Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») звернулося до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.12.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 8496198, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 6 500,00 грн. строком на 30 днів ( з 31.12.2024 по 29.01.2025 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.01 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 29.71% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1 931,00 грн. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 165211, що надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO] Позивач зазначає, що кредитодавець на виконання умов кредитного договору № 8496198 від 31.12.2024 року, виконав свої зобов?язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6 500,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача N? [NUMBER] , платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Кредитодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією № 928899/2-el 16-4319-9fd2-12a48d65393d від 31.12.2024 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Проте, відповідач належним чином зобов?язання щодо повернення основної суми боргу за Договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань - не виконав ні перед Кредитодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором кредиту № 8496198 на підставі договору факторингу. Ураховуючи наведене, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 21 450,00 грн., з яких: - 6 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 18,85 грн. - сума заборгованості за процентами; - 1 931,15 грн. - сума заборгованості за комісією; - 13 000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; - 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Процесуальні дії суду 22 липня 2025року зі Стрийського міськрайонного суду Львівської області до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 8496198 від 31.12.2024 року. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 серпня 2025 року справу №456/3948/25 передано за підсудністю до Миколаївського районного суду Львівської області Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2025 року справа передана для розгляду судді Рябчун А.В. Відповідно до вимог частини 6 статті 187 ЦПК України судом 30 вересня 2025 року було скеровано запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . З отриманої судом відповіді № 1837069 від 30.09.2025 року Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області області від 30 вересня 2025 року позовну заяву ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 30 листопада 2025 року клопотання представника позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» задоволено. Витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмові докази, які становлять банківську таємницю щодо відповідача. Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року слухання справи відкладено на 19 листопада 2025 року у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання. 19 листопада 2025 року слухання справи відкладено на 10 грудня 2025 року у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання та витребуванням доказів. Представник позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в судові засідання 21 жовтня 2025 року, 19 листопада 2025 року, 10 грудня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Крім того, до суду надходили заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання 21 жовтня 2025 року, 19 листопада 2025 року, 10 грудня 2025 року не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином в розумінні вимог пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства суд направив відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвалу про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем проживання, отриманим за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру у порядку ст.187 ЦПК України. Окрім цього, суд також повідомив відповідача про розгляд справи через оголошення на сайті на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Миколаївського районного суду Львівської області). За таких обставин, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23), якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (див. постанову Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 520/5386/15-ц). З огляду на наявність достатніх матеріалів у справі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відзив на позовну заяву відповідач [PERSON] не подав. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 31.12.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 8496198, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 6 500,00 грн. строком на 30 днів ( з 31.12.2024 по 29.01.2025 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.01 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 29.71% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1 931,00 грн. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 165211, що надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO] На виконання умов кредитного договору № 8496198 від 31.12.2024 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов?язання, зокрема передало [PERSON] у власність грошові кошти в розмірі 6 500,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] , платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Кредитодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. У довідці від 30.05.2025 року № КД-000032260/ТНПП, виданою ТОВ «Фінансова Компанія «ФІНЕКСПРЕС», зазначено, що відповідно до електронної платіжної інструкції № 928899/2-el 16-4319-9fd2-12a48d65393d від 31.12.2024 року, на ім`я [PERSON] на картку № [NUMBER] перераховано кошти у розмірі 6 500,00 грн. Відповідно до електронної платіжної інструкції № 928899/2-el 16-4319-9fd2-12a48d65393d від 31.12.2024 року, на ім`я [PERSON] на картку № [NUMBER] перераховано кошти у розмірі 6 500,00 грн. Згідно з розрахунком суми заборгованості станом на 03.07.2025 року заборгованість [PERSON] за договором № 8496198 від 31.12.2024 року становить 21 450,00 грн, з яких: - 6 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 18,85 грн. - сума заборгованості за процентами; - 1 931,15 грн. - сума заборгованості за комісією; - 13 000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; - 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Відповідно до договору факторингу № 24/02/25 від 24 лютого 2025 року, укладеного між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Згідно з реєстром прав вимоги № 22/05/25-01 від 22 травня 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло прав вимоги до [PERSON] на суму 21 450,00 грн. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Електронний договір та всі додаткові угоди до нього, підписані електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін. Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов висновку: «Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Встановлено, що 31.12.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 8496198, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 6 500,00 грн. строком на 30 днів ( з 31.12.2024 по 29.01.2025 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.01 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 29.71% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1 931,00 грн. Позивачем долучено до матеріалів справи документи, які підтверджують перерахування на рахунок відповідача грошових коштів у розмірі 6 500,00 грн. зокрема, зазначене підтверджується наданою АТ КБ «Приват Банк» випискою за період з 31.12.2024 року до 03.01.2025 року по рахунку [PERSON] , відповідно до якої 31.12.2024 року було зараховано 6 500,00 грн. Отже, позивачем доведено виконання ним кредитного договору. При цьому у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про виконання/часткове виконання відповідачем взятих зобов`язань за кредитним договором. Судом враховано та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» свої зобов`язання перед [PERSON] за договором надання грошових коштів у позику № 8496198 від 31.12.2024 року виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідача за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконував, у результаті чого, у відповідача виникла заборгованість за вказаним договором. У постанові Верховного Суду від 03 грудня 2024 року у справі № 487/6342/18 (провадження № 61-2433св24) зазначено, що обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 22 травня 2025 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, пені становить 21 450,00 грн., з яких: - 6500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18,85 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1931,15 грн - комісія, 13 000,00 грн - неустойка. Судом враховано, що у матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, поданий позивачем, при цьому відповідач не надав заперечень з приводу вказаного розрахунку, свого розрахунку не подав. З огляду на зазначене, суд вважає поданий позивачем розрахунок заборгованості належним доказом, оскільки такий не спростовано відповідачем, при цьому суд вважає частково обгрунтованими суми, які підлягають стягненню за вказаним розрахунком. Зокрема, суд вважає обгрунтованими до стягнення суму заборгованості за основною сумою боргу у ролзмірі 6 500,00 грн, суму заборгованості за відсотками у розмірі 18,85 грн, комісію у розмірі 1 931,15 грн, оскільки така визначена умовами кредитного договору. Щодо вимоги про нарахування неустойки у розмірі 13 000,00 грн. суд зазначає наступне. У пункті 18 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок неустойки за період 30.01.2025-10.03.2025, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до частин 1, 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормами статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Встановлено, що відповідно до договору факторингу № 24/02/25 від 24 лютого 2025 року, укладеного між ТОВ « ФІНПРОМ МАРКЕТ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Згідно з реєстром прав вимоги № 22/05/25-01 від 22 травня 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло прав вимоги до [PERSON] на суму 21 450,00 грн. Ураховуючи зазначене, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , є належним позивачем у справі. Отож, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, на день винесення судом рішення, жодного доказу оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості в повному обсязі чи її частини за вищевказаним кредитом, суду не надано, позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягають частковому задоволенню, а саме до стягнення підлягає сума у розмірі 8 450,00 грн. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи зазначені вимоги процесуального закону, та те, що позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» задоволено частково, з [PERSON] на користь вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягають стягненню 954,43 грн сплаченого судового збору, оскільки позов задоволено на 39,40%. На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи: Договір №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», витяг з акту №15-П від 26.06.2025 приймання -передачі правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, з якого вбачається, що адвокатом було надано правові послуги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] , за які було сплачено 3500 грн. винагороди та платіжну інструкцію. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 500 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає сума у розмірі 1 379,00 грн, оскільки позовні вимоги задоволено на 39,40%. На підставі викладеного,

Outcome: partial