Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив встановити факт родинних відносин між померлим [INFO] [PERSON] та померлим [INFO] [PERSON] , а саме те, що вони є рідними братами та визнати за ним в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що право власності на вищевказаний будинок не було зареєстровано за життя спадкодавця. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2025 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному порядку. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснив, що [PERSON] є його батьком, а [PERSON] його дядьком. В той час коли свідок був дитиною, [PERSON] переїхав з міста Ізмаїла Одеської області до м. Бердичева Житомирської області. Батько [PERSON] та його брат, [PERSON] спілкувалися мало. Від своєї мами [PERSON] свідок дізнався про те, що [PERSON] помер. Свідок підтвердив, що померлий [INFO] [PERSON] та померлий [INFO] [PERSON] є рідними братами. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] та [PERSON] є його родичами, двоюрідними дядьками. Він краще знав [PERSON] , який викладав йому в училищі основи зварювальної техніки. Також, йому відомо про те, що [PERSON] в молодому віці переїхав до Житомирської області, і з того часу він його не бачив. При цьому, підтвердив той факт, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало 2/9 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори 03 березня 1987 року та зареєстрованим в реєстрі за № 2/639 з якого вбачається, що 2/9 частин будинку залишились відкритими для спадкоємця, який прийняв спадщину та заявою про прийняття спадщини [PERSON] , в якій зазначено, що окрім нього є також спадкоємець брат, [PERSON] , інвалід ІІ групи. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] був збудований у 1972 році. Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. У своєму листі\~№ 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року, Міністерство юстиції України зазначило: «Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі». Отже, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію, не належать до самочинного будівництва і документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно до актового запису про смерть № 699 від 01.08.1997 року, складеного Бердичівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] , згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 2/9 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 816052471 від 20.06.2025 року наданою державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] відповідно до ст. 530 ЦК УРСР (1963 року), є його брат [PERSON] . Інших спадкоємців, які заявили про свої права на спадкове майно немає, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 81587984 від 20.06.2025 року наданою державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори, згідно якої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не відкривалась. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме те, що [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] є рідними братами був підтверджений поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] допитаними в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було з`ясовано судом, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , його брат, [PERSON] , був зареєстрований та проживав у спадковому будинку, що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий будинок, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.07.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . \~ \~ \~ \~ Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить 7/9 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори 03 березня 1987 року та зареєстрованим в реєстрі за № 2/639 та 2/9 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , які він прийняв після смерті брата, [PERSON] , однак не оформив. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 77255208 від 08.06.2024 року наданою приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І., згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265\~ цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.03.1972 виданим міськбюро ЗАГСу м. Ізмаїл Одеської області; - донька [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00045422059 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було з`ясовано судом, [PERSON] будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] , відмовилася від прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В свою чергу, [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено записом в будинковій книзі будинку [ADDRESS] , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.12.2023 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . \~ \~ \~ \~ Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який вона прийняла після смерті чоловіка, [PERSON] , однак не оформила. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 79223377 від 20.11.2024 року наданою приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І., згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265\~ цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України \~після смерті [PERSON] є: - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.04.1973 виданим міськбюро ЗАГСу м. Ізмаїл Одеської області; - донька [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00045422059 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було з`ясовано судом, [PERSON] будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] , відмовилася від прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Так, позивач [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 08.06.2024 року, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. \~

Outcome: approved