Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу на підставі ст.1191 ЦК України та п.п.38.2.1. п.38.2 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.12.2024 року о 19:59 в населеному пункті м. Львів, на перехресті вул. Липова Алея - вул. В. Стуса, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ТОYОТА RAV4», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням Відповідача та транспортного засобу «VOLKSWAGEN СС», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (надалі також - «Потерпілий») (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу додається). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження (надалі також - «ДТП»). На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Потерпілого була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується полісом серії [NUMBER] обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору страхування на момент ДТП діяв. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Своїми діями Відповідач порушив вимоги п. 2.3.6, 13.1, 2.10.а Правил дорожнього руху України, що призвело до настання ДТП. Наведені обставини було перевірено та достовірно встановлено Сихівським районним судом м. Львова при розгляді справи про адміністративне правопорушення № 464/8755/24. Так, постановою Сихівського районного суду м. Львова від 13.01.2025 року, вина Відповідача у скоєнні ДТП була повністю доведена судом, і його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Оскільки, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 29.12.2024 року Потерпілий звернувся до Позивача із відповідною заявою про страхове відшкодування. Водночас 29.12.2024 р. Потерпілий, на виконання вимог ст. 33 Закону, звернувся до Позивача із відповідною заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди. За результатами звернення Потерпілого та розгляду його заяви, Позивачем було відкрито регресну справу № 113383. Діючи на підставі вищевказаних законодавчих приписів, проведення огляду/дослідження пошкодженого транспортного засобу Позивач доручив ФОП [PERSON] . 29.01.2025 р. оцінювачем [PERSON] було складено Звіт №354/25 про оцінку автомобіля «VOLKSWAGEN СС», реєстраційний номер [NUMBER] (надалі - «Висновок»). За результатами Висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 38 039,37 грн. (тридцять вісім тисяч тридцять дев`ять гривень 37 коп.). Позивач виконуючи вимоги ст. 41 Закону, на підставі довідки № 1 від 26.03.2025 і Наказу № 3.1/8863 від 28.03.2025 р. про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, прийняв рішення про відшкодування шкоди Потерпілому в загальному розмірі 38 049,37 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилося на основі Висновку, а також наказу про відшкодування шкоди, відповідно до якого МСТБУ здійснило регламентну виплату. Також Позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1800,00 грн. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуг з оплати проведення експертизи, які підлягають відшкодуванню Позивачу складає 39 849,37 грн. З огляду на викладене, а також в зв`язку із невідшкодуванням збитків Відповідачем в добровільному порядку, Позивач звертається із даним позовом до суду та просить задовольнити його вимоги повністю. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 27.10.2025 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, розгляд справи призначено на 11.12.2025 року (арк. спр. 68-67). Відповідач в судове засідання не прибув, від нього повернувся конверт із поштовою кореспонденцією, із відміткою про те, що «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою адресату. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без участі представника позивача та не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення у справі. У зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України. Ураховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 13.01.2025 року (справа №464/8755/24) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. в дохід держави. Постанова набрала законної сили 23.01.2025 року (арк. спр. 22-24). В постанові зазначено, що [PERSON] 10 грудня 2024 року о 19 год 59 хв. на перехресті вул. Липова Алея вул. В.Стуса у м.Львові, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Rav4» д.н.з. [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Passat CC» д.н.з. [NUMBER] , який внаслідок інерційного руху здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Renault Kadgar» н.з. [NUMBER] , який внаслідок інерційного руху здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Volvo CX40» д.н.з. [NUMBER] . В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.2.3б), п.13.1 Правил дорожнього руху України. Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується полісом № 223470367 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (арк. спр. 17). 29.12.2024 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди (арк. спр. 27-29). Відповідно до Звіту №354/25 про оцінку автомобіля Volkswagen CC реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] становить 38 039,37 грн. (арк. спр. 32-56). Згідно з платіжною інструкцією №855292 від 04.02.2025 року МТСБУ оплачено ФОП [PERSON] 1800 грн. за послуги експерта (арк. спр. 63). Згідно з Довідкою №1 від 26.03.2025 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, [PERSON] визначено суму до сплати в розмірі 38049,37 грн. (арк. спр. 59). Відповідно до Наказу МТСБУ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] визначено суму до сплати 38049,37 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (арк. спр. 58). З матеріалів справи встановлено, що МТСБУ виконало покладений Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією №9807 від 07.04.2025 року (арк. спр. 62). Положеннями статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (пункт 21.3 статті 21 Закону). Згідно з підпунктом «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 6 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно з п. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. З огляду на наведене, аналізуючи вищевказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що у відповідача виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат, оскільки транспортний засіб, яким керував відповідач не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а МТСБУ виконало покладений законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної внаслідок ДТП, а тому позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 3 028 грн. 00 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №29161 (арк.спр. 7). А тому, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 3 028 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved