внести до Державного реєстру знаків для товарів і послуг відомості про визнання недійсним повністю свідоцтва України на знак для товарів і послуг від № [NUMBER] від 25.03.2015 та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність". Порушенням авторського права і(або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і(або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та їх майнові права, визначені статтями 15, 17, 27, 39-41 цього Закону з урахуванням умов використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтями 21-25, 42, 43 Закону ( ст.50 Закону України «Про авторське право і суміжні права»). Згідно з вимогами ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 54 Конституції України громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв`язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України). Судом установлено, що позивач [PERSON] є суб`єктом авторського права, автором твору образотворчого мистецтва - Малюнок «[INFO]». Зображення містить як літерне позначення слова: «[INFO]», яке розміщене в жовтій стрічці внизу малюнка так і графічне зображення, що розміщене в верхній частині, над стрічкою. Графічне зображення містить малюнок: Козак в червоних шароварах і синій пасок який тримає за роги Тельця (Бика). Малюнок розміщений на жовтому фоні, що графічно показує Сонце . Стрічка оповиває колоски злаків, з яких будуть вироблятися пластівці. Авторське право засвідчене свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір, виданим Державною службою інтелектуальної власності України за № [NUMBER] від 05.07.2016. Позивачу належать виключні майнові права на твір, в тому числі і виключне право на надання дозволів на використання, переробку та будь-яке інше відтворення. Позивач не надавав відповідачам [PERSON] та [PERSON] прав на використання твору, в тому числі не надавав їм право на переробку та використання для реєстрації його в якості знаку для товарів і послуг № [NUMBER] від 25 березня 2015 року. Встановивши зазначені обставини, суд дійшов висновку про те, що наявні, передбачені ст.19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» підстави для визнання свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 25 березня 2015 року, недійсним, оскільки реєстрація спірного знаку була здійснена відповідачем з порушенням прав позивача. Згідно з ч. 1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст.81 ЦПК України) Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Верховний суд неодноразово наголошував на необхідність застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.04. 2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Також, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Судом встановлено відсутність будь-яких доказів на підтвердження обставин пов`язаних з витратами на професійну правову допомогу. З огляду вищевикладеного, вирішуючи питання розподілу судових витрат пов`язаних з розглядом справи, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача судового збору у розмірі 1881, 60 грн. в рівних частинах.

Outcome: approved