Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

У квітні 2025 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» - Романенко М.Е. через систему «Електронний суд» звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 10002967152 від 14.01.2021 у розмірі 21 920,41 грн, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. На обґрунтування позову зазначав, що 14.01.2021 [PERSON] з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, подала заявку № 10002967152 на отримання кредиту. Ця заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс». Електронний підпис накладено [PERSON] одноразовим ідентифікатором. Таким чином, 14.01.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 10002967152, відповідно до умов якого відповідачу перераховано кредитні кошти на банківську картку в сумі 6 300 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з договором у повному обсязі. Указував, що 05.09.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» за плату права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Згідно з Договором факторингу, сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс» становить 21 920,41 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6 160,80 грн; заборгованість за відсотками 15 759,61 грн. Крім того, позивач зазначив, що було вжито заходів щодо досудового врегулювання спору між сторонами. Відповідачці 30 жовтня 2023 року направлялась досудова вимога про сплату заборгованості за Кредитним Договором № 10002967152 від 30.10.2021 р. Вих.№ 3552702903-АВ. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду. 18.04.2025 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів. Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 21.04.2025 відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження, та роз`яснено їм права, передбачені ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 13.10.2025 від представника відповідача адвоката Лисенка А.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування посилається на те, що з наданих Позивачем доказів, зокрема, Кредитного договору, та як зазначає сам Позивач, вбачається, що вони укладені в електронній формі згідно положень Закону України Про електронну комерцію. При цьому, до суду не надано належного оригіналу зазначених кредитних договорів для можливості перевірити дійсність укладення та підписання кредитного договору саме Відповідачем, оскільки провести його ідентифікацію, що саме ними було підписано зазначені договори, неможливо. У Відповідача відсутні примірники оригіналів зазначених вище договорів, Відповідач не отримував примірники договорів на відповідний ресурс (на електронну пошту або в особистий кабінет), як того вимагають положення Закону України Про електронну комерцію. Окремо звертав увагу, що в Кредитному договорі, який наданий Позивачем як доказ правомірності позовних вимог, будь-який електронний підпис, одноразовий ідентифікатор тощо як з боку кредитора так і з боку позичальника - відсутні, що в свою чергу свідчить про неукладеність кредитного договору, за стягненням заборгованості за яким звернувся Позивач. Те саме стосується і додаткової угоди про зміну умов договору №10002967152 від 14/01/2021 р., яка також не містить жодного підпису як кредитора так і позичальника. Резюмуючи вищевикладене, вважає, що Позивач не надав до суду жодного доказу щодо дійсності укладення Кредитного договору на вказаних Позивачем умовах саме Відповідачем, а отже правові підстави для задоволення позову - відсутні. Крім того, в якості доказів стягнення заборгованості по вищевказаному договору Позивач надає довідку ТОВ «Платежі Онлайн» від Вих. № 62/2419/12 від 14.12.2022 р. Однак, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема, первинних документів (касово-бухгалтерських документів), на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договорами. Факт укладення кредитного договору (що не визнається Відповідачем з огляду на відсутність доведеності факту його укладання через відсутність підписів сторін) не доводить факту отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними. Якщо суд все ж таки дійде висновку, що Позивач є належним позивачем та про доведеність факту укладення договору з Відповідачем, так само, як і факту доведеності перерахування кредитних коштів, то звертав увагу суду на те, що матеріали справи не містять доказів того, що Відповідач зробив пропозицію щодо продовження строку дії договору. Проте, Кредитор в односторонньому порядку, без повідомлення та згоди Відповідача, здійснив пролонгацію строку кредитування, що суперечить пунктам 8.18.3 Кредитного договору. Таким чином, нараховані поза межами строку кредитування відсотки (після 13.02.2021 року) не підлягають стягненню за Кредитним договором, а вже стягнуті відсотки підлягають зарахуванню в погашення основної суми заборгованості. Згідно наданого до суду розрахунку заборгованості за Кредитним договором з 14.01.2021 року було нараховано відсотки в загальному розмірі 15 769, 61 грн. Отже, не підлягають стягненню відсотки, які нараховані після 30.05.2021 року в загальному розмірі 15 769, 61 грн. Враховуючи, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, обсяг дослідження доказів є невеликим, вважаємо, що витрати на правничу допомогу у заявленому розмірі є неспівмірними зі складністю справи та часом, витраченим представником позивача на надання правничої допомоги. До того ж, як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів Позивача по справі здійснює [PERSON] проте у додатках до позовної заяви прикріплено свідоцтво адвоката Білецького Богдана Михайловича, будь-які документи, які підтверджують передоручення відсутні. Позовна заява також підписана Романенко Е.Д., а не [PERSON] , витрати на якого нібито поніс Позивач у зв`язку з даною справою. Оскільки в даній справі представництво інтересів Позивача здійснюється не адвокатом - витрати на правничу допомогу задоволенню не підлягають та відповідно не підлягають стягненню з Відповідача. Крім того, на підтвердження витрат на правничу допомогу, до суду мають бути подані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, в той же час, жодного документу про сплату Позивач не надає. Також зазначав, що Відповідачем понесені витрати по справі у розмірі витрат на професійну правничу допомогу, орієнтований розмір якої загалом становить 15 000 грн. Докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до суду до ухвалення рішення суду або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України просив прийняти дане як заяву про подальше подання до суду доказів понесення витрат на правничу допомогу). 20.10.2025 від представника позивача Чуприної К.В. надійшла відповідь на відзив в яких остання просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також витребувати докази. В обґрунтування зазначає, що з метою підтвердження укладення правочину в електронній формі, позивачем через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» до позовної заяви додано візуальну форму оригіналу договору разом з відповідними додатками та додатковими угодами, укладеними між відповідачем та первісним кредитором. У преамбулі зазначених документів міститься реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, а також його номер телефону та електронна адреса, що дозволяє ідентифікувати особу, яка приєдналася до умов договору, та підтверджує його укладення в електронній формі. Таким чином, позивач вважає, що договір разом з відповідними додатками та додатковими угодами було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, що підтверджує укладення правочину між відповідачем та первісним кредитором в електронній формі. Укладення такого договору без здійснення входу на веб-сайт кредитодавця https://cashberry.com.ua/ через особистий кабінет з використанням логіну, пароля та персональних даних, зокрема номера телефону, було технічно неможливим. Поряд з цим, звертали увагу суду, що відсутність електронних доказів генерації одноразового ідентифікатора за договором, його додатками та додатковими угодами не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки сама по собі відсутність кваліфікованого електронного підпису не свідчить про недостовірність даних, викладених в електронній формі, та не ставить під сумнів достовірність електронних доказів. Отже, підписавши зазначений договір разом з відповідними додатками та додатковими угодами, відповідач добровільно погодився з визначеними в ньому умовами кредитування та взяв на себе відповідні зобов`язання. На підтвердження перерахування кредитних коштів у розмірі 6 300 грн до позовної заяви позивачем долучено інформаційну довідку за вих. № 62/2419/12 від 14.12.2022 р., відповідно до якої 14.01.2021 о 15:04:04 через платіжний сервіс «Platon» на сайті торговця була проведена успішна транзакція типу «видача кредиту» (транзакція № 31062-94418-20484, сума 6 300 грн, карта [NUMBER] , код авторизації 885911, банк-емітент АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). На підтвердження законності та правомірності нарахування заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 10002967152 від 14.01.2021 позивачем до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості, сформований, підписаний та наданий первісним кредитором за період з 14.01.2021 по 30.06.2021. Поряд з цим, за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним договором у позивача, ним не здійснювалося жодних додаткових нарахувань не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за договором, яка була нарахована первісним кредитором. Щодо витрат на правову допомогу, то позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу було подано до суду наступні докази, а саме: копію договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року; копія додаткової угоди № 10002967152 від 02 квітня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року; копію детального опису робіт (надання послуг) від 02 квітня 2025 року; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвоката (виконання робіт, надання послуг) від 02 квітня 2025 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Білецького Богдана Михайловича. При цьому, представником Відповідача не доведено, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, більш того представником Відповідача не надано детального опису послуг із зазначенням витраченого часу та обсягом виконаних робіт, що позбавляє суд можливості надати належну оцінку реальності таким витрат, а отже відсутні будь-які правові підстави для стягнення з Позивача на користь Відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. Оскільки відповідач належним чином не виконав свої кредитні зобов`язання та не надав доказів, які б спростовували правильність розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором, а також у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи підстав для звільнення відповідача від обов`язку повернення отриманих кредитних коштів у заявленому розмірі або для зменшення суми боргу, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими. 10.11.2025 від представника відповідача адвоката Лисенка А.О. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якій останній просив відмовити в задоволенні позову з підстав. викладених в відзиві. Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 13.11.2025 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» докази. 01.12.2025 від представника позивача Звіздецької Д.І. надійшли додаткові пояснення. 08.12.2025 до суду надійшли витребувані докази. 16.12.2025 від представника відповідача адвоката Лисенка А.О. надійшло клопотання про виключення документа з числа доказів та додаткові пояснення. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідачки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» 14 січня 2021 року був укладений договір № 10002967152 про надання споживчого кредиту (а.с. 23-27). Як вбачається із заяви про прийняття оферти (акцепт) [PERSON] погодила умови кредитного договору на суму 6 300 грн, термін кредиту 30 днів, розмір процентної ставки/день 1,14, річний розмір процентної ставки 416,1. Крім того, підтвердила, що отримала та ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредитування, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись укладеного договору кредиту та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», текст яких розміщений на сайті: https://cashberry.com.ua (а.с. 47-48). Відповідно до п. 1.1. та п. 1.2 кредитного договору № 10002967152 за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором. Сума на який надається кредит 6 300 грн. Тип кредиту - кредит. Згідно з п. 1.3. кредитного договору строк надання кредиту 30 календарних днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів/розрахунків, що є додатком № 1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.6. кредитного договору передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає за ставкою 416,1 % річних. Відповідно до п. 1.7. кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору складає за ставкою 8 454,6 грн. Як вбачається з п. 2.1. кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником товариству з метою отримання кредиту. Згідно з п. 2.4. кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту. Пунктом 5.1. кредитного договору передбачено, що товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за цим договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди позичальника відповідно до цивільного законодавства України. З огляду на п. 9.1. кредитного договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ITC товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС товариства. Відповідно до п. 9.2. кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - Правила) та паспорт споживчого кредитування, що надано Позичальнику до укладення цього договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких, розміщений на сайті товариства https://cashberry.com.ua/. Згідно з п. 9.4. кредитного договору цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання позичальником зобов`язань за ним. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов, яке мало місце під час дії цього договору. Пунктом 9.9. кредитного договору передбачено, що сторони засвідчують, що укладення цього договору відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна зі сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа договору, права та обов`язки сторін, інші умови договору), та умови цього договору є взаємовигідними для кожної із сторін. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні цього договору, цей договір може бути змінений або розірваний тільки за згодою сторін. Відповідно до інформаційної довідки від 14.12.2022 року № 62/2419/12 ТОВ «Платежі Онлайн» як оператор послуг платіжної інфраструктури на вебсайті https://cashberry.com.ua через платіжний сервіс «Platon» провело транзакцію з виплати кредиту (6 300 грн) о 15 год 04 хв 14 січня 2021 року, на банківську карту № [NUMBER] , банк-емітент PRIVAT BANK, номер транзакції 31062-94418-20484, код авторизації 885911 (а.с. 40). Як вбачається з розрахунку ТОВ «Компані Інвест Фінанс» станом на 27 листопада 2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 10002967152 від 14 січня 2021 року становить 21 920,41 грн (а.с. 19-20). ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» 05 вересня 2022 року уклали Договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] , яка має заборгованість на суму 21 920,41 грн (за тілом кредиту 6 160,80 грн та за відсотками 15 759,61 грн), що підтверджується Витягом з Реєстру боржників до указаного Договору факторингу (а.с. 14). Отже, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Наказом № 15-04-2024-1 від 15.04.2024 року ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест Фінанс» змінено найменування та скорочене найменування на ТОВ «Компані Інвест Фінанс». 30 жовтня 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» направляло відповідачці досудову вимогу сплату заборгованості за Кредитним Договором № 10002967152 від 14 січня 2021 року Вих.№ 3552702903-АВ (а.с. 41). За інформацією АК КБ «ПриватБанк» на [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в банку емітовано картку № [NUMBER] серія та номер паспорта [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , мобільний номер телефону: [NUMBER] . Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту, позивач посилався на те, що 14 січня 2021 року [PERSON] з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/ подала заявку на отримання кредиту, зареєструвавшись у власному кабінеті на відповідному сайті та прийнявши умови кредитного договору за допомогою одноразового паролю, на підставі чого отримала кредит в розмірі 6 300 грн. На підтвердження надання відповідачу та зарахування на її банківську карту кредитних коштів в розмір 6 300 грн позивачем надано суду першої інстанції договір від 14 січня 2021 року № 110002967152, додаткові угоди від 10.02.2021, від 23.02.2021 та 17.03.2021 про зміну умов договору № 10002967152 від 14.01.2021, роздруківку оферти та розрахунок заборгованості за договором кредитної лінії від 14 січня 2021 року № 100029671523 за період з 14 січня 2021 року по 30 червня 2021 року на ім`я відповідача, копію досудової вимоги від 30 жовтня 2023 року, що була адресована відповідачу про наявність у неї заборгованості по кредитному договору, копію витягу з договору факторингу від 05 вересня 2022 року № 556/ФК-22. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у кредитному договорі № 10002967152 від 14 січня 2021 року зазначено прізвище, ім`я, по батькові [PERSON] , адресу проживання, ідентифікаційний код та серію і номер паспорта та номер телефону. Разом з тим, кредитний договір, як і додаткові угоди до нього не містить відомостей про одноразовий ідентифікатор, який має бути згенерований при підписанні відповідачем цього договору. Матеріали справи не містять доказів, що первісний кредитор ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» надсилало або ж [PERSON] будь-яким способом застосувала ідентифікатор електронного підпису, пройшла ідентифікацію особи та здійснила електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти. Позивачем не надано доказів отримання відповідачем одноразового ідентифікатора. Суд звертає увагу на те, в матеріалах справи відсутні будь-які докази реєстрації саме [PERSON] у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», отримання нею логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. Тобто, кредитний договір не містить відомостей про одноразовий ідентифікатор, який має бути згенерований при підписанні відповідачкою [PERSON] цього договору. Крім того, згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з матеріалів справи у розділі відомостей про позичальника в кредитному договорі № 10002967152 від 14 січня 2021 року та додаткових угодах до нього, зазначено прізвище, ім`я, по батькові відповідача, адресу її проживання, ідентифікаційний код та серію і номер паспорта. При цьому вказано про підписання цих документів електронним одноразовим ідентифікатором. Разом із цим, відомостей про такий одноразовий ідентифікатор, який мав би бути згенерований при підписанні відповідачкою цього договору, такі документи не містять, що свідчить про не підписання цих документів, зокрема кредитного договору, відповідачкою. У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц зроблено висновок, що суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Таким чином, суд установив, що кредитний договір № 10002967152 від 14 січня 2021 року є нікчемним, оскільки не підписаний відповідачкою, а тому такий правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (нікчемністю). Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю в зв`язку із недоведеністю. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо вимоги представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У відзиві на позов було зазначено про орієнтований розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу та зазначено про те, що до ухвалення рішення або протягом 5 днів після ухвалення рішення буде доведено розмір фактично понесених судових витрат з долученням доказів. В зв`язку із викладеним, питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу на даний час не розглядається. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та покладається на позивача у зв`язку із відмовою у позові. Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, а тому витрати на правничу допомогу у сумі 9000,00 грн покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed