Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

29 квітня 2025 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Чернігівської обласної ради, Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, в якому просить стягнути з обох відповідачів на свою користь невиплачену заробітну плату за період з 16.07.2024 по 13.03.2025 у розмірі 144000 грн., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Обґрунтовано позов тим, що позивач з 06 грудня 2021 року працював на посаді виконуючого обов`язки начальника Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради. У зв`язку із мобілізацією до лав Збройних Сил України [PERSON] було увільнено від роботи. 26 березня 2024 року наказом ТВО командира військової частини [NUMBER] позивача звільнено з військової служби. Одночасно зі звільнення з військової служби при медичному обстежені у [PERSON] було виявлено онкологічне захворювання, у зв`язку із чим у період з березня 2024 року по липень 2024 року він проходив лікування, в тому числі хірургічне втручання та курс хіміотерапії. 15 липня 2024 року позивач офіційно звернувся до Управління комунального майна Чернігівської обласної ради із заявою про поновлення його на робочому місці. Відповідач Чернігівська обласна рада відмовився поновлювати його на посаді в.о. начальника КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2024 року у справі № 750/11827/24 позов [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 березня 2025 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2024 року змінено, зобов`язано Чернігівську обласну раду допустити [PERSON] до виконання обов`язків начальника КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради й видати розпорядження про допуск його до виконання цих обов`язків з дня видачі такого розпорядження. 13 березня 2025 року голова Чернігівської обласної ради видала розпорядження № 56 «про допуск [PERSON] до виконання обов`язків начальника КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради з 14 березня 2025 року. У подальшому, з 18.03.2025 по 26.03.2025 позивач перебував на лікарняному. 27 березня 2025 року позивача ознайомили з розпорядженням голови Чернігівської обласної ради від 18 березня 2025 року № 65 «про звільнення [PERSON] , виконуючого обов`язки начальника КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору з 18 березня 2025 року. 18 квітня 2025 року КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради перерахувало на картковий рахунок позивача заробітну плату за березень 2025 року у розмірі 10429 грн. 87 коп. За період з 16.07.2024 по 13.03.2025 відповідачі не нарахували та не виплатили позивачу заробітну плату у розмірі 144000 грн., у зв`язку із чим він звернувся до суду із даним позовом. Вказану справу було визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова [PERSON] . Ухвалою Деснянського\~районного суду\~м.\~Чернігова у\~складі судді\~ [PERSON] \~від 02\~травня 2025\~року прийнято\~позовну заяву\~до розгляду\~та відкрито\~провадження у\~справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, визначено учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи. Представник Чернігівської обласної ради засобами поштового зв`язку надіслала до суду відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позов є безпідставним та необґрунтованим. Також представник відповідача надіслала до суду клопотання, в якому просила справу розглядати за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 червня 2025 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, по справі призначено судове засідання на 22.08.2025. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 07.08.2025 та на підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2025 № 6 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 вересня 2025 року дану справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Рахманкуловій І.П. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 04 грудня 2025 року представник КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради через систему «Електронний суд» надіслала до суду письмові пояснення, зазначивши, що підприємство вимоги позивача вважає безпідставними та необґрунтованими. Так, відповідно до ст.1 Закону України Про оплату праці, ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Тобто заробітна плата виплачується саме за виконану роботу. Відсторонення від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноваженого на це компетентного органу з підстав, передбачених законом. