Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Від [PERSON] до суду надійшла позовна заява з вимогами: встановити факт самостійного виховання та утримання ним сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову зазначено, що 18.09.2013 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . [INFO] у сторін народився син [PERSON] . З початку 2023 року сімейні відносини в сторін припинились. 15.02.2024 між сторонами розірвано шлюб. З серпня 2022 року відповідачка залишила з позивачем дитину та почала проживати за іншою адресою. Таким чином, вже тривалий час відповідачка взагалі ніяким чином не цікавиться життям та долею своєї дитини. Позивач працює, має гідну зарплату, якої їм з сином вистачає. Весь час здійснює догляд - самостійно утримує та самостійно виховую свою дитину, створює необхідні умови для його розвитку навчання та здоров`я. Дані обставини підтверджуються рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 15.02.2024, актом обстеження умов проживання дитини від 25.12.2024, довідкою лікаря та характеристикою зі школи. Встановлення факту самостійного утримання неповнолітньої дитини надає позивачу, з метою захисту прав та інтересів дитини, наступні права: належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки, які покладені на нього ст. 150 Сімейного Кодексу України; діяти в інтересах дитини у випадках передбачених Законом незалежно від волі відповідачки; захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини; здійснення обов`язків щодо належного виховання дитини та захисту її прав без згоди відповідачки у відповідності до вимог ст. 157 Сімейного Кодексу України; право ініціювання процедури позбавлення батьківських прав. Звернення до суду пов`язане з необхідністю в подальшому підтвердження обставин відповідачкою невиконання своїх обов`язків, проживання та самостійного виховання батьком дитини та в подальшому звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. Аргументи учасників справи. Відповідачка відзиву на позов не надала, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не зверталася. Від представника третьої особи [INFO] Симоненка В.Г. надійшла заява про залишення позову без розгляду. На обґрунтування заяви зазначено, що позовна заява не містить посилання на наявність спору між сторонами, до відповідачки не заявлено конкретних вимог, позивач вказує на необхідність встановлення даного факту для реалізації загальних та неконкретизованих його прав, при цьому не наводить посилань, чи взагалі на момент звернення до суду є порушення його прав щодо виховання та утримання дитини, Від третіх осіб письмових пояснень на позов не надійшло. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10.04.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 16.06.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [INFO] . Зобов`язано Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради на виконання своїх повноважень надати суду висновок щодо розв`язання спору у справі про встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем [PERSON] малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 17.07.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [INFO] . Ухвалою суду від 15.08.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Участь у справі сторін та інших учасників справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Нескородь В.М. наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у позові. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідань повідомлена своєчасно та належним чином, 13.06.2025 від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Від заступника голови ради з питань діяльності виконавчого органу Дубець Н. надійшов лист з проханням проводити судовий розгляд справи без участі представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [INFO] , [INFO] , до суду не з`явилися, про дату, час і місце судових засідань повідомлялися своєчасно та належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Допитаний під час судового розгляду свідок [PERSON] показав, що знаходиться в дружніх стосунках з позивачем [PERSON] , проживає по сусідству з ним. Так, позивач перебував в шлюбі із [PERSON] , після розірвання шлюбу, їх спільний син проживає з батьком та знаходиться на його утриманні. Мати дитини [PERSON] він не бачив близько двох років. Допитана під час судового розгляду свідок [PERSON] показала, що позивача [PERSON] знає з народження, стосунки дружні. Його колишня дружина відповідачка [PERSON] страждає на психічне захворювання. Шлюб між ними розірвано, разом не проживають. Син сторін залишився проживати з батьком, знаходиться на його утриманні. Востаннє бачила [PERSON] у листопаді 2025 року. А влітку цього року бачила, як [PERSON] гуляла з сином. Знає, що [PERSON] возить до неї сина. Вважає, що мати дитини усунулась від виховання сина. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 18.09.2013 зареєстрували шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції було складено актовий запис № 1332. Рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 15.02.