Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

04 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до державного нотаріуса Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області Зенченко Олени Сергіївни про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у якій позивач просить суд: визнати [PERSON] спадкоємцем першої черги; скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області Зенченко Олени Сергіївни. За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою суду від 09 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві 10-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви. 18 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 24 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачеві 15-ти денний строк для подання відзиву. Частково задоволено клопотання про витребування доказів та витребувано з Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Підготовче засідання по справі призначено на 19 травня 2025 року. Підготовче засідання, призначене на 19 травня 2025 року було відкладено на 23 червня 2025 року у зв`язку із відсутністю відомостей про належне сповіщення відповідача про дату, час та місце судового розгляду. У підготовче засідання, призначене на 23 червня 2025 року з`явся позивач. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 23 червня 2025 року витребувано у Приватного будинку для людей похилого віку «Сінтурій» довідку про проживання [PERSON] , що померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Витребувано у Державної спеціалізованої установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» належним чином засвідчену копію висновку експертизи трупа [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] . Витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) наступні відомості: належним чином засвідчену копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну імені громадянкою [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] ; належним чином засвідчені копії витягів з Державного реєстру актів цивільного стану про народження осіб, де в графі «Відомості про матір» зазначена: « [PERSON] »; належним чином засвідчені копії витягів з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб, де в графі «Відомості про дружину» зазначена: « [PERSON] »; належним чином засвідчені копії витягів з Державного реєстру актів цивільного стану про народження осіб, щодо [PERSON] , [INFO] ; належним чином засвідчену копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб щодо актового запису про шлюб №3156 від 24.09.1967 року; належним чином засвідчену копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб щодо актового запису про шлюб №2038 від 25 грудня 2013 року. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено підготовчий розгляд справи на 08 липня 2025 року. 07 липня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь з ВДРАЦС у м. Одесі МПУМЮ (м. Одеса) на виконання ухвали суду від 23 червня 2025 року. 08 липня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від [PERSON] надійшли додаткові пояснення, у яких заявник просив визнати [PERSON] спадкоємцем першої черги; скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області Зенченко Олени Сергіївни. У підготовче засідання, призначене на 07 липня 2025 року з`явся позивач. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Оголошено перерву до 10 вересня 2025 року. 21 липня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь з ДСУ «ООБСМЕ» на виконання ухвали суду від 23 червня 2025 року. 25 серпня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від [PERSON] надійшов відзив на постанову державного нотаріуса Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області, у якій позивач просив визнати [PERSON] спадкоємцем першої черги; скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області Зенченко Олени Сергіївни. 02 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь з Чорноморської державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду від 23 червня 2025 року. У підготовче засідання, призначене на 30 вересня 2025 року учасники справи не з`явилися. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено підготовчий розгляд справи на 10 листопада 2025 року. 10 листопада 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від [PERSON] надійшла заява, у якій заявник не заперечував проти закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду. У підготовче засідання, призначене на 10 листопада 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 10 грудня 2025 року. У судове засідання, призначене на 10 грудня 2025 року з`явився позивач. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Встановлено, що проголошення рішення відбудеться 17 грудня 2025 року. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. 28 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . 04 лютого 2025 року [PERSON] звернувся до Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою, у якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області Зенченко О.С. від 21 березня 2025 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яка належало [PERSON] , що померла [INFO] , а саме, на 1/3 частку квартири [ADDRESS] відмовлено. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першоїп`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частин першоїтретьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 главою 10 розділу ІІ якого регулюється питання видачі свідоцтв про право на спадщину. Підпунктами 4.12, 4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Частиною першою статті 67 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. В постановах Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц (провадження № 61-3156св18) та від 17 березня 2021 року у справі № 761/36415/18 (провадження № 61-15155св20) зазначено, що тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що при задоволенні позову про оспорення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» і належать до його компетенції. В постанові від 30 червня 2021 року у справі № 761/40184/16-ц (провадження № 61-5802св19) Верховний Суд сформулював такі правові висновки. Законодавець передбачає можливість оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні, нотаріальних актів до суду (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). У такому разі позовні вимоги можуть бути пред`явлені безпосередньо до нотаріуса. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) зазначено, що закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може привести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб. У порядку цивільного судочинства розглядаються вимоги про оскарження дій нотаріуса лише у разі відсутності спору про право між учасниками цивільних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Верховний Суд зазначає, що відповідач це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2020 року в справі № 175/1941/16-ц (провадження № 61-19798св18) вказано, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2021 року в справі № 227/5540/18 (провадження № 61-3521св20) зазначено, що нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних цій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Згідно постанови КЦС ВС від 18 січня 2023 року у справі № 711/3792/21 суд встановив, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з огляду на те, що, на думку державного нотаріуса, складений [PERSON] заповіт не відповідав вимогам чинного законодавства. Тобто при вирішенні питання щодо оформлення спадщини за заповітом нотаріус надав правову оцінку заповіту без дослідження прав та інтересів інших спадкоємців майна померлої [PERSON] . При цьому, КЦС ВС у постанові зазначив, що в даному конкретному випадку позовна вимога щодо оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії могла бути пред`явлена безпосередньо до нотаріуса, оскільки цей нотаріальний акт стосувався лише прав та інтересів спадкоємця за заповітом ( [PERSON] ) і в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що інший спадкоємець, яка прийняла спадщину за законом, [PERSON] оспорює дійсність вищезгаданого заповіту. Таким чином, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у [PERSON] виник саме з Черкаською районною державною нотаріальною конторою з приводу порушення названим відповідачем права позивача на оформлення спадщини за заповітом. Зазначений правовий висновок свідчить про те, що нотаріус може бути відповідачем у справі про оскарження постанови у вчиненні нотаріальної дії тільки у випадку, коли такий нотаріальний акт стосується лише позивача, та не впливає на права, свободи та законні інтереси інших осіб. В матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія спадкової справи №125/2018, заведена 08 червня 2018 року щодо майна померлої [PERSON] . З її змісту вбачається, що окрім [PERSON] із заявою про прийняття спадщини від 08.06.2018 року звертався [PERSON] , за наслідком чого було заведено вказану вище спадкову справу. [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~ \~ \~ \~Тобто, [PERSON] належить до спадкоємців першої черги, а тому, рішення про скасування постанови нотаріуса та визнання [PERSON] спадкоємцем першої черги впливатиме на права та законні інтереси саме [PERSON] , зокрема, на розмір його частки у спадковій масі. \~ \~ \~ \~Про наявність між [PERSON] та [PERSON] спору щодо спадкової маси також свідчить справа №522/6909/21 позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. \~ \~ \~ \~У вказаній справі позивач просив визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на 1/6 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . \~ \~ \~ \~Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18 червня 2024 року позовну заяву залишено без задоволення. \~ \~ \~ \~Суди ухвалюючи таке рішення виходили з того, що в матеріалах справи відсутня вмотивована постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки у відповідності до глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом МЮ України 22.02.2012р. №296/5, про відмову особі у вчиненні нотаріальних дій нотаріус виносить вмотивовану постанову, в якій зокрема, зазначається причина такої відмови з посиланням на чинне законодавство та порядок і строки оскарження відмови. \~ \~ \~ \~Тобто, вказані рішення не констатували відсутність у [PERSON] права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , а лише не встановили що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а оскільки наявність таких перешкод не була доведена позивачем, то у задоволенні позову було відмовлено. \~ \~ \~ \~У заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] просить суд видати свідоцтво про право на спадщину щодо всієї частки об`єкта нерухомого майна, що належало померлій [PERSON] , тобто, на і на ту частину спадщини, на яку претендує [PERSON] . \~ \~ \~ \~За таких обставин, саме [PERSON] , як спадкоємець першої черги має бути відповідачем у справі. Стонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). У статті 50 ЦПК України передбачено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)). У постанові КЦС ВС від 18 січня 2023 року у справі № 711/3792/21 Верховний Суд зазначає, що якщо право позивача оспорюється іншими учасниками конкретних цивільних правовідносин, які вважають, що вчинення чи невчинення певної нотаріальної дії вплине на їх права та обов`язки, такий спір підлягає вирішенню саме між особою, яка безпосередньо брала участь у нотаріальному процесі, та особою, яка оспорює права, що виникають на підставі вчиненої нотаріальної дії. Тому, враховуючи те, що [PERSON] належить до спадкоємців першої черги, а тому, рішення про скасування постанови нотаріуса та визнання [PERSON] спадкоємцем першої черги впливатиме на права та законні інтереси саме [PERSON] , зокрема, на розмір його частки у спадковій масі, а заяв або клопотань про залучення його в якості відповідача (співвідповідача) до суду не надходило, суд вважає, що державний нотаріус Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області - Зенченко Олена Сергіївна не є належним відповідачем у справі та доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed