Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

У вересні 2025р. позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 січня 2025 р. в м .Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля « Volkswagen Touareg», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та колісного транспортного засобу « Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.03.2025 року, справа №369/2225/25, винним у вищевказаній ДТП за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано водія колісного транспортного засобу марки Volkswagen Touareg», державний реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] . Позивач зазначив, що згідно відповіді НПУ та даних ЄЦБД МТСБУ на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Колісний транспортний засіб марки « Renault Logan», державний номерний знак [NUMBER] на дату ДТП забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №225772298. У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником вищевказаного автомобіля є ТОВ «Ланагропрод» Оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог статті 45 та статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілий ТОВ «Ланагропрод» звернулось до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. За результатами звернення потерпілого та розгляду його заяви позивачем було відкрито регресну справу 115220. Позивач зазначає, що було складено Звіт про оцінку транспортного засобу - легкового автомобіля Renault Logan, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 172 510,40 грн. У позовній заяві позивач вказує, що відповідно до наказу від 27 березня 2025р. про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБ було прийнято рішення про відшкодування шкоди потерпілому ТОВ «Ланагропрод» в загальному розмірі 127 888,14 грн. Для визначення розміру шкоди позивачем були понесені додаткові витрати у розмірі 5 347,52 грн. Посилаючись на те, що МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та відповідно до ст.ст.1166, 1188, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України та п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право регресної вимоги до винуватця ДТП, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить у судовому порядку стягнути на свою користь з відповідача 127 888,14 грн. відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаної з регламентної виплатою, а також вартість послуг експерта у розмірі 5 347,52 грн. та 3028,00 грн. судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив судове засідання провести за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідач, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористався. У судове засідання, призначене на 12.12.2025 року [PERSON] повторно не з`явився. Суд вважає, що по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 31 січня 2025р. о 19год. 00 хв. [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме: керуючи транспортним засобом Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] , по автодорозі М-06 32 км. 850м., не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Logan», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/2225/25 від 14 березня 2025р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові від 11 грудня 2019р. у справі №320/4938/17 Верховний Суд наголосив, що преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники, не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Отже, постановою Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2025р. доводиться вина відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність на момент ДТП [PERSON] застрахована не була, власник пошкодженого автомобіля « Renault Logan», д.н.з. [NUMBER] ТОВ «Ланагропрод» звернулася до позивача із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку з пошкодженням автомобіля Renault Logan. За результатами звернення потерпілого та розгляду його заяви позивачем МТСБ було відкрито регресну справу №115220. Відповідно до п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв станом на момент подій по справі, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Зважаючи на те, що цивільно правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, у МТСБ виник обов`язок відшкодувати потерпілому заподіяну відповідачем шкоду. 27 лютого 2025р. працівником ТОВ «ЕАК Довіра» було оглянуто пошкоджений транспортний засіб, про що складений відповідний протокол як додаток до звіту. 04 березня 2025р. ТОВ «ЕАК Довіра» було складено Звіт №20833 про оцінку транспортного засобу - легкового автомобіля « Renault Logan», відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Logan в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ на запасні частини і матеріали складає 172 510,40 грн. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на день виплати), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного Фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата та розміру, заподіяних внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних витрат. Позивач на виконання вимог ст. 41 Закону, на підставі довідки №1 від 26.03.2025 та Наказу від 27.03.2025 р. про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілій особі в загальному розмірі 127 888,14 грн. Для визначення розміру шкоди позивачем були понесені додаткові витрати у розмірі 5 347,52грн. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням оплати послуг з проведення експертизи, які підлягають відшкодуванню позивачу, складає 133 235,66 грн. У зв`язку з невідшкодуванням збитків відповідачем в добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом, та його права підлягають захисту судовим рішенням. Так, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону, в редакції, який діяв на момент виплати страхового відшкодування, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, визначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально. За загальним правилом, закріпленим ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Така особа відповідно до приписів ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка її завдала, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Після сплати страхового відшкодування МТСБУ має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 32 названого Закону). Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові №910/17324/19 від 12.10.2021 зазначає, що суб`єкт, до якого МТСБУ може заявити регресний позов на підставі підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону №1961-IV, є чітко визначеним. Коли МТСБУ виплатило відшкодування через те, що шкоду заподіяв транспортний засіб, власник (водій) якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (тобто, коли зробило виплату на підставі підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 Закону №1961-IV), воно набуває право на регресний позов на підставі підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону №1961-IV до власника чи водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, бо саме він відповідальний за невиконання обов`язку зі страхування своєї цивільно-правової відповідальності. За таких обставин, на підставі ст. 1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] повинен нести відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування перед позивачем, а відтак з нього підлягають стягненню на користь позивача 127 888,14 грн. регламентної виплати та 5347,52 грн. вартості послуг експертного дослідження, а всього 133 235,66 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 3028,00 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved