Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 47215,38 грн., посилаючись на те, що 09.02.2015 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №26259039020099, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 16400 грн.. 26.09.2016 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №100714241601, за яким відповідачу надано у розмірі 6914.18 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем складає: по кредитному договору від 09.02.2015 № 26259039020099 - 37622.78 грн., з яких: 16153.77 грн. заборгованість за кредитом; 21469.01 грн. заборгованість процентами. По кредитному договору від 26.09.2016 № 100714241601 загальний розмір заборгованості складає 9592.60 грн., з яких: 4297.44 грн. заборгованість за кредитом; 3555.88 грн. заборгованість процентами; 1739.28 грн. заборгованість за комісією. Просить суд стягнути з відповідача загальну сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам у розмірі 47215,38 гривень. 29.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги визнає частково: по кредитному договору №26259039020099 від 09.02.2015 р. в розмірі основного платежу 13500 грн., по кредитному договору №100714241601 від 26.09.2016 року в розмірі основного платежу 547 грн., в задоволені інших позовних вимог просить відмовити. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що їй на підставі кредитного договору №26259039020099 від 09.02.2015 р. була відкрита кредитна картка із сумою кредитного ліміту у розмірі 5000 грн.. в подальшому сума кредитного ліміту банком була збільшена до 13500 грн.. За кредитною карткою відповідачкою щомісячно починаючи з вересня 2015 року здійснювалася виплата відсотків за кредитом. Таким чином, відповідачка вважає, що несплачена сума основного платежу по кредитному договору №26259039020099 від 02.09.2015 р. складає суму заборгованості по основному платежу кредиту, а саме 13500 грн.. Окрім того, відповідачка зазначає, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 26.09.2016 року за заявою анкетою на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, їй, на підставі кредитного договору №100714241601 від 26.09.2016 р. банком було перераховано на відкриту кредитну картку кредит у розмірі 5586 грн. Відповідачка стверджує, що починаючи з листопада 2016 року сплатила 5039 грн. за кредитним договором №100714241601 від 26.09.2016 р.. Крім того, відповідачка зазначає, що останній платіж по кредитному договору №100714241601 від 26.09.2015 р. був здійснений 16.08.2017, відповідно несплачена заборгованість є з 16.08.2017 року, а тому вважає, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за кредитним договором №100714241601 від 26.09.2016 р. заявлені позивачем з порушенням строку давності. В судове засідання представник позивача АТ «Перший Український Міжнарожний Банк» не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте від неї надійшла заяву у якій вона просить розглянути справи без її участі. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 02.09.2015 [PERSON] підписано пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО). Відповідно до пропозиції, відповідач пропонував Філії ПУМБ в м. Київ, яка діє від імені ПАТ «ПУМБ» укласти з ним договір карткового рахунку та в рамках якого відкрити картковий рахунок на його ім`я; відпустити на його ім`я платіжну картку міжнародної платіжної системи MasterCard; з огляду на його фінансовий стан та кредитну історію встановити на момент укладання або протягом дії карткового рахунку Ліміт Овердрафту та строк користування Овердрафтом в межах максимально погодженої суми, яка не перевищує 50000 грн.. Відповідно до ч. 2 Договору карткового рахунку №26259039020099 ліміт овердрафту складає 5000 грн., строк користування овердрафтом (в місяцях 60). Вказана пропозиція підписана відповідачем шляхом накладення власноручного підпису. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти в обсязі, обумовленому договором. Окрім того, позивач посилається на збільшення кредитного ліміту за платіжною картою, яка надана відповідачу, надаючи довідку АТ «ПУМБ» про збільшення кредитного ліміту до договору № 26259039020099 від 02.09.2015 (02.09.2015 кредитний ліміт збільшено до 5000 грн, 03.02.2016 - до 7500 грн., 11.05.2016 - до 10500 грн, 03.08.2016 13500 грн.). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 26259039020099 від 02.09.2015, заборгованість відповідача становить 37622,78 грн, з яких: 16153,77 грн - заборгованість за кредитом, 21469,01 грн. - заборгованість за відсотками. Судом встановлено, між АТ «ПУМБ» та [PERSON] підписано заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО) № 100714241601 від 26 вересня 2016 року. Відповідно до заяви, відповідач беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджуюсь, що можу обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладання Договору страхування , підписанням цієї заяви підтвердив згоду на укладання Договору страхування. Відповідно до умови Заяви [PERSON] надано споживчий кредит у сумі 6914,18 грн, в т.ч. на споживчі цілі 5686 грн., в т.ч. для оплати договору страхування 1228,18 грн., із наступними умовами: розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,90%, розмір процентної ставки 16.00, строк кредитування 24 місяці. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти в обсязі, обумовленому договором №100714241601 від 26.09.2016 року, що підтверджується платіжною інструкцією №TR.16867683.30857.8810 від 26.09.2016 р.. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №100714241601 від 26.09.2016 року, заборгованість [PERSON] складає 9592,60 грн, з яких: 4297,44 грн - заборгованість за кредитом, 3555,88 - заборгованість за процентами, 1739,28 грн. заборгованість по комісії. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Щодо даних відповідача щодо спливу строків позовної давності суд зазначає наступне. З наданих до суду відповідачкою платіжних квитанцій по сплаті заборгованості за кредитними договорами неможливо встановити дані щодо розміру сплаченої заборгованості, призначенння платежу, дату здійснення платежу. Крім того, розрахунок заборгованості [PERSON] перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №26259039020099 від 09.02.2015 станом на 04.02.2025 містить дані щодо фактичної сплати відповідачкою заборгованості за тілом кредиту та фактично нарахованими відсотками за користування кредитом, разом з тим, сума заборгованості за кредитним договором №26259039020099 від 09.02.2015 становить 37622,78 грн., з яких 16153,77 грн. заборгованість за сумою кредиту, 21469,01 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до здійсненого АТ «Перший Український Міжнародний Банк» розрахунку за кредитним договором №26259039020099 від 09.02.2015 року останній платіж по сплаті боргу відповідачем здійснений 31.08.2017 року. Розрахунок заборгованості [PERSON] перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №100714241601 від 26.09.2016 року станом на 04.02.2025 р. містить дані щодо фактичної сплати відповідачкою заборгованості за тілом кредиту та фактично нарахованими відсотками за користування кредитом, разом з тим, сума заборгованості за кредитним договором №100714241601 від 26.09.2016 року становить 9592,60 грн., з яких 4297,44 грн. заборгованість за сумою кредиту, 3555,88 грн. заборгованість за відсотками, 1739,28 грн. заборгованість по комісії. Відповідно до здійсненого АТ «Перший Український Міжнародний Банк» розрахунку за кредитним договором №100714241601 від 26.09.2016 року останній платіж по сплаті боргу відповідачем здійснений 26.07.2017 року. Так, відповідно до ст. ст. 256, 257, 258, 259, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 264 того ж ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Окрім того, 11.03.2020 постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211 впроваджено дію карантину на території України. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України були продовжені на строк дії такого карантину (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Також 24.02.2022 Законом України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії (п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). У цей же строк позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від сплати неустойки (штрафи, пені) нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, які підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 01 липня 2023 завершено дію карантину (постанова КМУ №651 від 27.06.2023). Однак строки стягнення заборгованості по кредитах, які настали в період з 11.03.2020 продовжуються до закінчення дії воєнного стану в Україні та тридцятиденний строк після його припинення або скасування.\~ Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, №22083/93, №22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), №66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Європейський суд з прав людини зауважив, що відмова національного суду обґрунтувати причину відхилення заперечення стосовно спливу позовної давності є порушенням статті 6 Конвенції. Встановлена законом позовна давність була важливим аргументом, вказаним компанією-заявником в ході судового розгляду. Якби він був прийнятий, то це, можливо, могло призвести до відмови в позові. Проте, суд не навів ніяких обґрунтованих причин для неприйняття до уваги цього важливого аргументу (GRAFESCOLO S.R.L. v. THE REPUBLIC OF MOLDOVA, 36157/08, § 22, 23, від 22 липня 2014 року). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 ЦК України). Тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Аналогічний по суті висновок зроблено в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі №6-1996цс16. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі №161/15679/15-ц (провадження №61-765св18) міститься висновок по застосуванню частини першої статті 264 ЦК України та вказано, що з тлумачення цієї норми слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). При цьому не виключається й випадку коли переривання перебігу позовної давності буде відбуватися внаслідок визнання боргу, що здійснюється іншими суб`єктами, якщо на це була виражена воля боржника. Тобто коли боржник виражає свою згодою чи уповноважує на це відповідного іншого суб`єкта». У постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі №3-269гс16 зроблено висновок, що «до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу;\~часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій». У постановіВерховного СудуУкраїни від08листопада 2017року усправі №6-2891цс16вказано,що «відповіднодо частинпершої,третьої статті264ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою». Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають. На підставі частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням процесуальних вимог щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року в справі №554/9126/20 (провадження №61-13760сво21)). Відповідач здійснений останній платіж за кредитним договором №26259039020099 від 09.02.2015 року 31.08.2017 року, а за кредитним договором №100714241601 від 26.09.2016 року останній платіж по сплаті боргу відповідачем здійснений 26.07.2017 року, тобто відповідач частково сплатив суму боргу, що свідчить про визнання боргу або обов`язку щодо сплати заборгованості за кредитом. При цьому, із позовом банк звернувся до суду 28 травня 2025 року, тобто в межах строку позовної давності, тому в даній справі відсутні підстави для застосування строку позовної давності. Крім того, щодо стягнення з відповідача заборгованості по копісії суд зазначає наступне. Віповідно до розрухунку заборгованості за кредитним договором №100714241601 від 26.09.2016 року загальна заборгованість відповідачки становить 9592,60 грн., з яких 4297,44 грн. заборгованість за сумою кредиту, 3555,88 грн. заборгованість за відсотками, 1739,28 грн. заборгованість по комісії. У постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 Верховний Суд визначив, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послугу, яку вчиняє банк з метою встановлення, зміни правовідносин, а саме: укладення кредитного договору, внесення змін до нього. Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, оскільки, відповідачем не вживаються заходи щодо добровільного погашення суми кредитної заборгованості відповідно до кредитного договору №100714241601 від 26.09.2016 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 4297,44 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту (за виключенням суми комісії), та нарахованими відсотками у розмірі 3555,88 грн., що в загальній сумі становить 7853,32 грн. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення частково. Крім того, позивач ставить питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2332,77 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial