Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - позивач), звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором №00-9983253 від 24.09.2024 в розмірі 16957 грн 20 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 24.09.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем було укладено Кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У вказаному Кредитному договорі між сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. ТОВ «Макс Кредит» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та було здійснено переказ коштів на рахунок відповідача, який в свою чергу взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 16957,20 гривень, а саме: - 7200 гривень заборгованість по кредиту; 9757,20 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 14.05.2025 між ТОВ «Макс Кредит» та позивачем було укладено Договір факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал та відповідно до Реєстру Боржників було відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 16957,20 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 03.11.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У судові засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач подав заяву, де вказав, що повністю сплати заборгованість по кредиту в розмірі 16957,20 грн, тому просить суд в задоволенні позову відмовити. Крім того, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 24.09.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено Договір кредиту 00-9983253 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов Кредитного договору, Кредитодавець надав кредит шляхом перерахування Кредитодавцем суми 7200 грн на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки). Перерахування коштів товариством підтверджується наданими докази в порядку витребування доказів, випискою по рахунку наданої банком (а.с.63-64). Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. 14 травня 2025 року ТОВ «Макс кредит» та позивачем було укладено Договір факторингу №14052025-МК/Юніт-Капітал, згідно умов якого, ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за вказаним Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №14052025-МК/Юніт-Капітал від 14.05.2025 від ТОВ «Макс кредит» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача. Даний факт підтверджується Актом прийому передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу від 14.05.2025. Відповідно до\~ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. У відповідності зі ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1 ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із\~ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). За змістом ч. 1\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~1054\~та ч. 2 ст.\~1050 ЦК України\~у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Положеннями\~ст. 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ч. 4\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як встановлено судом, відповідачем сплачено заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 16957,20 грн, що підтверджено квитанцією від 27.11.2025 (а.с.68). З огляду на встановлені фактичні обставини та з урахуванням положень законодавства стосовно врегулювання кредитних правовідносин, наведених вище, суд при вирішенні питання щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, прийшов до висновку про відмову в позові, оскільки позичальник погасив кредит та відсотки по кредитному договорі. Отже, станом на час розгляду справи, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином виконав, в результаті чого заборгованість відсутня. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.141\~Цивільного процесуального\~кодексу України судові витрати покладаються на позивача. При цьому, суд зазначає, що заява відповідача про сплату ним кредитної заборгованості подана до суду 27.11.2025. Дана заява міститься в матеріалах справи у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (Електронний суд), однак позивач не скористався своїм процесуальним правом на відмову від заявлених позовних вимог та стягнення судових витрат в порядку ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: dismissed