Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить встановити факт непроживання спадкоємця [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину. В обґрунтування позову вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим у вказаному будинку також була зареєстрована сестра позивача, однак остання з 2019 року за місцем реєстрації фактично не проживає. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її майно, при цьому заповіту за життя не склала. Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, позивачем отримано роз`яснення, що вона та її сестра [PERSON] є спадкоємцями на частку кожна, і враховуючи відсутність відмови [PERSON] від вступу у спадщину, остання фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . За таких обставин просить встановити факт непроживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , визнати [PERSON] такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 12.09.2025 провадження у справі було відкрите в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.10.2025 підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та провести розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи до суду не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Отже, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач\~ [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с. 13-16). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №24 від 02.03.2021 (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все її майно. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі ст.1261 ЦК України, спадкоємцями після [PERSON] є її доньки [PERSON] та [PERSON] - по частки на спадщину, що складається з земельної ділянки площею 3,4947 га, кадастровий номер 7121810100:02:000:0341 (а.с. 18). Право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 7121810100:02:000:0341 підтверджується витягом з ДРРП № 385683984 від 05.07.2024 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7102418662015 від 02.06.2015 (а.с. 19-23). З відповіді Чернігівської державної нотаріальної контори вбачається, що відповідач [PERSON] , на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала з нею (а.с. 24-25). Згідно довідки Олишівської селищної ради вих.№ 130 від 09.04.2025 встановлено, що [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживала одна (а.с. 26). Згідно довідки Олишівської селищної ради вих.№ 129 від 09.04.2025 встановлено, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживала. 24.09.2024 знята з реєстрації (а.с. 27). З витребуваної у Державної прикордонної служби України інформації вбачається, що [PERSON] 21.07.2019 перетнула державний кордон України та виїхала за межі України в пропускному пункті «Конотоп», характеристика ТЗ «6 Київ - Москва», та більше в Україну не поверталася. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в п. 3, 23 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Змістом положень ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи встановлено, що на час смерті [PERSON] [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] , яка зареєстрована за вказаною адресою, фактично не проживала, оскільки як вбачається з наданої Державною прикордонною службою України інформації, остання виїхавши до російської федерації 21.07.2019, в Україну не поверталася, та відповідно не могла проживати разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З урахуванням зазначеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про наявність підстав встановлення факту непроживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлої [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , та визнання [PERSON] такою, що фактично не прийняла спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved