Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~20.11.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява, в якій позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити їх розмір, зокрема: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.08.2020 у справі № 953/21501/19 задоволені позовні вимоги [PERSON] до відповідача про стягнення аліментів. З [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1300,00 грн щомісячно, починаючи з 30.10.2019 до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що матеріальне становище відповідача значно покращилось, станом на листопад 2025 року він є військовослужбовцем, а тому повинен належним чином виконувати свій батьківський обов`язок зі сплати аліментів на утримання сина. Матеріальне становище позивача не змінилось, коштів на утримання дітей не вистачає, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з даною позовною заявою про зміну розміру та способу стягнення аліментів. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася. Відповідач в судовому засіданні відразу не визнав заявлені позовні вимоги, обґрунтовуючи це тим, що заявлений до стягнення розмір аліментів є значним. Окрім того, зазначив, що бере активну участь в утриманні сина, надаючи останньому додатково грошові кошти. Підтвердив, що дійсно наразі проходить військову службу. Водночас, відповідач згодом визнав позовні вимоги в повному обсязі. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] - його батьком є відповідач у справі - [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . [PERSON] зареєстрований за тією ж адресою, що і позивачка, а саме: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2020 року у справі № 953/21501/19 зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1300,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1300,00 грн щомісячно до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд зауважує, ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають дитини, на його утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими. Враховуючи, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дитини, суд вважає, що виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну способу їх стягнення та, відповідно, збільшення їх розміру. Відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатний забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і своїх дітей. Заперечуючи проти доводів позивачки, [PERSON] не надав доказів, які б спростовували ці доводи, хоча це є його процесуальним обов`язком; даних щодо розміру своїх доходів не надав; підтвердив, що на разі є військовослужбовцем та отримує відповідне грошове забезпечення. Зважаючи на викладене, суд вважає, заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) обґрунтованим та таким, що відповідатиме інтересам дитини, забезпечить виконання обов`язку відповідача щодо дотримання права дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, покриватиме частину витрат на його утримання і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а також забезпечить реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до частин першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). За таких обставин позивачка у справі звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення судового збору з відповідача.

Outcome: partial