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством. Оскільки позивач на підприємстві у зазначений вище період не з`являвся, трудових функцій не виконував, а отже за даних обставин вимога про стягнення з підприємства заробітної плати у розмірі 144 000 грн є безпідставною. Крім того, у період з 16.07.2024 по 13.03.2025 виконання обов`язків начальника КП Чернігівське МБТІ здійснював на підставі відповідного розпорядження голови Чернігівської обласної ради та укладеного контракту [PERSON] , про що зазначає і позивач у своєму позові, та відповідно отримував заробітну плату за фактично виконану ним роботу. У разі стягнення з підприємства на користь позивача заробітної плати у розмірі 144000 грн, це призведе до подвійної виплати заробітної плати за однією і тією ж посадою та до негативних матеріальних наслідків для підприємства. Розпорядженням голови Чернігівської обласної ради від 18 березня 2025 року за №65, у зв`язку із закінченням строку дії контракту з виконуючим обов`язки керівника комунального підприємства Чернігівської обласної ради від 9 грудня 2021 року, звільнено [PERSON] , виконуючого обов`язки начальника комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради із займаної посади 18 березня 2025 року, відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України. Позивач 18.03.2025 був відсутній на роботі, вимога про розрахунок від позивача до КП «Чернігівське МБТІ» не надходила, а тому 18.04.2025 підприємством самостійно виплачені всі суми, що належать позивачу від підприємства, а тому просила відмовити у задоволенні позову повністю. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представники відповідача Чернігівської обласної ради у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача - КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради в судовому засіданні просила відмовити позивачу у задоволенні позову через безпідставність його вимог. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Розпорядженням голови Чернігівської обласної\~ради від\~06\~грудня 2021\~року №\~308\~ [PERSON] \~призначений виконуючим\~обов`язки начальника\~Комунального підприємства\~«Чернігівське міжміське\~бюро технічної\~інвентаризації» Чернігівської\~обласної ради з 09 грудня 2021 року до призначення керівника підприємства у встановленому порядку. На виконання зазначеного розпорядження між Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради, як органом управління підприємством, яке діяло від імені Чернігівської обласної ради, та [PERSON] було укладено контракт з виконуючим обов`язки керівника Комунального підприємства Чернігівської обласної ради від 09 грудня 2021 року на строк до призначення керівника в установленому порядку. Згідно наказу № 1-О [PERSON] було увільнено від роботи з 01 березня 2022 року у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по строковій частині) № 48 від 01 березня 2022 року. У подальшому, згідно наказу № 31 від 15 лютого 2023 року, виконуючим обов`язки начальника КП «ЧМБТІ» призначено [PERSON] , якого звільнено із займаної посади 26.04.2023 за угодою сторін згідно розпорядження від 25.04.2023 №95 (а.с.57, 58) Відповідно до розпорядження Чернігівської обласної ради від 24 травня 2023 року № 117 виконуючим обов`язки начальника КП «ЧМБТІ» призначено [PERSON] на період відсутності [PERSON] . Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по строковій частині) від 26 березня 2024 року № 98 позивача звільнено у запас та з 26 березня 2024 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Згідно копії військового квитка серії [NUMBER] , [PERSON] перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 01 березня 2022 року по 26 березня 2024 року. Вказані обставини встановлені рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.10.2024 у справі №750/11827/24, яке змінено постановою Чернігівського апеляційного суду від 10.03.2025 (а.с.13-20) Зокрема, вказаною постановою від 10.03.2025 Чернігівський апеляційний суд змінив рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.10.2024, зобов`язав Чернігівську обласну раду допустити [PERSON] до виконання обов`язків начальника Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради й видати розпорядження про допуск його до виконання цих обов`язків з дня видачі такого розпорядження. Змінюючи рішення суду першої інстанції, Чернігівський апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається тільки у випадках, передбачених законодавством, зокрема у тих, що наведено в ч. 1 ст.46 КЗпП України. Ні в цій, ні в будь якій іншій нормі права, що регулює спірні правовідносини, не передбачено право роботодавця не допускати працівника до роботи з мотивів ненадання ним документів щодо відсутності його на робочому місці у минулому. Тому місцевий суд дійшов правильного висновку, що роботодавець протиправно не допускає позивача до роботи. Разом з тим, незважаючи на протиправність недопуску відповідачем позивача до виконання трудових обов`язків з 16.07.2024, за змістом ст.21, 22 і 46 КЗпП України допущення позивача до роботи може бути вчинене лише на майбутнє (на перспективу), а не ретроспективно, як то вирішив суд І інстанції (що ні юридично, ні технічно неможливо), зобов`язавши відповідача прийняти рішення по заяві відповідача про повернення його до роботи з 16.07.2024. Отож оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом зобов`язання відповідача допустити позивача до виконання обов`язків начальника КП «Чернігівське МБТІ» й видати розпорядження про допуск його до виконання цих обов`язків з дня видачі такого розпорядження. На виконання судового рішення головою Чернігівської обласної ради 13.03.2025 видано розпорядження №58, яким допущено [PERSON] до виконання обов`язків начальника комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради з 14 березня 2025 року. Пунктом 2 цього розпорядження звільнено із займаної посади [PERSON] 13.03.2025, у зв`язку із закінченням строку трудового договору, відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України (а.с.11) Розпорядженням голови Чернігівської обласної ради від 18 березня 2025 року за №65, у зв`язку із закінченням строку дії контракту з виконуючим обов`язки керівника комунального підприємства Чернігівської обласної ради від 9 грудня 2021 року, звільнено [PERSON] , виконуючого обов`язки начальника комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради із займаної посади 18 березня 2025 року, відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України (а.с.12) Випискою по рахунку АТ «ПУМБ» від 23.04.2025 підтверджено зарахування на рахунок [PERSON] кінцевого розрахунку зарплата за березень 2025 року при звільненні у сумі 10429 грн. 87 коп. (а.с. 23) Відповідно до статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~від 04\~листопада 1950\~року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою\~статті 8\~Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці», ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Таким чином, заробітна плата виплачується саме за виконану роботу. Відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством (частина перша статті 46 КЗпП України). За своєю правовою природою відсторонення від роботи є тимчасовою забороною роботодавця на виконання працівником його трудових обов`язків. Відсторонення від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноваженого на це компетентного органу з підстав, передбачених законом. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством. Таким чином, враховуючи, що позивач у вказаний у позовній заяві проміжок часу з 16.07.2024 по 13.03.2025 трудових функцій не виконував, виконуючим обов`язки начальника КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» на час відсутності основного працівника згідно розпорядження голови Чернігівської обласної ради та укладеного контракту був призначений [PERSON] , який і отримував заробітну плату за цей період, а тому вимога про стягнення з підприємства на користь позивача заробітної плати у розмірі 144 000 грн є необгрунтованою. Отже, вимога позивача про стягнення на його користь заробітної плати за період з 16.07.2024 по 13.03.2025 в сумі 144000 грн. є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає. Позивач також заявив вимогу про стягнення з відповідачів на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку, вважаючи, що відповідач не розрахувався з ним у повному обсязі по заробітній платі за період з 16.07.2024 по 13.03.2025. Згідно з вимогами статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розпорядженням голови Чернігівської обласної ради від 18 березня 2025 року за №65, у зв`язку із закінченням строку дії контракту з виконуючим обов`язки керівника комунального підприємства Чернігівської обласної ради від 9 грудня 2021 року, звільнено [PERSON] , виконуючого обов`язки начальника комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради із займаної посади 18 березня 2025 року, відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України. На виконання розпорядження № 65 від 18.03.2025, Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради в установленому порядку здійснено заходи щодо ознайомлення позивача з розпорядженням № 65, видачі трудової книжки з копією розпорядження про звільнення і ініціювання остаточного розрахунку із звільненим працівником: складено акт про відсутність позивача на робочому місці від 18.03.2025; супровідним листом від 18.03.2025 № 01-191 направлено копію розпорядження № 65 позивачу за зареєстрованим місцем проживання та надіслано поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки; листом від 19.03.2025 №01 193 доручено начальнику КП «Чернігівське МБТІ» Нітченку С.В. забезпечити вжиття всіх необхідних заходів щодо виплати всіх сум, що належать позивачу від підприємства. Матеріалами справи підтверджено, що позивач 18.03.2025 був відсутній на роботі, вимога про розрахунок від позивача до КП «Чернігівське МБТІ» не надходила, а тому 18.04.2025 підприємством самостійно виплачені всі суми, що належать позивачу від підприємства за фактично відпрацьований час. Оскільки суд не знайшов підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за період з 16.07.2024 по 13.03.2025, так як позивач в цей період фактично не працював, а вимога про стягнення середнього заробітку є похідною від основної вимоги, а тому також не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed