Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 09.11.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМСПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладений договір позики №77682262. Договір укладений в електронній формі на умовах строковості, зворотності, платності. Спеціальним платіжним засобом за договором є платіжна картка № [NUMBER] . Відповідач фактично отримала кредитні кошти. Поряд із тим, в досудовому порядку кошти, обумовлені договором, в порядку, погодженому сторонами, відповідачем не сплачені. За договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув право вимоги за спірним договором позики. Заборгованість за спірним договором становить 43 810,20 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути їх в судовому порядку. Окрім задоволення позовних вимог позивач вважав можливим присудження на свою користь судового збору 3028 грн. Позивач в процесі розгляду позов підтримав. Відповідач скористалась процесуальним правом надання відзиву, позов не визнала, стверджуючи, що позивачем не доведений факт отримання нею кредитних коштів та факт переходу права кредитної вимоги до позивача. З`ясувавши обставини справи, докази, на які сторони послались в обґрунтування вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав : Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про споживче кредитування». Правила укладання та підпису електронних договорів регулюються законодавством, яке забезпечує їх юридичну чинність та довіру між сторонами, зокрема, ЦК України, Законом України "Про електронний документ та електронний документообіг", Законом України "Про електронну комерцію". Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Будь-який договір, передбачений ЦК України може мати електронну форму і необов`язково повинен бути створений у вигляді окремого електронного документа, допускається і спрощена форма (Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, справа № 524/5556/19). Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про електронний документ та електронний документообіг" ЕЦП використовується для забезпечення юридичної чинності електронних документів. ЕЦП включає простий електронний підпис (ПЕЦП) згідно зі ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», підпис з використанням кваліфікованого сертифіката (КЕЦП) та підпис з використанням електронного цифрового печатки (ЕЦПіП). Фактично електронний правочин є похідним від поняття правочину, тому до нього застосовуються ті ж умови дійсності, що і до правочинів, закріплені у статті 203 Цивільного кодексу України. Стаття 5 Закону України «Про електронну комерцію» передбачений «принцип однаковості юридичної сили електронних правочинів та правочинів, укладених в іншій формі, передбаченій законодавством». У справі № 524/5556/19 Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 звернув увагу на те, що електронний договір може бути укладеним не тільки у формі єдиного документа, підписаного кваліфікованим електронним підписом, але й шляхом обміну повідомленнями за допомогою засобів електронної комунікації. Судом встановлено, що 09.11.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМСПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладений договір позики №77682262. Договір укладений в електронній формі на умовах строковості, зворотності, платності. Спеціальним платіжним засобом за договором є платіжна картка № [NUMBER] . Зі змісту договору вбачається, що умови укладання електронного договору дотримані, зокрема, наявна згода сторін, пропозиція та прийняття, інформаційна прозорість. Інформація надана позичальнику з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Згідно зі ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію» відповідач мала можливість ознайомитися з умовами угоди перед її укладанням. Умови договору є чіткими, зрозумілими та доступними для обох сторін. Відповідач ознайомлена зі схемою кредитування, погодилась із нею. Договір підписаний відповідачем, що свідчить про адаптування договору до потреб та фінансового стану останньої. Для укладення договору відповідач особисто скористалась алгоритмом дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті ТОВ «ФІНАНСОВА КОМСПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Вчинення відповідачем послідовних дій та внесення нею даних, зокрема і особистих в систему товариства є проставленням електронного підпису в електронному договорі одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши спірний кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач отримала свій примірник електронного договору у формі, яка унеможливлює зміну його змісту та має можливість в будь-який час самостійно знайомитись з текстом укладеного спірного договору на сайті товариства в особистому кабінеті. Отримання відповідачем коштів за договором позики відповідачем не спротсовано. Договір не оспорений. За договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув право вимоги за спірним кредитним договором (ст. ст. 656, 514 ЦК України). При вирішенні спору суд враховує, що за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінений на нового кредитора (позивача), який за відступленою вимогою набував обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Договір факторингу своїм предметом має надання фінансової послуги відповідною фінансовою установою в порядку Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» за плату та передбачає не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги. (Велика Палата Верховного Суду, 16.03.2021 у справі № 906/1174/18). За ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) та в інших випадках, встановлених законом. Згідно зі статті 516 цього Кодексу заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір факторингу є чинним. Законодавство України не містить чітких вимог щодо форми витягів з реєстрів, які підтверджують перехід права вимоги за договорами факторингу. Відповідно до частини першої статті 513 ЦК України перехід права вимоги має бути підтверджений належними доказами, але конкретної форми витягів з реєстрів у законодавстві не встановлено. Надані позивачем договір факторингу, реєстр боржників, акт прийму передачі реєстру боржників, витяг з реєстру боржників, платіжна інструкція про плату за відступлення права вимоги містять усі необхідні реквізити, а саме: назву, форму, погоджену сторонами, підписи сторін та основну інформацію, яка підтверджує факт переходу права вимоги за кредитними договорами. Витяги з реєстрів боржників (прав вимог) формуються безпосередньо клієнтом та фактором, тобто сторонами договору факторингу. У разі неотримання боржником повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, позичальник не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові і таке виконання є належним (правова позиція, постанова Верховного Суду України від 23.09.2015, справа № 6-979цс15). Доказів сплати кредитної заборгованості як на рахунок первісного кредитора, так і на рахунок позивача у справі відповідачем суду не надано. Розмір заборгованості підтверджується наданими позивачем детальними розрахунками та становить 43 810 грн. 20 коп. Розмір заборгованості складається з : - 14\~000 грн. заборгованості по тілу кредиту - 29\~810 грн. 20 коп. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом Розмір позовних вимог відповідачем не спростований. В порядку статті 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами. Всі умови договору: істотні, звичайні та випадкові з моменту його укладення (ст. 640 ЦК України) стають однаково обов?язковими для виконання сторонами. В цьому полягає сенс цивільно-правового договору, як правової форми узгодження волі сторін, спрямованої на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Загальні вимоги щодо виконання зобов?язань, зокрема тих, що виникають з договорів, встановлені главою 48 ЦК України. Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обов?язків тягне наслідки, передбачені главою 51 ЦК України, зокрема, стягнення поточної заборгованості, дострокове стягнення всієї суми заборгованості за договором, стягнення неустойки (штраф, пеня), тощо. Відмова від договору (від виконання договору) можлива лише у випадках, передбачених самим договором або законом (ст. 651 ЦК України). У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018, справа №2-383/2010). Підстав для зменшення розміру нарахованих процентів як явно завищених і непропорційних наслідкам порушення з умов спірного кредитного договору не вбачається. Враховуючи вищевикладене, позов є доведеним позивачем. Судовий збір підлягає присудженню на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved