Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Заявник [PERSON] , заінтересована особа: Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області звернулася до суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, та просить суд: встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом ААН №927717 від 02.03.1999 року про спадкування нерухомого майна після смерті [PERSON] . Стислий виклад позиції заявника Заявник обґрунтовує свою заяву наступним, на теперішній час заявник [PERSON] є переселенцем, і тому мешкає за адресою [ADDRESS] . Особистий будинок заявниці розташований в місці активних бойових дій, які ведуться військовими російської федерації. Для реєстрації права власності на частину будинку, яку заявниця у свій час успадкувала за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , вона віддала відповідні документи, проте право власності у державного реєстратора на вказане нерухоме майно не зареєструвала за наступних обставин. Дошлюбне прізвище заявниці « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] . 05 березня 1983 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] . Після укладення першого шлюбу вона взяла прізвище чоловіка - « [PERSON] », про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. 20 березня 1987 року шлюб був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] . 20.07.1991 року між заявницею та [PERSON] був укладений шлюб, після укладення якого вона взяла прізвище чоловіка - « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] . [INFO] чоловік заявниці [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] . 17 грудня 2002 року вона уклала шлюб з [PERSON] , після укладення якого взяла прізвище « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про одруження [NUMBER] . 09 січня 1998 року, коли у заявниці було прізвище « [PERSON] », вона прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом ААН №927717. Нажаль, внаслідок граматичної помилки у написанні її імені, у свідоцтві було написано « [PERSON] » замість вірного написання « [PERSON] ». Те, що по-батькові заявниці у свідоцтві вказано невірно, випливає з того, що у всіх наявних документах на її ім`я воно значиться як « [PERSON] », тим більше, що таке його написання відповідає правилам української мови. Після переїзду за місцем фактичного мешкання заявниці, вона звернулась до державного реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області із заявою про реєстрацію належного їй нерухомого майна і надала правовстановлюючі документи, зокрема свідоцтво про право на спадщину за законом ААН №927717 про спадкування майна після смерті [PERSON] , проте 08 жовтня 2025 року вона отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №81236659 за підписом державного реєстратора прав на нерухоме майно Карпеєвої Г.В., у якому було зазначено, що вона встановила наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: - подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: під час розгляду заяви встановлено, що в свідоцтві про право на спадщину по-батькові заявниці внесено з помилкою [PERSON] замість вірного [PERSON] . Встановлена помилка виключає можливість проведення державної реєстрації права власності. Зазначені обставини змусили заявницю звернутися із даною заявою до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Процесуальні дії у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2025 року відкрито провадження у цивільній справі. 28.10.2025 року та 29.10.2025 року представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Пухкан Л.В. подала до суду відзив, відповідно до якого просила в задоволенні заявлених вимог [PERSON] відмовити з підстав викладених у відзиві. 01.12.2025 року заявник [PERSON] подала до суду заперечення на відзив. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. У судове засідання представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Пухкан Л.В. не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі та прийняти законне та обґрунтоване рішення. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, нормативно-правове обґрунтування Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Заявник [PERSON] на теперішній час є переселенцем, і тому мешкає за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №196 від 26.09.2025 року, яка видана КП «ЖЕО №1» /а.с.6-8/ Особистий будинок заявниці розташований в місці активних бойових дій, які ведуться військовими російської федерації. Для реєстрації права власності на частину будинку, яку заявниця у свій час успадкувала за законом після смерті чоловіка [PERSON] , вона віддала відповідні документи, проте право власності у державного реєстратора на вказане нерухоме майно не зареєструвала за наступних обставин. Дошлюбне прізвище заявниці « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] /а.с.10/. 05 березня 1983 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] . Після укладення першого шлюбу вона взяла прізвище чоловіка - « [PERSON] », про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00011642358 /а.с.11/. 20 березня 1987 року шлюб був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] /а.с.12/. 20.07.1991 року між заявницею та [PERSON] був укладений шлюб, після укладення якого вона взяла прізвище чоловіка - « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] /а.с.13/. [INFO] чоловік заявниці [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] /а.с.14/. 17 грудня 2002 року вона уклала шлюб з [PERSON] , після укладення якого взяла прізвище « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про одруження [NUMBER] /а.с.15/. 09 січня 1998 року, коли у заявниці було прізвище « [PERSON] », вона прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом ААН №927717 /а.с.16/. Внаслідок граматичної помилки у написанні імені заявниці, у свідоцтві було написано « [PERSON] » замість вірного написання « [PERSON] ». Те, що по-батькові заявниці у свідоцтві вказано невірно, випливає з того, що у всіх наявних документах на її ім`я воно значиться як « [PERSON] », тим більше, що таке його написання відповідає правилам української мови. Після переїзду за місцем фактичного мешкання заявниці, вона звернулась до державного реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області із заявою про реєстрацію належного їй нерухомого майна і надала правовстановлюючі документи, зокрема свідоцтво про право на спадщину за законом ААН №927717 про спадкування майна після смерті [PERSON] , проте 08 жовтня 2025 року вона отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №81236659 за підписом державного реєстратора прав на нерухоме майно Карпеєвої Г.В., у якому було зазначено, що вона встановила наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: - подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: під час розгляду заяви встановлено, що в свідоцтві про право на спадщину по-батькові заявниці внесено з помилкою [PERSON] замість вірного [PERSON] . Встановлена помилка виключає можливість проведення державної реєстрації права власності /а.с.18/. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтва про право на спадщину за законом ААН №927717 від 02.03.1999 року про спадкування нерухомого майна після смерті [PERSON] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для проведення дій юридичного характеру, зокрема оформлення спадкових прав. Тому, з метою уникнення порушення прав заявника, реалізація яких залежить від доведеності факту належності правовстановлюючого документу, суд приходить до переконання про необхідність встановлення цього факту судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved