Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до ПрАТ «Стахова компанія «Еталон», [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2025 року позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Стахова компанія «Еталон», [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування задоволено. 17 листопада 2025 року представник позивачки адвокат Данилюк П.С. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 569/8608/25 про стягнення з ПрАТ «Стахова компанія «Еталон» на користь [PERSON] понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4 860,00 грн. До вказаної заяви долучено копію Договору про надання правничої допомоги № 01-09/04/25 від 09.04.2025 року, копію Акту про надання правничої допомоги від 17.11.2025 року та копію рахунку від 09.04.2025 року. Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, представником адвокатом Данилюком П.С. подано через підсистему «Електронний суд» 16.12.2025 року заяву, в якій просить розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводити у його відсутність та у відсутність позивачки. До заяви долучив копію квитанції № @2PL154456 від 09 квітня 2025 року про оплату вартості правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн. Представник відповідача 1 - ПрАТ «Стахова компанія «Еталон» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідач 2 [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові витрати; 4)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Судом встановлено, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2025 року позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування задоволено. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В контексті наведених норм та викладених обставин суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.ч. 4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року, справа № 826/1216/16, провадження № 11-562ас18, у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року справа № 301/1894/17. Так, на підтвердження здійснених позивачкою [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу надано копії: Договору про надання правової допомоги адвокатом Данилюком П.С. № 01-09/04/25 від 09 квітня 2025 року, з якого вбачається, що за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень (п. 2.1). Також представником позивача долучено в якості доказу розміру витрат на правничу допомогу рахунок та квитанцію про оплату від 09 квітня 2025 року в розмір 5 000 грн., а також акт виконаних адвокатом робіт щодо наданої правничої допомоги від 17 листопада 2025 року, докази направлення заяви з додатками відповідачу. Рішенням суду задоволено вимоги позивача та стягнуто з ПрАТ «Стахова компанія «Еталон» на користь [PERSON] невиплачене страхове відшкодування в розмірі 111 130,68 грн., а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 3 200,00 грн. Судом встановлено, що позивачка понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., однак просить стягнути зПрАТ «Стахова компанія «Еталон» 4 860,00 грн. Згідно із ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем клопотань щодо зменшення судових витрат заявлено не було та доказів неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги не надано. Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь позивача [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 4 860,00 грн.

Outcome: approved