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а. с. 10) [INFO] народився [PERSON] , батьками дитини записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , актовий запис про народження № 1216 від 10.09.2016 (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 10.09.2016. (а. с. 9) Відповідачка [PERSON] зареєстрована такою, що проживає за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 18-19) Із характеристики учня 2-Б класу ліцею № 21 «Надворсклянський» Полтавської міської ради [PERSON] , [INFO] , стало, зокрема, відомо, що батько [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина, відвідує батьківські збори, постійно цікавиться успішністю сина, найчастіше приводить до школи та забирає дитину зі школи батько, зрідка баба [PERSON] (а. с. 11) Як убачається із довідки сімейного лікаря Колодяжної від 24.12.2024, [PERSON] займається всіма питаннями обстеження, лікування своєї дитини, [PERSON] , [INFO] . (а. с. 12) Відповідно до акту обстеження умов проживання проведеного 25.12.2024 за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що за цією адресою: зареєстрований та проживає [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (інформація записана зі слів [PERSON] ). (а. с. 13) [PERSON] з 01.06.2016 працює машиністом підіймача в філії «УГВ-Сервіс» АТ «Укргазвидобування», загальна сума доходу за період з 01.12.2023 по 30.11.2024 за утримань становить 387199,78 грн (довідка про доходи [PERSON] від 24.12.2024) (а. с. 14). Виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, 01.07.2025, вих. № 02ю1-24/399, на виконання ухвали суду від 16.06.2025 про складення висновку щодо розв`язання спору між батьками [PERSON] , [INFO] , направив лист про відмову скласти такий висновок за відсутності спору між сторонами. (а. с. 59) Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоровая, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 СК України. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150,151 СК України; відповідно до частини другої статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоровая дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин 1-4 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною першою статті 152 СК України визначено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. У частині четвертій статті 15 СК України регламентовано, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). З настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися, тому для підтвердження факту самостійного виховання і утримання дитини батьком необхідне існування обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється та які, до прикладу, виникли би внаслідок обставин (подій), які є виключними (непереборними / винятковими / неординарними / особливими) у конкретних життєвих ситуаціях та зумовили би обставини дійсного самостійного виховання і утримання дитини позивачем. Факти розірвання шлюбу і окремого проживання позивача і відповідачки після розірвання шлюбу не мають істотного значення при вирішенні цього спору, предметом доказування в якому є факт самостійного виховання та утримання дитини позивачем, оскільки внаслідок розірвання шлюбу права та обов`язки батьків щодо їхніх дітей не припиняються, а мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, а діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (ст. 141, 142 СК України). Відповідно до статті 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом, проте, наприклад, згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. При розгляді справи суд не виявив фактів винного умисного ухилення відповідачки від виконання нею обов`язків щодо виховання і утримання дитини [PERSON] , її батьківські права не обмежені і не припинені, випадків притягнення відповідачки до відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків немає, судом також не встановлено наявності фактів, які перешкоджають матері виконувати її батьківські обов`язки, а також при розгляді справи не встановлено обставин (подій), які є виключними (непереборними / винятковими / неординарними / особливими) у конкретних життєвих ситуаціях та зумовили би обставини дійсного самостійного виховання і утримання дитини позивачем. Умисного ухилення відповідачки [PERSON] від виконання її батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] не встановлено, відтак, на даний час відповідачка володіє усією повнотою батьківських прав та обов`язків щодо сина [PERSON] . Окрім цього, позивач не надав суду беззаперечних і неспростовних доказів того, що відповідачка не бере участі у вихованні дитини. Матеріали справи свідчать, що малолітній син сторін [PERSON] зареєстрований в будинку за адресою: [ADDRESS] , за цією ж адресою зареєстрована і відповідачка [PERSON] . Батько зареєстрований за іншою адресою. Так, показання свідків, які не проживають з сім`єю позивача, а лише бачаться з ним час від часу, не можуть бути достовірним доказом того, що відповідачка дійсно не спілкується з дитиною, не бере участі у її вихованні та утриманні. Водночас, свідок [PERSON] плутаючись в своїх показаннях, все ж таки підтвердила факт того, що [PERSON] бачиться з сином, періодично приїздить за місцем його проживання, гуляє з ним. Також зазначила, що батько возить сина до матері. На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При зверненні до суду в порядку позовного провадження саме позивач у змагальному цивільному процесі повинен довести наявність порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод та інтересів відповідачем. У ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження, що діями або бездіяльністю відповідачки було порушено, невизнано або оспорено права позивача, які підлягали би захисту в судовому порядку, не доведено факту самостійного виховання та утримання [PERSON] дитини [PERSON] , відтак, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову про встановлення факту самостійного утримання та виховання позивачем [PERSON] дитини [PERSON] слід відмовити. Судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed