Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 30 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів») та [PERSON] було укладено договір позики № 73488677. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена\~ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~(п.п. 5.1. п. 5 договору позики), а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п.п. 5.1. п. 5 договору позики). Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mycredit.ua, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.\~641,\~644 ЦК України\~на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Укладення кредитного договору здійснено сторонами у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно\~Закону України «Про електронну комерцію». 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 44 від 21 лютого 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 73488677 від 30 вересня 2024 року в розмірі 25 604,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 8000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 420,00 грн, сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою 0,00 грн, сума заборгованості за пенею 15 984,00 грн, комісія за надання позики 1200 грн. Відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав та не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки первинних кредиторів, ні на рахунки позивача. А тому, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з відповідача заборгованість у вказаному вище розмірі та понесені судові витрати. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити в задоволені позову в частині стягнення суми заборгованості за відсотками - 420,00 грн, суми заборгованості за пенею - 15 984,00 грн, суми заборгованості за комісією - 1200,00 грн покликаючись на недійсність умов договору щодо вказаних нарахувань. Вважає, що такі умови суперечать ст. 3, 509, 627 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», які забороняють дискримінаційні та несправедливі умови договорів, а також п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. 24 листопада 2025 року представник позивача Ільїн А.Є. подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог та проведенні судового засідання за його відсутності. Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час, ісце та дату розгляду справи. Відповідач у поданій до суду 20 листопада 2025 року заяві судове засідання просив провести у його відсутності, врахувавши при винесенні рішення, наведені ним у відзиві аргументи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі 10 жовтня 2025 року - позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом установлено, що 30 вересня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 73488677, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 13726, за яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику грошові кошти на погоджених умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути суму грошових коштів та сплатити проценти в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1 Договору). Відповідно до п. 2.1-2.4 Договору сторони погодили суму позики 8000,00 грн, строком на 30 днів, дата повернення позики (останній день) 29 жовтня 2024 року, денна процентна ставка\~0,675%, процентна ставка за надстрокове користування позикою (її частиною) за день - 2,70 % в день; пеня % за день\~2,7 %; орієнтовна реальна річна процентна ставка\~918,52 %; орієнтовна загальна вартість позики 9 620,00 грн, комісія за надання позики від суми наданої позики 1200,00 грн. Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит, яка є додатками до вказаного вище договору, доведено до відома відповідача інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом. Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитами була доведена відповідачу в паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Також між сторонами договору факторингу було укладено додаткову угоду №2 від 28 липня 2021 року, додаткову угоду №7 від 13 червня 2022 року, додаткову угоду №48 від 21 лютого 2025 року, здійснено продаж права вимоги згідно Реєстру боржників № 44 від 21 лютого 2025 року, про що також було складено акт прийому передачі реєстру боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 44 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики № 73488677 на загальну суму 25 604,00 грн. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором № 73488677 від 30 вересня 2024 року станом на 31 липня 2025 року складає 25 604,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 8000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 420,00 грн, сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою 0,00 грн, сума заборгованості за пенею 15 984,00 грн, комісія за надання позики 1200 грн. Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань і непогашення заборгованості за кредитними договорами та договорами позики, що є порушенням його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Застосовані норми права Згідно п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~203\~ЦК\~України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 205\~ЦК\~України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.\~626\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Статтею 638\~ЦК\~України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст.\~639\~ЦК\~України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12\~цього\~Закону (ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст.\~11\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530\~ЦК\~України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.\~1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.\~512\~ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст.\~1077\~ЦК\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст.\~1078\~ЦК\~України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі\~ст. 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Мотиви та висновки суду З наданих та досліджених судом доказів убачається, що відповідач 30 вересня 2024 року уклав договір позики з первісним кредитором у електронній формі, за яким отримав грошові кошти у кредит, користувався ними, однак у строки встановлені договором їх не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за ним, яка на підставі договору факторингу була відступлена позивачу. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, що призвело до виникнення заборгованості, суд, зважаючи на те, що позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти, проценти та комісію, на що він розраховував при укладенні означеного попередньо договору, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики в частині заборгованості за основною сумою боргу, процентами та комісією, що становить 9\~620,00 грн. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо порушення відповідачем умов договору та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. Прийшовши такого висновку, суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем за вказаними вище складовими не погашена та розмір такої заборгованості наведеними у відзиві аргументами не спростований. Що стосується заборгованості за пенею, яка нарахована по договору позики в розмірі 15 984,00 грн, тосуд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IXта\~набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до ст.\~4\~ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанова від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Указом Президента\~України №64/2022\~від 24\~лютого 2022\~року «Про\~введення воєнного\~стану в\~Україні» з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищевикладене та положення\~ЦК України\~як основного акту цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею в розмірі 15\~984,00\~грн грн\~є необґрунтованими і до задоволення не підлягають. Розподіл судових витрат Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки на користь позивача підлягає стягненню 9\~620,00 грн кредитної заборгованості, що є 37,57% від суми пред`явленого позову (25\~604,00 грн), то позивачу слід компенсувати за рахунок відповідача судовий збір у розмірі 1137,62 грн (3028 х 37,57%), сплачений банком за подання позовної заяви.

Outcome: partial