Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

14.11.2025 року [PERSON] , в інтересах якої дії представник адвокат Бузовський О.І., звернулася в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна. 17.11.2025 року ухвалою судді провадження у справі відкрите, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] , перебуваючи з [PERSON] у шлюбі, придбали житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Практично весь час перебування у шлюбі [PERSON] постійно працювала, дбала про благополуччя сім`ї, займалась побутовими питаннями та вихованням дітей. 25.02.2025 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач [PERSON] вважає себе власником 1/2 частки даного будинку, як частки спільного сумісного майна подружжя, просить визнати за нею право власності на 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя, а саме житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечував, погодившись, що майно, придбане у шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши доводи сторін., приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 25.04.1995 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 15.12.2006 року визнано за [PERSON] право власності на будинковолодіння в с. Козацьке Балтського району Одеської області, яке належало [PERSON] та числилося за [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі угоди купівлі-продажу. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13437851 від 02.02.2007 року на підставі вищезазначеного рішення суду від 15.12.2006 року за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: с. Козацьке Балтського району Одеської області. Відповідно до копії технічного паспорту на будинок [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: с. Козацьке Балтського району Одеської області, який складається з житлового будинку «А» площею 63,4 кв.м., сіней «а» площею 9,5 кв.м., літньої кухні «Б» площею 17,1 кв.м., тамбура «б» площею 5,3 кв.м., сараю «В» площею 23,4 кв.м., гаража «Г» площею 12,7 кв.м., сараю «Д» площею 4,9 кв.м., сараю «Е» площею 3,4 кв.м., навіси «Ж» площею 57,6 кв.м., погріба «З» площею 3,3 м., з шиєю «з» площею 11,1 кв.м., вбиральні «К» площею 2,2 кв.м. Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 27.02.2025 року по справі № 493/1969/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Зі змісту довідки, виданої Балтською міською радою Одеської області, № 97 від 10.07.2025 року, вбачається, що за [PERSON] , [INFO] , в погосподарській книзі № 3 значиться об`єкт погосподарського обліку № 14-0269-1, а саме житловий будинок з погосподарськими будівлями, якому згідно рішення сесії Козацької сільської ради Балтського району Одеської області № 103-ІV від 18.07.2008 року «Про найменування вулиць с. Козацьке Балтського району Одеської області» присвоєно адресу: [ADDRESS] . Право власності на цей будинок зареєстроване за [PERSON] на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 15 грудня 2006 року. В будинку фактично проживають та зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований з 12.04.1996 року; [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована з 12.04.1996 року, але на даний час не проживає; [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але на даний час не проживає; [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована з 17.11.2015 року, але на даний час не проживає. Як вбачається з копії трудової книжки позивача в період з 01.03.1996 року до [INFO] [PERSON] мала різні місця роботи. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. (ч. 1 ст. 61 СК України) У відповідності до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. (ч.ч. 1, 2. ст. 69 СК України) Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У відповідності із ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність позивачем обставин належності їй спірного житлового будинку, так як в судовому засіданні встановлено той факт, що спірний будинок придбаний [PERSON] та [PERSON] в шлюбі, враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, тому за [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки, позовна заява подана представником позивача до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору. При звернені до суду [PERSON] було сплачено 968,96 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією 2642-6317-0971-3180 від 12.11.2025 року, який вона просить стягнути з відповідача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 484,48 грн. У зв`язку визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 484,48грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved