Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 17344,05 грн., а також просив стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 11.12.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі- ТОВ «Манівео») та відповідач уклали Кредитний договір № 403679066 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов вказаного договору кредитодавець надав позичальникові Кредит на суму 13000,00 грн. на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти на його банківську карту. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого неодноразово продовжувався. Предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 95 від 25.08.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача за указаним договором. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого Позивачу було відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача. Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №403679066 від 11.12.2019, в загальному розмірі 17344,05 грн., яка складається з: 9345,06 грн. - заборгованість по кредиту; 7998,99 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 0,00грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Ухвалою суду від 10.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про дату,час і місце судового розгляду справи. Па адресу суду направив заяву, в якій зазначив, що позивачем пропущено строки позовної давності, оскільки останній платіж за договором визначений 18.03.2020, строк позовної давності сплинув у 2023 році, а позивачем подано до суду позов у 2025 році, тобто з пропуском встановленого законом трьохрічного строку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, дослідивши подані докази, дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2019 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 403679066, відповідно до п.1.1 якого товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит на суму 13000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов договору. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п. 4.2 Договору). Пунктом 1.2 договору визначено, що кредит надається строком на 126 днів. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора P5TVM646 11.12.2019 о 17:55:32 год. З копії платіжного доручення від 11.12.2019, вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти в сумі 13000,00 грн. У графі призначення платежу зазначено: переказ коштів згідно договору №403679066 від 11.12.2019, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer. Факт переказу коштів на рахунок відповідача також підтверджується випискою за договором №б/н за період 11.12.2019-16.12.2019, наданою АТ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду, відповідно до якої на картковий рахунок, який належить [PERSON] , та відповідно до якого було зараховано грошові кошти в розмірі 13000,00 грн. Отже, вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] кредитного договору № 403679066 від 11.12.2019, а також перерахування кредиту в сумі 13000,00 грн на користь позичальника. Відповідно до п. 1,4, 1.7 Договору Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у наступному розмірі 474,50 (чотириста сімдесят чотири цілих п`ять десятих) відсотків річних від суми Кредиту за весь час користування (далі «Процентна ставка»), починаючи з першого дня надання суми Кредиту Позичальнику та до закінчення строку на який видавався Кредит. Проценти за користування Кредитом, в розмірі передбаченому в п. 1.4. Договору, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами, відповідно до суми Кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у Позичальника. Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01. Згідно із п.2.1 укладеного договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Згідно п.п. 1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 28.11.2019 ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" уклали додаткову угоду № 19 до договору № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти п. 8.2 договору в наступній редакції: "строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується 31.12.2020, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором". 31.12.2020 ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" уклали додаткову угоду № 26 до договору № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції, зокрема п. 8.2 у такій: "строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується 31.12.2021, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором". Додатковою угодою №27 від 31.12.2021 строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2022. Укладанням додаткової угоди №31 від 31.12.2022 та додаткової угоди №32 від 31.12.2023 строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2024. Згідно з реєстром прав вимоги № 95 від 25.08.2020 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передало ТОВ "Таліон плюс" право грошової вимоги за кредитним договором № 403679066 від 11.12.2019, загальна заборгованість якого складає 17 344,05 грн, з яких: 9 345,06 грн - заборгованість за кредитом, а також 7 998,99грн - заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом. 05.08.2020 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" (фактор) та ТОВ "Таліон плюс" (клієнт) уклали договір № 05/0820-01, відповідно до пункту 2.1. якого клієнт зобов`язується відступити права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У пункті 2.2. договору № 05/0820-01 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" (фактор) та ТОВ "Таліон плюс" (клієнт) узгодили, що сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Додатковою угодою №2 від 03.08.2021 до Договору факторингу №05-0820-01 сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2022; додатковою угодою №3 від 30.12.2022 до 31.12.2024 Згідно з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 ТОВ "Таліон плюс" передало ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" право грошової вимоги за кредитним договором за кредитним договором №403679066 від 11.12.2019, загальна заборгованість якого складає 17 344,05 грн, з яких: 9 345,06 грн - заборгованість за кредитом, а також 7 998,99грн - заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом. 04.06.2025 ТОВ "Юніт Капітал" (фактор) та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" (клієнт) уклали договір № 04/06/25-Ю, відповідно до пункту 1.1. якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс". Згідно з реєстром боржників до договору № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" передало ТОВ "Юніт Капітал" право грошової вимоги за кредитним договором №403679066 від 11.12.2019, загальна заборгованість якого складає 17 344,05 грн, з яких: 9 345,06 грн - заборгованість за кредитом, а також 7 998,99грн - заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом. Як регламентовано ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ст.1080 ЦК України). Оскільки сторонами договорів дотримані умови зазначених договорів факторингу, що встановлюють порядок та процедуру відступлення права вимоги за договором, суд дійшов висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №403679066 від 11.12.2019. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за договором № 403679066 від 11.12.2019 заборгованість [PERSON] станом на 25.06.2025 становить 17 344,05 грн, з яких: 9 345,06 грн - заборгованість за кредитом, а також 7 998,99грн - заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом. Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували поданий позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним договором, а тому суд не має підстав піддавати його сумніву. Відтак, вимоги в частині стягнення 17344,05 грн. заборгованості за користування кредитом підлягають задоволенню. Щодо доводів відповідача про існування підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності до позовних вимог суд виходить з наступного. Статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023 року. Постановою КМУ від 27.06.2023 року №651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 р. на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 по 30.06.2023 року. Поряд із цим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»(далі - Закон № 2120-ІХ)розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.257-259,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17.03.2022. Надалі Законом України від 08.11.2023 № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024. Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності від 14.05.2025 № 4434-IX, який набрав чинності 04.09.2025, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився до 04.09.2025. З огляду на це, в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 до 04.09.2025 перебіг строку звернення до суду зупинявся. Як вбачається з матеріалів справи, строк виконання зобов`язання за договором №403679066 від 11.12.2019 настав 15.04.2020 (п.1.2 Договору). Отже, з 16.04.2020 у відповідача виникло прострочення виконання грошового зобов`язання, а перебіг загальної позовної давності розпочався саме з цієї дати. При цьому, з 02.04.2020 діяв механізм продовження позовної давності на строк дії карантину (п. 12 розд. «Прикінцеві таперехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX), який тривав до 30.06.2023, а з 17.03.2022 - також продовження на строк дії воєнного стану (п.19 у редакціїЗакону № 2120-ІХ) до 29.01.2024. Надалі з 30.01.2024 до 04.09.2025 перебіг позовної давності був зупинений (нова редакція п. 19, Закон № 3450-ІХ), а з 04.09.2025 зазначений пункт виключено (Закон № 4434-ІХ), що поновило перебіг строків. Позов подано 07.07.2025, при цьому загальний трирічний строк звернення до суду, з урахуванням поновлених строків позовної давності з 04.09.2025, не сплинув, а доводи відповідача про його пропуск є необґрунтованими та відхиляються судом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 403679066 від 11.12.2019 року у загальному розмірі 17344,05 грн., з яких: 9345,06 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7998,99 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. За приписами ч. 1.ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлялась у позовній заяві вимога про відшкодування понесених ним судових витрат, які складаються в тому числі із витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави(ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до 7000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved