Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

29.09.2025р., до Дрогобицького міськрайонного суду поступила заява заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення у справі №442/901/25 від 05.03.2025 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 30.09.2025р., заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення у справі №442/901/25 від 05.03.2025 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості \~\~прийняти до\~свого\~провадження\~та призначено \~справу\~до\~розгляду. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» свої позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 грудня 2023 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику № 2349741223, який був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов договору позикодавець надав позичальнику позику на суму 10 000,00 гривень шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку). Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн., та відповідач всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, внаслідок чого станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, має заборгованість перед позивачем у розмірі 114\~750,00 грн., з яких: 10\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 104\~750,00 грн. \~Ухвалою від\~ 16.10.2025р., заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення у справі №442/901/25 від 05.03.2025 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, було задоволено та заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 05 березня 2025 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, скасувано та призначено підготовче судове засідання. 03.11.2025р. від представника відповідача адвоката Ловінського Д.В. поступив письмовий відзив, в якому зазначив, що просить судове засідання проводити без участі відповідача та його представника, заявлені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» визнає частково, не заперечує щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 40000грн., у задоволенні решти позовних вимог просить відмовити. 25.11.2025р. від представника заявника Товариства з обмеженою відповідальність «Іннова -Нова» адвоката Чмир Миколи Петровича поступила відповідь на відзив, в якому зазначено, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» до [PERSON] просять задоволити у повному обсязі та проводити розгляд справи у відсутності їхнього представника. 02.12.2025р. від представника відповідача адвоката Ловінського Д.В. поступило письмове заперечення, в якому зазначено, що просять позовні вимоги задоволити частково та не заперечуєть щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 40000грн., а тому суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних доказів по справі, при цьому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, докази і письмові пояснення, долучені до матеріалів справи, суд встановив наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 07 грудня 2023 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику №2349741223, та відповідно до п.1 Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі: 10 000,00 гривень шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п.1.3., п.1.4. та/або 1.5. цього Договору, його додатків. Умовами вказаного договору позики передбачено: тип позики - Кредит; мета отримання кредиту - для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльності, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк Позики (строк дії Договору) 30 днів; дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс») - 1,5 % на день ( 547,5 річних), процентна ставка позаакційна (базова) 2,99% на день (1091,35% річних) фіксована; дата надання позики 07.12.2023; дата повернення позики 06.01.2024. Згідно поданих суду атеріалів справи, позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000,00 гривень, що підтверджується Довідкою про перерахування коштів, тобто між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач стверджує, що відповідач встановлені договором терміни повернення наданого йому кредиту не дотримується, у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 114\~750,00 грн., з яких: 10\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 104\~750,00 грн. заборгованість за процентами (10\~000 х 2,5% х 419); Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, судом враховано той факт, що [PERSON] , на підставі Указу Президента України від 24.02.22 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» 11.06.2024р.» був призваний у Збройні Сили України, що підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] , долученого до матеріалів справи. Як вбачається із довідки №9141 від 02.09.2024 [PERSON] з 20.07.2024 проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] , та у відповідності до довідки №170 від 01.07.2025 станом на сьогодні [PERSON] проходить військову службу на посаді спеціаліста-оператора відділення протидії технічним засобам розвідки військової частини [NUMBER] . Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №12092 від 13.10.2024, [PERSON] в період з 21.07.2024 по 31.07.2024; з 01.08.2024 по 02.08.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п.Новоселівське Луганська область, а тому відповідно до положень чинного законодавства, а саме згідно з п. 15 ст.14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, нарахування відсотків за користування кредитом після мобілізації [PERSON] , яка мала місце 11 червня 2024 року, є неправомірним та у зв`язку з мобілізацією [PERSON] подальше нарахування відсотків за користування кредитом чинним законодавством забороняється, тобто максимальна сума, яку можна стягнути з відповідача з урахуванням суми кредиту та відсотків сткладає 56500 грн. Крім того, судом враховано той факт, що нараховані проценти за користування кредитом у кілька разів перевищують тіло кредиту, що не відповідає передбаченим у ч.3 ст.509 ЦК України та ч.ч.1, 2 ст. 627 ЦК України, засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Чинне законодавство гарантує захист позичальників, які є військовослужбовцями. Згідно з п.15 ст.14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. \~ \~ \~ \~ У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. \~Такими документами\~є:\~військовий квиток,\~в якому\~у відповідних\~розділах здійснюються\~службові відмітки,\~або довідка\~про призов\~військовозобов`язаного\~на військову\~службу,\~видана військовим\~комісаріатом або\~військовою частиною,\~а для\~резервістів -\~витяг із\~наказу або\~довідка про\~зарахування до\~списків військової частини, які видаються військовою частиною. Крім того, судом взято до уваги правову позицію Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №642/548/21, відповідно до якої за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом), а [PERSON] не мав можливості звернутися до кредитора із заявою про звільнення його від нарахування процентів за користування кредитом та надати підтверджуючі документи, так як перебував у зоні бойових дій з обмеженою можливістю комунікації. Крім того, відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» зазачено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. \~ \~ \~ \~ Кредитор скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб [PERSON] як позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які він не міг оцінити належно, та з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах, та у наведених керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Згідно рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі №11 липня 2013р. з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відповідно до ст.ст.76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а тому вважає, що заявлеі позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс», заборгованість у розмірі 40000 грн. Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 567/79/23 від 03 липня 2024 року зазначила наступне: «Верховний Суд вважає за необхідне відступити у визначений вище спосіб від правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, залишеного без відступу від нього її постановою від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, у інших постановах Верховного Суду (наприклад, від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17, від 04 травня 2020 року у справі № 314/3549/17, від 20 травня 2020 року у справі № 727/9199/16-ц, від 24 листопада 2021 року у справі № 761/1004/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 521/17186/20, від 04 травня 2022 року у справі № 373/86/21 тощо), який обмежує застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про судовий збір» виключно статтями 12 та 22 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про судовий збір» має відбуватися при зверненні осіб, які у ньому зазначені, до суду у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, не тільки тих, які безпосередньо пов`язані із відповідним їх статусом (учасник бойових дій, постраждалий учасник Революції Гідності, Герой України), незалежно від характеру, предмета та підстав їх позовів. При цьому у контексті правового висновку щодо звільнення споживачів від сплати судового збору, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц, відповідне звільнення від сплати судового збору має відбуватись на всіх стадіях судового процесу». Аналізуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] є звільненим від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи викладене,

Outcome: partial