Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~1.Описова частина 24 липня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця, визнання об`єктом спільної сумісної власності квартири та поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в період перебування позивача у шлюбі з [PERSON] її мати [PERSON] набула у власність квартиру за адресою [ADDRESS] (далі - спірна квартира) на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2014 р. Покупцем за вказаним договором виступила [PERSON] , однак фактичними покупцями був позивач та його на той час дружина [PERSON] . Оформити на себе квартиру позивач не мав можливості через існування майнових спорів між ним та колишньою дружиною [PERSON] , у шлюбі з якою позивач перебував до укладення шлюбу з [PERSON] . Між [PERSON] та позивачем була досягнута домовленість про переоформлення власності на спірну квартиру на позивача та [PERSON] , у рівних частках, проте [PERSON] зазначену домовленість не виконала. Придбання [PERSON] вказаної квартири відбулось за спільні кошти позивача та [PERSON] , оплата половини вартості квартири в розмірі 23\~000 доларів США та послуги з оформлення договору здійснено за рахунок належних позивачу коштів. Кошти для покупки квартири позивач брав із власних заощаджень, оскільки працював лікарем у медичних установах МЦ "МедГарант", КНП "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер", у тому числі на керівних посадах, тому мав стабільний дохід. Вказував, що саме позивач домовлявся з продавцями квартири та передавав їм кошти. Відповідно до договору від 08.07.2014р. продажу квартири вчинено за 487 200 грн., а на даний час її риноква вартість складає за результатами оцінки 1 905 00 грн. Після придбання квартири позивач щорічно за власний рахунок проводив ремонт та придбавав побутову техніку, меблі. У вказаних витратах [PERSON] не брала участь, оскільки отримува мінімальну заробітну плату. [PERSON] у квартирі не проживала, оскільки з 2016 року перебуває за кордоном. У вересні 2021 року позивач дізнався про подружню зраду [PERSON] , проте намагався зберегти сім`ю. Після припинення шлюбних стосунків з позивачем [PERSON] висловлювала намір відшкодувати позивачу кошти на придбання, ремонт та облаштування спірної квартири, проте в подальшому наміри змінила. Шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний рішенням суду 01.02.2022р. Після реєстрації шлюбу з [PERSON] , [PERSON] з ним проживає у спірній квартирі. На даний час позивач знятий з реєстрації у квартирі за адресою [ADDRESS] та між сторонами виник спір щодо виплати позивачу коштів, витрачених на придбання та облаштування квартири за адресою [ADDRESS] . Оскільки квартира за адресою [ADDRESS] придбана в період шлюбу позивача з [PERSON] за спільні кошти подружжя, позивач вважає за необхідне визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири в частині покупця, визнати квартиру спільним сумісної майно подружжя та поділити у рівних частках. Просить суд визнати частково недійсним у частині покупця укладений 08 липня 2014 року між [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., перевівши право покупця за цим договором на [PERSON] та [PERSON] ; визнати квартиру за адресою [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] ; здійснити поділ вказаної квартири між [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. У серпні 2023 року адвокат Топор І.О. в інтерсах [PERSON] скерував до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову за необгрунтованістю, також подана заява про застосування судом строку позовної давності. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначав, що позивач ставить питання про недійсність договору купівлі-продажу від 08 липня 2014 року квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з моменту укладення якого пройшло більше дев`яти років. Позивачу достовірно було відомо, хто є покупцем (власником) даної квартири. [PERSON] вказує, що він сплатив половину вартості спірної квартири 23000 доларів США та витрати на оформлення квартири. Такі твердження є голослівними і ніякими доказами не підтверджені. В п. 1 Договору купівлі-продажу від 08 липня 2014року вказано, що саме [PERSON] як покупець сплатила за квартиру обумовлену суму. В п.З даного Договору зазначено, що продавці отримали від [PERSON] повну суму і підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру та відсутність до покупця будь-яких претензій фінансового характеру. Тобто [PERSON] до придбання даної квартири не має ніякого відношення. Необхідно зазначити, що до укладення основного договору був укладений трьохсторонній попередній договір. Попередній договір укладений 01 липня 2014 року між [PERSON] , як покупцем та [PERSON] , [PERSON] (продавцями), а також посередником ПП [PERSON] . Згідно даного договору [PERSON] сплатила аванс в розмірі 1500 доларів США. Даний документ також підтверджує, що позивач не був покупцем цієї квартири і ніяких коштів за неї не сплачував. Дана квартира не є об?єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] . Шлюб вони уклали 07 червня 2014 року, а квартира придбана [PERSON] 08 липня 2014 року (попередній договір укладений ще раніше 01.07.2014 року). За двадцять днів спільного шлюбу вони не могли спільно нажити 45 500,00 доларів США. Квартира [ADDRESS] придбавалась виключно за особисті кошти [PERSON] . 26 червня 2014 року [PERSON] разом донькою [PERSON] продали належну їм на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] за 26000 доларів США. На підтвердження даного факту надано копію попереднього договору № 457 від 11.06.2014року та копію договору купівлі-продажу від 26.06.2014року. 03 липня 2014року [PERSON] продала належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] за 24500 доларів США. На підтвердження даного факту надано копію попереднього договору №467 та копію договору купівлі-продажу від 03.07.2014року. Саме кошти від продажу двох квартир були витрачені [PERSON] на придбання квартири [ADDRESS] . Позивач замовчує вказані факти і подав до суду завідомо безпідставний позов, достовірно знаючи, що до придбання цієї квартири він не має ніякого відношення. Той факт, що позивач [PERSON] проживав певний час в даній квартирі з дозволу власника [PERSON] не підтверджує удаваність даного правочину. [PERSON] , як власник квартири мала право поселяти в квартиру свого колишнього зятя. Проживаючи в квартирі, він мав обов?язок дбати про схоронність квартири. Він зобов?язаний був проводити поточний ремонт та сплачувати відповідні комунальні платежі. Проведення ремонту та облаштування квартири меблями також не підтверджує удаваність договору купівлі-продажу. Акт опитування сусідів є неналежним доказом, так як не посвідчений в установленому Законом порядку. Крім того, проживання в квартирі та підтримання квартири в належному стані не підтверджує позовних вимог [PERSON] . Твердження позивача про те, що вклав велику кількість самостійно зароблених коштів в придбання квартири та її облаштування не відповідає дійсності і ніякими доказами не підтверджено. Враховуючи, що спірна квартира є особистою приватною власністю [PERSON] , то не можуть бути задоволені вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Інші позовні вимоги не можуть бути задоволені, так як вони є похідними від вимог про визнання недійсним правочину. Позивач ставить питання про поділ квартири і залишення у власності [PERSON] права власності на частину даної квартири. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи вимоги процесуального законодавства позивач не має права звергатись до суду в інтересах [PERSON] . Вона його не уповноважувала на звернення до суду з такими вимогами, а тому позовні вимоги і в цій частині не можуть бути задоволені. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, скасувати заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою Соснівського районного суду від 28 липня 2023 року. Судові витрати покласти на позивача. 16 серпня 2023 року відповідачка [PERSON] скерувала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що у позовній заяві позивач зазначає, що покупцем за Договором купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 08 липня 2014 року виступала його колишня теща - [PERSON] , але фактичними покупцями цієї квартири є [PERSON] та [PERSON] . З приводу вищезазначених тверджень позивача зазначає наступне: 26 червня 2014 року між [PERSON] , [PERSON] (далі - Продавці), з однієї сторони та [PERSON] (далі - Покупець/), з другої сторони, укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Ткаченко I.П., відповідно до умов якого Продавці [PERSON] , [PERSON] продали та передали у власність, а Покупець [PERSON] купила та прийняла у власність квартиру [ADDRESS] . Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] була відчужена за 26 000 доларів США. Дані обставини підтверджуються Попереднім договором № 457 від 11 червня 2014 року та Договором купівлі-продажу квартири від 26 червня 2014 року. Копія Попереднього договору № 457 від 11 червня 2014 року та копія Договору купівлі-продажу квартири від 26 червня 2014 року додаються. Свою частину коштів, отриману від продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] забрала на свої особисті потреби та не вкладала у покупку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 03 липня 2014 року [PERSON] продала належну їй частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] була відчужена за 24 500 доларів США. Дані обставини підтверджуються Попереднім договором № 467 та Договором купівлі-продажу квартири від 03 липня 2014 року. 08 липня 2014 року між [PERSON] , [PERSON] (далі - Продавці) та [PERSON] (далі - покупець) укладено Логовір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 4935, відповідно до умов якого Продавці передали у власність Покупцю квартиру [ADDRESS] , а Покупець прийняв її і сплатив за неї обумовлену грошову суму. Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] була придбана [PERSON] за 45500 доларів США. Дані обставини підтверджуються Попереднім договором від 01 липня 2014 року та Договором купівлі-продажу квартири від 08 липня 2014 року. 08 липня 2014 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 08 липня 2014 року зареєстровано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Дані обставини підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 23937025 від 08 липня 2014 року. Таким чином, квартира, що находиться за адресою: [ADDRESS] була придбана [PERSON] за кошти, отримані від продажу двох квартир, а саме: квартири, що находиться за адресою: [ADDRESS] та квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також за кошти, які були власними заощадженнями [PERSON] , які вона накопичувала, маючи намір придбати трикімнатну квартиру. Ні [PERSON] , ні її колишній чоловік [PERSON] , коштів на придбання квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не давали. Під час укладення Попереднього договору від 01 липня 2014 року та Договору купівлі-продажу квартири від 08 липня 2014 року [PERSON] та [PERSON] присутні не були. Відповідно до положень п. 8 Договору купівлі-продажу квартири від 08 липня 2014 року, Сторони, що підписалися, підтверджують, що укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; цей договір не носить характеру мнимого та удаваного правочину: нотаріусом роз?яснено зміст договору у повному обсязі. Таким чином, сторонами Договору купівлі-продажу будинку квартири від 08 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., зарестрованим у реєстрі за № 4935 Продавці - [PERSON] , [PERSON] та Покупець - [PERSON] . Доказів на спростування даних обставин [PERSON] до позовної заяви не додано По-друге, з прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить суд визнати частково недійсним у частині покупця укладений 08 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] (за договором продавці) та [PERSON] (за договором - покупець) договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою; [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., перевівши право покупця за цим договором на [PERSON] та [PERSON] . Як зазначає позивач у позовній заяві, йому достеменно було відомо про Договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з моменту його укладення, тобто з 08 липня 2014 року. Таким чином, [PERSON] 9 років був обізнаний про придбання [PERSON] квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 08 липня 2014 року. Звертає увагу суду, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця, визнання об?єктом спільної сумісної власності квартири та поділ майна подружжя датована 19 липня 2023 року. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] заявлено позивачем з пропуском трирічного строку позовної давності. Доказів пропуску строку позовної давності з поважних причин позивач до позовної заяви не надав, а тому причини пропуску трирічного строку позовної давності є неповажними. Клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з позовною вимогою про визнанця недійсним договору кушилі-продажу квартири від 08 липня 2014 року до позовної заяви не додано. Таким чином, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , Підгорної ( [PERSON] , Уретя особа: Приватний потаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця слід відмовити у зв?язку зі спливом позовної давності. Крім того, зазначає, що у постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 346/2238/15-1 (провадження № 61- 14680с6020) Верховний Суд дійшов правового висновку, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов?язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Верховний Суд констатував, що удаваним с правочин, що вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а не сторони правочину. Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Отже, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний «маскувати» волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків, а не «приховують» сторону правочину. Нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції, як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Окрім того, у постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 346/2238/15-11 (провадження № 61- 14680сво20) Верховний Суд відступив від висновку. викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 265/3310/17 (провадження№61-2308св19), на яку посилається позивач у позовній заяві, а також для забезпечення єдності судової практики відступає і від аналогічного висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 466/8968/19, провадження №61-1188 св 21. Таким чином, з огляду на вищевикладене, з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 346/2238/15-ц (провадження № 61- 14680сво20), позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця не підлягають до задоволення, оскільки нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції, як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору. Також у позовній заяві позивач зазначає, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] набута в період заресстрованого шлюбу за спільні подружні кошти, а тому являється об?єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та просить суд визнати об?єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] : здійснити поділ зазначеного майна, визнавши за [PERSON] право власності на частку вказаної, залишивши іншу частку зазначеного об?єкта нерухомого майна у власності [PERSON] . [PERSON] звертає увагу суду на наступні обставини: 07 червня 2014 року між мною [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 604. 08 липня 2014 року між [PERSON] , [PERSON] (далі - Продавці) та [PERSON] (далі - Покупець) укладено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Таким чином, очевидним є висновок про те, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] була придбана [PERSON] через 1 (один) місяць після укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . На момент укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] працювали на посадах лікарів та отримували досить мізерну заробітну плату ( [PERSON] - близько 4000 грн. за місяць, [PERSON] - близько 6000 грн. за місяць). Як зазначалося вище, квартира була придбана [PERSON] за 45 500 доларів США. Отже, за один місяць перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] аж ніяк не могли накопичити кошти у сумі 45 500 доларів США на придбання квартири. Таким чином, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівна в частині визнання об?єктом спільної сумісної власності квартири та поділ майна подружжя слід відмовити. Підсумовуючи вищевикладені обставини в сукупності, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталія Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця, визнання об?єктом спільної сумісної власності квартири та поділ майна подружжя є необгрунтованими, безпідставними та таким, що не підлягають до задоволення. Відповідачка [PERSON] просить суд повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. 22 серпня відповідачка [PERSON] скерувала до суду заяву про застосування строку позовної давності. 28 серпня 2023 року позивач скерував до суду відповідь на відзив, який обґрунтований тим, що аргументи адвоката [PERSON] не є причиною для застосування позовної давності. Варто зазначити, що у вересні 2021 року [PERSON] дізнався про подружню зраду [PERSON] . Після неодноразових розмов з колишньою дружиною, всіляко намагався врятувати сім?ю та [PERSON] прийняла рішення розірвати шлюб. При цьому між ним та Підгорною [PERSON] була укладена усна угода, де вона обіцяла виплатити йому кошти, які були витрачені на придбання, ремонт і облаштування спільної квартири. Але в подальшому її риторика змінилась та вона відмовилась виплачувати вказані вище кошти. На доводи, що вони разом купували квартиру, а ремонт в ній взагалі був зроблений за особисті заощадження та кошти [PERSON] , вона зазначила, що він нічого не доведе, оскільки квартира зареєстрована на [PERSON] . Після чого почала перешкоджати в доступі до помешкання. Звертає увагу, що саме з цього моменту йому стало відомо, що його право на спільну сумісну власність, а саме квартиру, що придбана за договором купівлі - продажу від 08.07.2014 року. Позивач наголошує, що 23 тисячі доларів США, а також всі витрати щодо оформлення договору купівлі-продавжу проводилась за його власний рахунок. 26.06.2014 [PERSON] разом з [PERSON] продали кв. [ADDRESS] , належну їм на праві особистої власності за 225089 грн., які продавці отримали в рівних частках. Представник [PERSON] у відзиві вказує, що дана квартира була продана за 26 000 доларів США, при цьому посилається на копію попереднього договору. Позивач вважає попередній договір неналежним доказом, оскільки він не має юридичної сили. А згідно договору купівлі-продажу від 26.06.2014 [PERSON] та [PERSON] за продаж зазначенї квартири отримали 225089 грн. 03.07.2014 [PERSON] продала належну їй 1/3 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу від 03.07.2014 продаж квартири вчинився за 220456 грн. Аналізуючи вищевикладене, від продажу вищезазначених квартир [PERSON] отримала 298 574 грн. Вказане свідчить, що за кошти отримані від продажу даних квартир [PERSON] не змогла б придбати спірну кв. [ADDRESS] . Факт того, що [PERSON] щорічно проводив косметичні та капітальні ремонти, дбав про енергозбереження та підтримував помешкання в належному стані, підтверджується не тільки квитанціями, чекам, але й письмовими свідченнями сусідів. В судовому засіданні позивач, представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд позов задоволити з підстав, викладених у позові. Позивач додатково пояснив, що після укладення шлюбу з [PERSON] у червні 2014 року вони підшуковували квартиру для сімейного проживання, в зв`язку з чим звернулись до кількох рієлтерських агенств. Підібрали для купівлі варіант за 45 000 доларів. Позивач з попереднього шлюбу мав заощадження 6 000 доларів, також у своєї мами позивач позичив 17 000 доларів під розписку, всього 23 000 доларів США. Решта коштів була зібрана за рахунок продажу квартир дружиною та її матір`ю загалом на суму 22 000 доларів. Через спори позивача з колишньою дружиною квартиру вирішили оформити на [PERSON] . Позивач з [PERSON] домовились про переоформлення спірної у власність у рівних частках. У нотаріуса були позивач та відповідачі. Гроші 45 000 доларів позивач передав продавцям. Після вселення позивач у спірній квартирі зробив ремонт, потім також періодично робив ремонт. У облаштуванні квартири фінансово відповідачі участі не приймали. Деякий час [PERSON] проживала у спірній квартирі, потім виїхала і з 2016 року проживає за кордоном. В 2021 році шлюб позивача та [PERSON] розпався, після чого позивач проживав на орендованій квартирі. Борг матері віддав частково, ще залишилось 7000 доларів. Копію розписки мав від батька. Представники відповідачі в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзивах. Суд вислухавши в судовому засіданні, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. \~ \~ Хід розгляду справи \~ \~ 28\~липня 2023\~року ухвалою\~суду позовна\~заява залишена\~без руху. 28 липня 2023 року суд задоволив заяву позивача про забезпечення позову. 04 серпня 2023 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 20 листопада 2023 року ухвалою суду задоволено клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Задоволено клопотання позивача про залучення співвідповідачів. 13 березня 2024 року ухвалою суду провадження у справі в частині вимог закрито. 17 квітня 2025 року ухвалою суду виттребувано копію спадкової справи. 20 травня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про допит свідків. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 2.Мотивувальна частина \~ \~ \~ \~ Фактичні обставини, встановлені судом Судом\~встановлено, що 07 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 604. 26 червня 2014 року між [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] за 255 089 грн. За попереднім договором № 457 від 11.06.2014 року вартість квартири складає 26000 доларів США (а.с. 79 т. 1). Відповідно до копії розписки від 01.07.2014 року [PERSON] отримав в борг від [PERSON] кошти в сумі 17\~000 дол. США для придбання житла за адресою: [ADDRESS] . (а.с 110 т. 1). 26 червня 2014 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до договору [PERSON] , [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] за 255 089 грн. 01 липня 2014 року між [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) укладено попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за 45500 доларів США ( а.с.77 т. 1). 03 липня 2014 року між [PERSON] , Кохан Русланом Михайловичем, який діє від імені [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області, № 1789. Відповідно до Договору [PERSON] , [PERSON] , який діє від імені [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] . Вартість квартири складає 220456 грн. (а.с. 80 т. 1). За попереднім договором № 467 вартість квартири складає 24500 грн. (а.с. 81 т. 1). 08 липня 2014 року між [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., № 4935. Відповідно до п. 3 Договору продаж квартири вчинено за 480\~200 грн. (а.с. 12 т. 1). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала покази про те, що до неї звернувся син у зв`язку з пошуком квартири після реєстрації шлюбу з [PERSON] і на його прохання по розписці надала сину у борг 17 000 доларів, з них ще не повернутими є 7 000 доларів. В життя сина з невісткою не втручалась, з нею не спілкувалась. На кого оформлена спірна квартира, не знає. Кошти були спільні з чоловіком. Оригінал розписки втрачений. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав покази про те, що як директор агенства нерухомості та рієлтор здійснював супровід угод. Імовірно в 2014 році позивач звернувся до агенства з питання продажу двох квартир і купівлі трикімнатної квартири поблизу своєї роботи у центрі міста. Дані угоди були укладені. Мали справу тільки з позивачем. Квартиру позивач купляв для своєї сім`ї по [ADDRESS] . Кошти за послуги рієлтора сплачував позивач. При укладанні угоди був присутній позивач, також була його теща. Всі кошти сплачував позивач. Походження коштів, імовірно, було від попереднього продажу кватир, вимог щодо фінансового моніторингу на той час не було. Продані були однокімнатні квартири, осіб власників не пам`ятає. У договорах на продаж позивач не вказаний, але це була одна родина. 30.07.2014р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували місце проживання у квартирі [ADDRESS] . 01.08.2014р. у вказаній квартирі зареєстрував своєм місце проживання позивач. Відповідно до актового запису про смерть № 150 від 01.04.2021 року 28 березня 2021 року [PERSON] , спадкова справа заведена у Черкаській районній державній нотаріальній конторі за заявою спадкоємця [PERSON] ( а.с.31-70 т.2) 29.08.2021р. позивачем укладений договір купівлі продажу меблів за адресою: [ADDRESS] вартістю 64815 грн, відповідно до товарних чеків оплата замовлена здійснювалась 29.08.2021р. на суму 3000 грн., 23.09.2021рн. - 3340,75 грн., 25.09.2021р. - 26600 грн., 18.11.2021р. - 8300 грн. (а.с. 19, 20, 22 т. 1). 01 лютого 2022 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси. (а.с. 13 т. 1). У зв`язку з укладенням шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.06.2022 року. (а.с.93 т.1) Відповідно до акту опитування сусідів від 01.05.2023 року [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] з липня 2014 по 2021 рік, проводив там щорічно косметичні та капітальні ремонти, дбав про енергозбереження та підтримував помешкання в належному стані. (а.с. 14 т. 1). Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] (сертифікат № 503/2022 від 09.10.2022) від 14 липня 2023 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 1\~905\~000 грн., 1/2 частка - 952 500 грн. (а.с.16 т.1) Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 08.07.2024р. Квартира трикімнатна має загальну площу 65,5 кв.м, житлову 37,5 квм, розташована у багатоповерховому будинку, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 341647502 від 04.08.2023р. \~ \~ \~ Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~та\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно частини третьої\~статті 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~судам роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі\~статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. У частині першій\~статті 61 СК України\~передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та інших, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Мотивована оцінка суду аргументів учасників справи та позиція суду з питання порушення, не визнання або оспорення права, свободи чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду У справі, яка розглядається, спірні правовідносини регулюються цивільним та сімейним законодавством. Судом встановлено, що в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] мати дружини [PERSON] набула у власність квартиру за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2014 р., укладеного з [PERSON] та [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] . Відповідач оспорив договір купівлі продажу в частині покупця на тій підставі, що квартира насправді була набута частково за належні позивачу кошти в сумі 23 000 доларів США , а також кошти [PERSON] , відтак має бути визнана об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу у рівних частках між співвласниками. Відповідно до статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою. Відповідно до статті 657\~ЦК України обов`язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна є укладання його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація. Статтею 204\~ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції як позов про визнання недійсним договору у частині сторони договору. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 346/2238/15 (провадження № 61-14680сво20), 07 червня 2022 року у справі № 756/15583/17 (провадження № 61-20565св21). Переведення прав та обов`язків покупця перебачено цивільним законодавством як спосіб захисту порушеного переважного права. Більше того, у ч.4 ст.362\~ЦК України йдеться про порушення переважного права саме шляхом продажу, а не придбання майна, навіть якщо воно було зареєстровано на третіх осіб. Враховуючи наведене, позивач обрав неналежний спосіб захисту порушених прав, звернувшись з позовом про переведення на позивача та відповідачку прав та обов`язків покупців за договорами купівлі-продажу спірної квартири. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Доводи позову\~про те,\~що придбання\~ спірної\~квартири відповідачами\~відбулось частковоза рахунок особистих коштів позивача чи спільних коштів подружжя [PERSON] та [PERSON] не підтверджені в ході судового розгляду переконливими об`єктивними доказами. Покази свідків [PERSON] , [PERSON] , а також надані позивачем письмові докази не підтверджують з достовірністю факту передачі продавцям за оспорюваним договором саме особистих коштів [PERSON] чи спільних коштів подружжя [PERSON] та [PERSON] . Надана позивачем копія боргової розписки від від 01.07.2014 року, відповідно до якої позивач отримав у своєї матері у борг кошти в сумі 17\~000 доларів США для придбання спірної квартири не може бути визнана належним та допустимим доказом, виходячи з такого. Відповідно до ч. 6 ст.95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. В ході судового розгляду стороною відповідача вказаний доказ поставлений під сумнів та у зв`язку з цим було заявлене клопотання про проведення експертного дослідження оригіналу вказаної розписки на предмет визначення дійсного часу її складання. Зазначена експертиза не була проведена у зв`язку з відмовою сторони позивача надати оригінал розписки через його втрату. Таким чином, оригінал вказаного письмового доказу не подано до суду та відповідачами вказаний доказ поставлений під сумнів, відтак такий доказ не береться судом до уваги, як передбачено ч.6 ст.95 ЦПК України. Суд також враховує, що наданими відповідачами доказами підтверджено придбання спірної квартири відповідачем [PERSON] 08.07.2022р. значною мірою за рахунок коштів отриманих від відчуження належного їй на праві власності нерухомого майна за договорами купівлі-продажу від 26 червня 2014 року та 03 липня 2024 року. За змістом оспорюваного договору та попереднього договору про продаж спірної квартири чітко та однозначно зафіксовано придбання спірної квартири покупцем [PERSON] . Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, досліджені в судовому засіданні надані відповідачами докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивно підтверджують обставини, на які відповідачі посилались як на підставу заперечень проти позовних вимог. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав про визнання частково недійсним у частині покупця укладеного 08 липня 2014 року між [PERSON] , [PERSON] (правонаступник [PERSON] ) та [PERSON] договору купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] , переведення права покупця за цим договором на [PERSON] та [PERSON] . Недодержання в момент вчинення оспорюваного правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, судом не встановлено. Вирішуючи позовні вимоги про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, суд враховує, що спірна квартира в період шлюбу не була набута у власність позивача чи [PERSON] , її власником на підставі договору від 08.07.2014р. є [PERSON] , вказаний договір не визнаний недійсним, отже є чинним, а тому підлягає до врахування. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав про визнання квартиру за адресою [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та її поділу між співвласниками в рівних частках. Питання про судові витрати Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру\~задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 9525 грн. (вимога майнового характеру), 1073,60 грн. (вимога немайнового характеру), 526,80 грн. (заява про забезпечення позову). Враховуючи відмову у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача. Питання про забезпечення позову 28 липня 2023 року суд задоволив заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження квартири за адресою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Outcome: dismissed