Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

08.09.2025 від ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за кредитним договором №\~285038150 від 16.11.2023 у розмірі 28 831 грн 20\~коп., що складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 6 000 грн 00 коп., суми заборгованості за процентами у розмірі 22 831 грн 20 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за кредитним договором № 128368 від 28.11.2023 у розмірі 10 309 грн 24 коп., що складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3 000 грн 00 коп., суми заборгованості за відсотками у розмірі 6 799 грн 24 коп., суми заборгованості за комісією у розмірі 510 грн 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.11.2023 [PERSON] уклав з ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога" кредитний договір №\~ 285038150. 28.11.2018 між ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01. 31.12.2020 Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 265 від 02.01.2024 до Договору факторингу №\~28/1118-01 укладеного між ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним Договором № 285038150. 27.02.2025\~ТОВ "Таліон\~Плюс"\~та позивачуклали Договір факторингу № 27/0225-01, у\~відповідності до умов якого, ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 27.02.2025 до Договору факторингу №\~27/0225-01 від 27.02.2025, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 28 831 грн 20 коп., з яких: 6 000 грн 00 коп. - сума заборгованості по основному боргу; 22 831 грн 20 коп. - сума заборгованості по процентам; 0 грн 00 коп. - неустойка. Таким чином, відповідач [PERSON] має заборгованість перед ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за кредитним договором № 285038150 у загальному розмірі 28 831 грн 20 коп. 28.11.2023 між ТОВ "ФК "Незалежні Фінанси" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 128368, в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що\~створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ "ФК "Незалежні Фінанси" позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п. 1.1. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ "ФК "Незалежні Фінанси" грошових коштів у сумі, визначеній у п. 1.2. Кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п. 2.1. Кредитного договору. 28.03.2024 між ТОВ "ФК "Незалежні Фінанси" та позивачем укладено договір факторингу № 28032024, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "Незалежні Фінанси" передало ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "ФК "Незалежні Фінанси" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.03.2024 до договору факторингу № 28032024 від 28.03.2024, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 10 309 грн 24 коп., з яких: 3 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 799 грн 24 коп. - сума заборгованості за відсотками; 510 грн 00 коп. - заборгованість за комісією. Таким чином, відповідач [PERSON] має заборгованість перед ТОВ\~"ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за кредитним договором № 128368 у загальному розмірі 10 309 грн 24 коп. Невиконання відповідачем умов кредитних договорів стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.09.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 21.10.2025. 21.10.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача відкладено судовий розгляд на 11.12.2025. 11.12.2025 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Москаленко М. С. у позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, про причини неявки не повідомив. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за відсутності відповідача, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечувала представник позивача. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №\~361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності відповідача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Під час судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Даними договору кредитної лінії № 285038150 від 16.11.2023, паспорту споживчого кредиту, платіжного доручення від 16.11.2023, підтверджується, що 16.11.2023 між ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога"та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами\~якого останній отримав кредит у розмірі 6 000 грн 00 коп., на\~строк 14\~днів, орієнтовна загальна вартість кредиту - 7 554 грн 00 коп., з яких 6 000 грн 00 коп. - сума кредиту, 1 554 грн 00 коп. - проценти за користування кредитом (а. с. 8-20). Право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] щодо повернення заборгованості за договором кредитної лінії № 285038150 від 16.11.2023, підтверджується: договором факторингу №\~28/1118-01 від 28.11.2018, додаткової угоди № 26 від 31.12.2020, укладеного між ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога"та ТОВ "Таліон Плюс"; договором факторингу №\~27/0225-01 від 27.02.2025, укладеного між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ\~"Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (а. с. 23-35). Згідно розрахунку\~заборгованості за\~договором кредитної\~лінії №\~285038150\~від 16.11.2023\~мається заборгованість\~у розмірі\~22\~831 грн\~20\~коп.,\~з\~яких:\~6\~000\~грн 00\~коп.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~22\~831\~грн 20\~коп.\~-\~сума заборгованості\~за процентами(а. с. 21, 22). Даними договору про споживчий кредит № 128368 від 28.11.2023, графіку платежів, паспорту споживчого кредиту, підтверджується, що 28.11.2023 між ТОВ\~"ФК "Незалежні Фінанси" та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами\~якого останній отримав кредит у розмірі 3 000 грн 00 коп., на\~строк 97 днів, орієнтовна загальна вартість кредиту - 13 131 грн 00 коп., з яких 3 000 грн 00 коп. - сума кредиту, 9 621 грн 00 коп. - проценти за користування кредитом, 510 грн 00 коп. - комісія (а. с. 36-49). Право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] щодо повернення заборгованості за договором кредитної лінії № 128368 від 28.11.2023, підтверджується договором факторингу №\~28032024 від 28.03.2024, укладеного між ТОВ\~"ФК "Незалежні Фінанси" та ТОВ\~"Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (а. с. 52-57). Згідно реєстру боржників вбачається розрахунок заборгованості за договором про споживчий кредит № 128368 від 28.11.2023 мається заборгованість у розмірі 10 309 грн 24\~коп., з яких: 3 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 799 грн 24 коп. - сума заборгованості за відсотками; 510 грн 00 коп. - заборгованість за комісією (а. с. 57). Отже, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в нього заборгованості за: договором кредитної лінії № 285038150 від 16.11.2023; договором про споживчий кредит № 128368 від 28.11.2023. Відповідно до статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно статті 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням 16.11.2023 між ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога"та [PERSON] договору кредитної лінії № 285038150, 28.11.2023 між ТОВ "ФК "Незалежні Фінанси" договору про споживчий кредит № 128368, та подальших договорів факторингу, за умовами яких ТОВ\~"Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги до [PERSON] за вказаними договорами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4)\~відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). За умовами договору кредитної лінії № 285038150 від 16.11.2023 та паспорту споживчого кредиту сторони встановили строк кредитування до 14 днів з можливість продовження такого строку. Доказів на підтвердження продовження строку дії договору суду не надано. На час закінчення строку кредитування розмір заборгованості за договором кредитної лінії № 285038150 від 16.11.2023 склав 7 554 грн 00 коп., яка складається з: 6\~000\~грн 00\~коп. - тіла кредиту; 1\~554 грн 00 коп. - процентів за користування кредитом. Таким чином, лише наведений розмір заборгованості по відсоткам може бути стягнутий з [PERSON] на користь позивача, оскільки після спливу строку кредитування, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, товариство не мало правових підстав нараховувати відсотки за кредитним договором. Що стосується вимог в частині стягнення нарахованої комісії за договором про споживчий кредит № 128368 від 28.11.2023, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1.5.1 договору, комісія за надання кредиту - 510 грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 17 відсотків від суми кредиту (а. с. 36-41). Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування. Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. Пунктом 1.5. 1 договору про споживчий кредит № 128368 від 28.11.2023, підписаного [PERSON] , встановлено комісію за надання кредиту та обслуговування кредиту в розмірі 510 грн 00 коп. тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", отже ці положення договору є нікчемними. Враховуючи, що вимагається до стягнення: 510 грн 00 коп. - заборгованість за комісією за пунктом 1.5.1 договору про споживчий кредит № 128368 від 28.11.2023, щодо якого встановлено нікчемність, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ\~"ФК\~"Європейська агенція з повернення боргів" в частині стягнення заборгованості за комісією. За таких обставин, позовна заява ТОВ\~"Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про стягнення з [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення заборгованості за: договором кредитної лінії № 285038150 від 16.11.2023 у розмірі 7 554 грн 00 коп., яка складається з тіла та відсотків; договору про споживчий кредит № 128368 від 28.11.2023 у розмірі 9 799 грн 24 коп., яка складається з тіла та відсотків. У задоволенні решти позову належить відмовити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі, пропорційному до задоволеної частини позовних вимог (а. с. 7).

Outcome: partial