Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Раков А.В., звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на суми страхових виплат [PERSON] за період з 01 червня 2022 року по 7 вересня 2024 року, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити нарахування та виплату спадкоємцю [PERSON] сум страхових виплат за період з 01 червня 2022 року по [INFO] , належних спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що батько позивача [PERSON] отримував щомісячні страхові виплати у зв`язку з стійкою втратою професійної працездатності. При житті батько оскаржував дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо припинення виплати цих щомісячних страхових сум. Однак помер, не дочекавшись рішення суду. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.10.2024 визнано протиправною та скасовано постанову Білопільського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області від 11.07.2022 №59002/484147/52299/38 про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати [PERSON] ; зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області продовжити здійснення нарахування та виплату страхових виплат [PERSON] з 01.06.2022. Оскільки померлий [PERSON] за життя мав право на нарахування та виплату страхових виплат за період з 01.06.2022 по 07.09.2024, тому спадкоємець [PERSON] відповідно до положень ст.1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом, але з урахуванням неможливості обчислення її розміру через ненадання відповідачем відповідних відомостей, неможливості її стягнення за рішенням суду, ефективним способом захисту порушеного права в такому випадку є визнання за позивачем права на страхові виплати [PERSON] за період з 01.06.2022 по 07.09.2024, та зобов`язання здійснити нарахування та виплату саме спадкоємцю позивачу сум страхових виплат за даний період, належних спадкодавцю [PERSON] . Ухвалою суду від 01.09.2025 по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 01.10.2025 зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області надати відомості про нараховані та виплачені страхові виплати [PERSON] з 01.01.2015 по 07.09.2024 з постановами (протоколами) нарахування, перерахунку та припинення щомісячних страхових виплат. Ухвалою суду від 10.11.2025 закрито підготовче провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання учасники не з`явились. Представник позивача у наданій заяві просив провести судове засідання у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити у повному обсязі. Відповідач явку свого представника не забезпечив, відзив на позов не надав. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 13). [PERSON] мав статус внутрішньо переміщеною особою, місце проживання якої було зареєстровано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (м. Горлівка, Донецької обл.), а фактичне місце проживання/перебування на підконтрольній українській владі території (с.Піски, Білопільського району, Сумської області), що підтверджується довідкою від 24.10.2014 №5902630028 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 56). [PERSON] перебував на обліку у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України з 01.04.2001, як потерпілий від профзахворювання, отриманого 05.01.1968; за висновком МСЕК від 22.04.1994 йому була встановлена стійка втрата професійної працездатності 35% та 3 група інвалідності, безстроково (а.с.54-91). 01.11.2014 [PERSON] перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа у відділенні виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Путивльському районі, у подальшому - Білопільське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Сумській області. [PERSON] у відповідності до ст.40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» була призначена та неодноразово перерахована щомісячна грошова сума компенсації втраченого заробітку, востаннє постановою Білопільського відділення управління виконавчої дирекції фонду від 22.03.2022 у розмірі 20\~283,29 грн з 01.03.2022 щомісячно безстроково (а.с. 66). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.10.2024 у справі №200/4993/24 адміністративний позов [PERSON] до ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії був задоволений; - визнано протиправними та скасовано постанову Білопільського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області від 11.07.2022 №59002/484147/52299/38 про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати [PERSON] ; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області продовжити здійснення нарахування та виплату страхових виплат [PERSON] з 01.06.2022; - стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у сумі 968,96 гривень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122409072). Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2025 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області залишено без задоволення; рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.10.2024 у справі №200/4993/24 залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/125308563). 05.02.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. за заявою [PERSON] заведено спадкову справу № 4/2025 щодо майна померлого [PERSON] (а.с. 24-25). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.06.2025, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. (спадкова справа №4/2025, зареєстроване в реєстрі за №2273), [PERSON] успадкував автомобіль марки ЗАЗ-Daewoo, модель Т 13110, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 14). У відповідь на адвокатський запит щодо розміру заборгованості, яка виникла з 01.06.2022 по час смерті [PERSON] по щомісячним страховим виплатам для успадкування такої заборгованості спадкоємцями, ГУ ПФУ в Сумській області листом від 18.04.2025 повідомило, що отримати вказану інформацію про померлу особу можуть її родичі за умови надання документів, що підтверджують родинні стосунки (а.с. 17, 23). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України). Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (ст.1219 ЦК України). Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (ст.1227 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) вказано, що: «Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме томуу членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до\~Конституції України\~та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав\~Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 01 січня 2015 року діє у редакції\~Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VII\~та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України № 1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого. Згідно зі статтею 28\~зазначеного Закону\~№ 1105-XIV грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності. Статтею 40 вказаного Закону (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України». Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.» Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Суд установив, що за життя [PERSON] не отримав у ГУ ПФУ в Сумській області суми страхових виплат за період з 01.06.2022. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , спадкоємцем за законом, а тому відповідно до положень ст.1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат у порядку спадкування за законом. Відтак, позов [PERSON] підлягає задоволенню, за ним належить визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на суми страхових виплат [PERSON] за період з 01 червня 2022 року по 7 вересня 2024 року, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити нарахування та виплату спадкоємцю [PERSON] сум страхових виплат за період з 01 червня 2022 року по [INFO] , належних спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] . З урахуванням ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved