Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

ТОВ «ДіДЖИ ФІНАНС» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором кредитним договором № 200517857 від 28.04.2016 року. У позовній заяві ТОВ «ДіДЖИ ФІНАНС» також порушило питання про поновлення строку позовної давності для звернення до суду з цим позовом. Позовна заява обґрунтована тим, що 28.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем [PERSON] укладено угоду № 200517857 щодо кредитування, за умовами якої банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 10 200 грн., які відповідач зобов`язалася повернути. 20 липня 2020 року позивач ТОВ «ДіДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15 червня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за договором, що був укладений з відповідачем. ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «ДіДЖИ ФІНАНС», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той час як відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Позивач зазначав, що станом на 04.04.2025 року розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 29406,97 грн., з яких 9625,82 грн заборгованість за кредитом, 19781,15 грн заборгованість за відсотками. Також позивач вважає, що відповідач має сплатити 3 % річних у розмірі 2649,04 грн. та інфляційні втрати у розмірі 13670,43 грн. У поданій до суду позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ДіДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 28.04.2016 № 200517857 у розмірі 29406,97 грн, 3 % річних у розмірі 2649,04 грн., інфляційні втрати у розмірі 13670,43 грн. та понесені судові витрати, а саме витрати за оплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 24 вересня 2025 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Від представника відповідача 20.11.2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити ТОВ «Діджи фінанс» у задоволені позовних вимог та застосувати строки давності. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки сторони до суду не з`явилися, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. 28.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем [PERSON] укладено угоду № 200517857 шляхом підписання заяви щодо кредитування, за умовами якої банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 10200 грн., які відповідач зобов`язувалася повернути. На підставі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Постановою Національного Банку України від 22 грудня 2015 року № 917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії проблемних. 20 липня 2020 року ТОВ «ДіДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15 червня 2020 року, відповідно до якої позивач є кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Також із досліджених у справі доказів встановлено, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року в справі № 910/11298/16 апеляційну скаргу ТОВ «ДіДЖИ ФІНАНС» на рішення Господарського суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі № 910/11298/16 задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «ДіДЖИ ФІНАНС» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905, а саме: зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» (далі ТОВ «ФК «Плеяда») передати ТОВ «ДіДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року № 1 і № 2. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» (далі ТОВ «ФК «Фагор») передати ТОВ «ДіДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року № 1 і № 2. Як убачається із судових рішень, ухвалених у господарській справі № 910/11298/16, 19 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (клієнт) і ТОВ «ФК «Плеяда» (фактор) укладено договір факторингу № 1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «Плеяда» право вимоги до третіх осіб (боржників). 20 травня 2016 року між ТОВ «ФК «Плеяда» і ТОВ «ФК «Фагор» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого ТОВ «ФК «Плеяда» за плату відступило на користь ТОВ «ФК «Фагор» права вимоги, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу № 1905. 23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління Національного банку України № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. На виконання своїх обов`язків, передбачених статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноваженою особою, згідно з наказом від 24 травня 2016 року № 27/1 створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Банк Михайлівський». 30 травня 2016 року згідно з наказом Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» № 37 затверджено результати проведеної перевірки, викладені в акті про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 30 травня 2016 № 1, згідно з якими встановлено нікчемність договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905, та прийнято рішення застосувати наслідки його нікчемності. 09 червня 2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» направило ТОВ «ФК «Плеяда» повідомлення про нікчемність правочинів від 01 червня 2016 року № 05-53, в якому зазначило про нікчемність договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та вимагало негайно повернути усі отримані на підставі нікчемного договору документи, але ТОВ «ФК «Плеяда» у листі від 08 липня 2016 року № 1-08-07/16 повідомив банк про те, що не погоджується із визнанням договорів нікчемними, вважає їх належно укладеними та виконаними відповідно до вимог чинного законодавства України, оскільки законних підстав для визнання договорів нікчемними не має. Зазначені обставини слугували підставою для звернення ПАТ «Банк Михайлівський» до суду з позовом до ТОВ «ФК «Плеяда» і ТОВ «ФК «Фагор» про застосування наслідків нікчемності правочину, відновлення становища, яке існувало до порушення права. Суд встановив, що відповідно до ст.. 257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За таких обставин, суд погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву та приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ДіДЖИ ФІНАНС» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором 28.04.2016 року № 200517857 є безпідставними та не підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити таке. Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті). Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розподіл судових витрат суд здійснює в порядку, визначеному статтею 141 ЦПК України, частиною першою якої визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а пунктом 1 частини другої цієї статті визначено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки у задоволенні позовних вимог ТОВ «ДіДЖИ ФІНАНС» відмовлено, вимоги про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат щодо сплати судового збору та щодо витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed