Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з батьком, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що у нього вдома створені всі належні умови для виховання та розвитку дітей, а дружина перешкоджає у їх спілкуванні з батьком. У разі відмови у задоволенні позову у просив суд встановити графік побачень дітей з батьком, оскільки відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, сторони не дійшли згоди відносно визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей та просить встановити наступний графік побачень з дітьми за місцем постійного проживання дітей у м. Запоріжжі: з п`ятниці 19 год. 00 хв. до ранку 9 год. 00 хв. понеділка до досягнення дітьми 18 років (з обов`язком позивача забрати дітей від відповідачки не пізніше 19 год 00 хв. 07.02.2024 17 п`ятниці за адресою її перебування та повернути їх відповідачці за цією ж адресою не пізніше 09 год. 00 хв. понеділка. За місцем постійного проживання матері, [PERSON] : з понеділка 09 год. 00 хв. до вечора п`ятниці по 19 год. 00 хв. (з обов`язком позивача забрати дітей від відповідачки не пізніше 19 год 00 хв. п`ятниці відповідного місяця а адресою її перебування та повернути їх відповідачці за цією ж адресою не пізніше 09 год. 00 хв. понеділка відповідного місяця; - спільний відпочинок позивача з дітьми влітку на тиждень кожного місяця (червень, липень, серпень) кожного року та під час канікул у дітей - спільний відпочинок позивача протягом тижня з дітьми під час щорічної відпустки позивача (червень, серпень, січень) до досягнення дітьми 18 років, якщо між батьками не досягнуто іншої домовленості, з обов`язком позивача забрати дітей від відповідачки не пізніше 10 год 00 хв. узгодженого дня місяця за адресою її перебування та повернути їх відповідачці за цією ж адресою не пізніше 18 год. 00 хв. узгодженого дня місяця. У судовому засідання представник позивача частково підтримав вимоги позивача, заявивши, що позивач погоджується із місцем проживання дітей враховуючи час який минув, але вимоги щодо порядку виховання дитини, встановлення графіку побачень просить задовольнити, в іншій частині відмовляється від вимог. У судовому засіданні 07.08.2025 року представник відповідача заперечила позовні вимоги. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Петро-Михайлівської сільської ради, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі та надали письмові пояснення щодо вирішення спору, в яких зазначили за доцільне визначити проживання дітей разом з матір`ю з наданням права виконувати батьківські обов`язки батьку дітей визначивши умови та форми спілкування, без перешкод зі сторони матері дітей. Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району надав до суду висновок щодо розв`язання спору про місце проживання дітей та просили справу розглядати справу без участі представника. Від представника третьої особи Шевченківської районної служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради заяв клопотань до суду не надходило. Ухвалою суду постановлено з`ясувати думку старшої дитини, проте стороною відповідача участь дитини не забезпечена. Представник відповідача просив відкласти розгляд справи у зв`язку з надходженням дитини у м. Львів, проте доказів неможливості проведення відеоконференції не надав, враховуючи розумні строки розгляду справи, те що суд вважає неявку неповажною суд вважав за можливе розглянути справу за наявними матеріалами. Судом встановлено наступне. Сторони знаходилися у шлюбі з 25.10.2014 року. На підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області, від 06.02.2024 шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу мають трьох спільних дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 18.07.2017), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 21.12.2018), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області 06.02.2015). Діти проживають разом з матір`ю. Наразі між батьками немає згоди щодо порядку участі батька у спілкуванні та вихованні дітей. Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно пояснень служби у справах дітей виконавчого комітету Перо-Михайлівської сільської ради, вбачається що відповідно до акту обстеження служби у справах дітей виконавчого комітету Петро-Михайлівської сільської ради від 26.12.2023 за адресою проживання батька дітей: [ADDRESS] умови проживання дітей гарні, забезпечені всім необхідним для виховання та розвитку. Згідно листа Запорізького міського центру соціальних служб від 27.06.2023 №1449/03-05 про надання інформації щодо родини [PERSON] , встановлено, спеціалістами відділу соціальної роботи по Олександрівському району 11.06.2024 було здійснено вихід з метою оцінки потреб родини за адресою проживання матері: [ADDRESS] . Діти забезпечені всім необхідним. Бесіда з хлопчиками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , проводилась у присутності матері, але активної участі у спілкуванні вона не брала на відповіді дітей не впливала. Під час розмови хлопці поводилось природньо та невимушено. Проживають разом з матір`ю та зазначили, що змінювати місце проживання не налаштовані, однак проводити іноді час з батьком у нього вдома їм теж подобається. Макар зауважив, що хоче відвідувати батька лише за власною згодою. Відповідно до акту обстеження Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 26.02.2024 року за адресою проживання матері дітей: [ADDRESS] умови для проживання дітей належні, забезпечені всім необхідним для виховання та розвитку. У зв`язку з зміною місця проживання матері дітей за адресою [ADDRESS] , до матеріалів справи долучено акт обстеження умов проживання спеціалістами відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 01.11.2024 згідно якого для проживання дітей окрема кімната, яка обладнана всім необхідним для розвитку, навчання та відпочинку дітей. Під час бесіди діти повідомили, що у них турботлива та добра мама, діти бажають проживати з мамою. Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району щодо розв`язання спору про місце проживання дітей, способи участі батька у вихованні, місце та час їх спілкування, від 03.07.2024, встановлено, що комісія з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району враховуючи думку дітей та батьків , дійшла до висновку про неможливість визначення порядку та способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми того з батьків, хто проживає окремо, суд не погоджується із таким висновком органу опіки, оскільки останній суперечить інтересам дітей, оскільки наразі між батьками немає згоди щодо порядку участі батьків у вихованні дітей, тому з урахуванням й вищенаведеного суд, приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з того, що необхідно встановити порядок побачень батька з дітьми, врахувавши інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, взявши до уваги вищезазначену оцінку доказів у їх сукупності, проте суд вважає, що визначений саме позивачем графік не враховує повністю якнайкращих інтересів самих дітей. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою, третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося ЄСПЛ, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права. Так, у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, ЄСПЛ зазначав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а стаття 153 цього Кодексу встановлює право матері, батька та дитина на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен із батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, такі зустрічі не повинні носити формальний характер, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Вказані норми права кореспондуються зі статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до положень якої батьки, що проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, міжнародними та національними нормами законодавства України закріплено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Також передбачено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок - не чинити цьому перешкоди. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (стаття 159 СК України). Стаття 3 ЦПК України передбачає, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 14 вересня 2021 року у справі № 910/14452/20). Суд зауважує, що матеріали справи містять адреси місця проживання (перебування) як позивача так і відповідача, зокрема обидва місця згідно актів про обстеження є задовільними. Суд зауважує , що у справах, що виникають зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини. При вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків необхідно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та їх сукупності. Сам факт емоційно напружених відносин між батьками дитини та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків. Суду не доведено належними та допустимими доказами, що батько дітей агресивний та може спричинити шкоду останнім, сам батько батьківських прав не позбавлений, в той же час суд враховує загальну пропорційність запропонованих позивачем заходів і при вирішенні питання щодо участі того з батьків, хто проживає окремо, у вихованні та спілкуванні з дитиною необхідно зауважити , що у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, що в даному випадку не відповідає дійсності. Так визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, надаючи системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення рішення, зокрема, у першу чергу, інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб. Так діти живуть окремо від батька більше року. За такий проміжок часу емоційний зв`язок дітей з батьком послабився, тому суд вважає, що під час зустрічей з батьком діти потребують стійкого середовища, відчуття захищеності, довіри та спокою, яке їм забезпечить присутність матері, з якою вони постійно живуть та їй довіряють, тому позов суд задовольняє частково, а саме з метою у участі батька встановити графік побачень та зустрічей з дітьми з урахуванням стану здоров`я та бажання дітей, за попередньою домовленістю між батьками.

Outcome: partial