Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок позначений літерою «А», загальною площею 50,9 кв. м., житловою площею 20,4кв. м., прибудову позначену літерою «а», ганок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] . Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про народження матері [PERSON] , свідоцтвом про укладення шлюбу. [PERSON] є донькою померлої [PERSON] . До дня смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Після смерті спадкодавиці відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. На день смерті [PERSON] разом з нею в одному житловому будинку проживали та були зареєстровані позивач та його матір [PERSON] . [PERSON] заяву до нотаріального органу про відмову від прийняття спадщини не подала. [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] не скористалась правом на оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину. Після смерті матері позивач є єдиним спадкоємцем за законом, інший спадкоємець за законом [PERSON] помер [INFO] . Державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори 13.08.2025 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок у зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності спадкодавця [PERSON] на вказаний об`єкт нерухомості. За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, він змушений звернутися із цим позовом до суду. Позивач в підготовче засідання не з`явився, проте подав до суду заяву від 06.11.2025 року, в якій просить позовну заяву розглянути без його участі та задовольнити позовні вимоги (а.с.26). Представник Погребищенської міської ради в підготовче засідання не з`явився, однак головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Дзюба О.О. через канцелярію суду 17.12.2025 року подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с. 54). Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання представником відповідача позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до відомостей, що містяться у технічному паспорті, виготовленому фізичною особою - підприємцем [PERSON] від 02.07.2024 року на житловий будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані у 1976 році (а.с.13-15). Право власності [PERSON] на вказане майно підтверджується Свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах (а.с. 18), Рішенням виконкому Погребищенської селищної Ради депутатів трудящих № 128 від 30.10.1973 року (а.с.19), Актом про відвід земельної ділянки під забудову від 30.11.1973 року (а.с. 20), Дозволом №13 на проведення робіт (а.с.21), Договором про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового дому на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно (а.с.22-23). Відповідно до записів домової книги по [ADDRESS] , проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.24-25). [INFO] померла [PERSON] яка була бабою позивача та матір`ю [PERSON] (а.с.9). [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с.6), свідоцтвом про народження матері [PERSON] (а.с.7), свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с.8). [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). 12.12.2023 року [PERSON] звернувся із заявою до Погребищенської державної нотаріальної контори, в якій вказав про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] ( а.с.42). Згідно із ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Також відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки проживала разом із нею на час відкриття спадщини у спірному житловому будинку. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру відносно неї спадкова справа не заводилась (а.с. 48,49). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц сформульовано правовий висновок, який зводиться до того, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Отже, з часу прийняття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] вважалася власником спірного житлового будинку. Спадкоємцем майна після смерті [PERSON] був її син [PERSON] , який подав до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Інший спадкоємець за законом [PERSON] помер [INFO] . З матеріалів спадкової справи № 290/2023 щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що позивач у встановлений законом строк спадщину після смерті [PERSON] прийняв, як спадкоємець першої черги за законом (а.с.42). В матеріалах спадкової справи відсутні будь - які заяви про відкликання чи скасування означеної заяви (а.с. 39-44). Однак, нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори Швецем О.В. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії від 13.08.2025 року № 441/01-16, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджували б право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником Погребищенської міської ради [PERSON] не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Отже, зважаючи те, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері, однак у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, ураховуючи визнання позову представником відповідача, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав позивача за ним необхідно визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] , а тому його позовні вимоги до Погребищенської міської ради підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Зважаючи на те, що позивач бажає судові витрати залишити за собою, та враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, сплачений ним судовий збір не підлягає стягненню із відповідача на його користь.

Outcome: approved