Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Акціонерне товариство\~«Акцент-Банк»\~(далі\~\~АТ\~«А-Банк»,\~позивач)\~звернулося\~до\~суду із\~позовом\~до [PERSON] \~(далі\~\~відповідач),\~в\~якому\~просить стягнути\~із\~відповідача\~на свою\~користь\~суму\~заборгованості за\~кредитним\~договором№ б/н від 18.01.2019 у розмірі 36 385,78 гривень станом на 17.09.2025, яка складається з: 24 924,60 грн. - заборгованість за кредитом; 11\~461,18 грн. - заборгованість по відсоткам, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Так, на підставі вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк,. відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано\~кредит у\~вигляді встановлення\~кредитного ліміту\~на рахунок\~зі сплатою\~процентів за\~користування кредитом\~у розмірі\~46,8\~%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~та видано\~платіжну картку. АТ «А-Банк»\~свої зобов`язання\~за Договором\~та угодою\~виконав в\~повному обсязі,\~а саме\~надав Відповідачу\~кредит (встановив\~кредитний ліміт)\~у розмірі,\~відповідно до\~умов Договору.Однак, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість,\~яка станом на\~17.09.2025 становить 36 385,78 гривень, з яких: 24 924,60 грн. - заборгованість за кредитом; 11\~461,18 грн. - заборгованість по відсоткам. У зв`язку\~з чим,\~просить стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~за кредитним\~договором № б/н від 18.01.2019 у загальному\~розмірі 36 385,78 гривень, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень. Ухвалою суду від 08.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з викликом сторін. Ухвалою суду від 10.11.2025 розгляд даної цивільної справи відкладено та про дату, час та місце проведення наступного засідання повідомлено сторін. Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, натомість у прохальній частині позову, а також додав до позову письмове клопотання, згідно яких просить розгляд справи проводити за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду. Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду даної справи, зокрема шляхом надіслання на зареєстроване місце проживання [ADDRESS] , копії ухвали про відкриття провадження та судової повістки, які повернулися на адресу суду 23.10.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення\~із штриховий ідентифікатором № R067016244640. Також відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відзиву на позов не подав. Частиною 11 ст.128 ЦПК України, визначено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, від якого не надійшло повідомлення про причини своєї неявки та відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалою від 10.12.2025 вирішив проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено, що 18.01.2019 [PERSON] звернулася до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банк». В анкеті-заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в А-Банку, становлять укладений між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Також 18.01.2019 [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка». Отже з цього моменту між відповідачем та позивачем було укладено договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України. Таким чином, за умовами укладеного між сторонами договору №б/н від 18.01.2019, відповідач [PERSON] отримав кредит\~у вигляді\~встановлення кредитного ліміту на платіжну картку\~зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості та видано платіжні картки. Згідно з довідкою АТ «А-Банк» за картами, відповідачу [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] строком дії до грудня місяця 2024 року; № [NUMBER] строком дії до грудня місяця 2022 року. Відповідно до виданої АТ «А-Банк» довідки за лімітами, [PERSON] за кредитним договором № б/н від 18.01.2019 за період з 18.01.2019 по 17.09.2025 встановлювались такі кредитні ліміти: 18.01.2019 у розмірі 11600 грн. (встановлення); 19.03.2019 у розмірі 13000 грн. (збільшення); 13000 у розмірі 13000 грн. (збільшення); 23.09.2019 у розмірі 26000 грн. (збільшення); 23.09.2019 у розмірі 26000 грн. (збільшення); 13.07.2021 у розмірі 33000 грн. (збільшення); 10.01.2024 у розмірі 40000 грн. (збільшення); 08.03.2024 у розмірі 50000 грн. (збільшення); 16.07.2024 у розмірі 28000 грн. (зменшення); 19.08.2024 у розмірі 25350 грн. (зменшення); 16.07.2024 у розмірі 28000 грн. (зменшення); 20.08.2024 у розмірі 24924 грн. (зменшення); 20.08.2024 у розмірі 25000 грн. (збільшення). Згідно з випискою по картці клієнт: [PERSON] за період з 18.01.2019 - 17.09.2025, відповідач користувався кредитними коштами, здійснював як зняття коштів, так і поповнення карткового рахунку. Згідно з наданим розрахунком заборгованості за договором № б/н від 18.01.2019, укладеним між АТ «А-Банк» та клієнтом [PERSON] , станом на 17.09.2025: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 24\~924,60гривень; залишок заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20\~515,05гривень; залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений) у розмірі 4\~409,55гривень; загальний залишок заборгованості за процентами у розмірі 11 461,18 гривень; залишок заборгованості за процентами на поточнузаборгованість у розмірі 1\~253,75гривень; залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість у розмірі 10\~207,43гривень; разом 36\~385,78гривень. Згідно з ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконані робочу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. В силу приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з\~ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняються виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За умовами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст.\~1050\~ЦК\~України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно з частиною першою\~статті 1048\~ЦК\~України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконала, суму кредиту не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем на загальну суму 36 385,78 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, заперечень проти позову відповідач не надав, надані позивачем розрахунки заборгованості за договорами, відповідачем жодним чином спростовано не було. Крім цього, доказів на підтвердження чи спростування обставини щодо не укладення договору матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності укладення зазначених договорів, останні у розумінні статей 11, 509 ЦК України є належними підставами для виникнення та існування обумовлених такими договорами прав і обов`язків сторін. При цьому, як вбачається з виписки АТ «А-Банк» від 17.09.2025 за вказаним договором за період з 18.01.2019 - 17.09.2025, відповідач [PERSON] частково сплачувала заборгованість за договором, що свідчить про визнання нею факту укладення кредитного договору між нею та АТ «А-Банк», та те, що її були відомі умови кредитування. Водночас враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК\~України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому АТ «А-Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Зважаючи на\~вищенаведене,\~суд приходить\~до переконання,\~що відповідач\~належним чином\~не виконав\~своїх зобов`язань\~за вищевказаними,\~відтак суд\~приходить до\~висновку, що\~позовні вимоги\~про стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованості\~за кредитним\~договором № б/н від 18.01.2019 в загальному\~розмірі 36 385,78 гривень є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки рішення\~ухвалено на\~користь позивача,\~у відповідності\~до ст.\~141\~ЦПК України,\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню сплачений\~ним при\~поданні позову\~судовий збір\~у розмірі 2\~422,40\~гривень,\~що підтверджується\~платіжним дорученням\~№ 6005315507139від 17.09.2025.

Outcome: approved