Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-17 00:00:00

У жовтні 2024 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] 13.03.2019 р. було укладено кредитний договір №2001267323101 та встановлений кредитний ліміт у сумі 10000,00 грн., який пізніше був збільшений до 50000,00 грн. Враховуючи, що відповідачка не виконувала свої кредитні зобов`язання належним чином, у неї утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 21.08.2024 р. становить 80313,33 грн., з яких: 45690,97 грн. заборгованість за кредитом, 34622,36 грн. заборгованість за процентами, яка до цього часу не погашена. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) від 22.08.2024 відповідачу на адресу його місця проживання, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 13.01.2025 позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 80313,33 грн., що складається з: 45690,97 грн. заборгованість за кредитним договором № №2001267323101; 34622,36 грн. заборгованість за процентами. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 04.07.2025 заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 13.01.2025 ухвалене у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, скасовано. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 11.07.2025 справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 3/зворот). Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. Представник відповідачки у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на відзив на позовну заяву, в якому викладена позиція відповідачки та її представника. Згідно з відзивом на позовну заяву, представник відповідачки зазначає, що у позовній заяві позивач не зазначив про те, який на його думку строк кредитування є узгодженим у спірних правовідносинах, також його належне узгодження не підтверджується наданими позивачем доказами. Проте для вирішення даного спору, встановлення строку кредитування є важливим, з огляду на те, що згідно сталої на даний час судової практики, саме у цьому періоді можуть нараховуватись проценти. Згідно доданих до матеріалів справи доказів вбачається, що 13 березня 2019 року відповідачка підписала Заяву №2001267323101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій просила відкрити на її ім`я поточний рахунок [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку, встановити на поточний рахунок кредитний ліміт у сумі 10 000,00 грн. зі сплатою 47.88 % річних. У заяві №2001267323101 строк кредитування не зазначений. В заяві зазначено орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 12577,58 грн. Строк кредитування зазначений у Паспорті споживчого кредиту від 13.03.2019, де зазначено строк кредитування 12 місяців. Зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін, проте він не являється належним доказом погодження. Таким чином, зазначення у паспорті споживчого кредиту строку кредитування, по суті не являється доказом його належного узгодження сторонами, в той час як інших належних доказів узгодження строку кредитування позивач не надав. Представник відповідача зазначає, що оскільки строку кредитування у спірних правовідносинах належним чином не визначений згодою сторін, у позивача відсутнє право на нарахування процентів у сумі 34622,36 грн., за весь період зазначений у розрахунку. \~ \~ \~ \~Також представник відповідачки вказує на недотримання позивачем вимог щодо належного досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, зазначаючи, що позивач надав до суду в якості письмових доказів: копію письмової вимоги (повідомлення) вих. №КНО-44.2.2/482 від 22.08.2024, в якій міститься вимога щодо виконання зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості достроково не пізніше 30 календарних днів з дня отримання відповідного повідомлення. В той же час, в якості доказу направлення вимоги надано Список 20240822 ПУМ_576 у якому під №132 зазначено відповідачку, проте представник відповідачки звертає увагу, що вказаний список не оформлений належним чином, - на ньому відсутній підпис відповідального працівника, а також те, що поштова кореспонденція з 26.02.2022 року по даний час, не могла направлятись до смт. Веселого Запорізької області по причині перебування його в тимчасовій окупації. Відтак доказів фактичного отримання відповідачем вказаної вимоги позивач не надав, що свідчить про невиконання зазначеного обов`язку. В контексті зазначеного відповідач акцентує увагу на тому, що норма ч.4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» встановлює строк на виконання вимоги, саме від «дня отримання повідомлення». Відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 45690,97 гривень заявлені з порушенням ч.4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», та відповідно з цих підстав не можуть підлягати задоволенню. Представник відповідачки наполягав на зарахуванні сплачених процентів в розмірі 16889, 92 грн., які на думку представника відповідачки є зайво сплаченими, відповідно заборгованість, що підлягає стягненню, має бути зменшена на цю суму. Суд, вислухавши позицію учасників справи, вивчивши та дослідивши письмові докази, а також інші матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 13.03.2019 [PERSON] підписала Заяву №2001267323101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб і приєдналась до публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб. Відповідно до довідки ПАТ «ПУМБ» 13.03.2019 позичальнику встановлено кредитний ліміт по договору №2001267323101 у розмірі 10\~000 грн., який в подальшому неодноразово збільшувався, востаннє 03.03.2022 до 50\~000 грн. (а.с. 29). Згідно з наданим банком розрахунком, відповідач має заборгованість за кредитним договором №2001267323101 від 13.03.2019 станом на 21.08.2024 у розмірі 80313,33 грн., яка складається з наступного: 45\~690, 97 грн. заборгованість за кредитом; 34622,36 грн. заборгованість за відсотками; 0,00 грн. заборгованість за комісією; (а.с. 30-31). З виписки по рахунку за період з 13.03.2019 по 21.08.2024 вбачається, що відповідачка активно користувалась кредитними коштами, але вчасно їх не повертала (а.с. 32-36). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт видачі та отримання відповідачем кредитних коштів, про що свідчать підпис у анкеті-заяві, а випискою по рахунку відповідача підтверджується факт користування кредитною карткою та вчинення відповідачем дій щодо часткового погашення заборгованості. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 633 ЦК України проголошує, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Визначальним у даній справі є не безпосередньо вид чи характеристика умов, які включені до заяви позичальника чи містяться в Умовах і Правилах надання банківських послуг, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов та їх погодження сторонами кредитного договору, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Для вирішення спору в даній справі обов`язковим є з`ясування обставин щодо виникнення зобов`язання боржника сплатити певну суму отриманих в кредит коштів та процентів на користь іншої сторони у строк та в порядку відповідно до цивільно-правового договору. Позовні вимоги щодо стягнення відсотків банк обґрунтовував наявністю домовленостей про процентну ставку за кредитним договором в заяві про приєднання до Умов Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Розроблені Банком умови договору приєднання повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що інша сторона договору лише приєднується до тих умов, з якими вона ознайомлена. Однак рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами, без встановлення відповідних фактів. За недоведеності заявлених в позовній заяві фактів щодо ознайомлення позичальника з Умовами Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, такі Умови Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, не можуть бути частиною договору. Зазначення в заяві позичальника про ознайомлення позичальника з Умовами надання кредиту та Тарифами без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає позивач, а отже свідчить про не узгодження сторонами розміру відсотків за заявою №2001267323101 від 13.03.2019. Відомості, що містяться у паспорті споживчого кредиту від 13.03.2019, брати до уваги не можна виходячи з наступного. Як слідує із паспорта споживчого кредиту, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с. 10). Отже, паспорт споживчого кредиту містить лише узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Більше того, у паспорті споживчого кредиту зазначено, що інформація зберігає чинність та є актуальною до 13.03.2019. Відтак, суд не вбачає правових підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками у розмірі 34622,36 грн. у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у заяві від 13.03.2019, вказавши, що Умови Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, у зв`язку з чим вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в цій частині. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ «ПУМБ» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Встановлено, що відповідачка [PERSON] користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору між сторонами. Оскільки [PERSON] у добровільному порядку не сплатила заборгованість за кредитним договором (фактично отримані кошти), суд вважає позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 45690,97\~грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог (на 56,8 %), з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1376,70 грн.

Outcome: partial