Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ ''Фінансова компанія ''Еліт Фінанс'', третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса №105375 від 07.06.2021 року таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у вересні 2025 року позивачу\~стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 07.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко\~Є.М. за реєстровим номером 105375, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ''Фінансова компанія ''Еліт Фінанс'' заборгованості в сумі 34107,76 грн. Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки жодних вимог від відповідача та первісного кредитора про сплату боргу за кредитним договором позивач не отримувала, повідомлень про вчинення виконавчого напису та сам виконавчий напис позивач не отримувала, відповідачем не надано доказів відступлення прав вимоги за кредитним договором, виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, вчинено не на нотаріально посвідченому договорі, порушено вимоги щодо безспірності заборгованості, нотаріусу не подано жодних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, позивач не отримував жодної письмової вимоги від відповідача, сплинув строк позовної давності за кредитним договором. Позивач не згодна з розміром боргу, що є достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням закону та на підставі нормативного документа, що втратив чинність. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте подав суду заяву в якій просив справу розглядати без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити (а.с.67). Відповідач у судове засідання свого представника не направили, надали суду відзив в якому просили розгляд справи провести без участі їх представника, позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнали, у зв`язку з чим просили повернути позивачу 50% сплаченого судового збору. Крім того, просили зменшити витрати на правничу допомогу до 1000\~грн., що відповідатиме складності справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання послуг, враховуючи критерій реальності таких витрат, розумності їх розміру. Крім того, просили врахувати поведінку відповідача по справі, який визнає позов, не здійснює будь-яких дій направлених на витрачання додаткових ресурсів для постановлення рішення по справі та спрямованих на затягування справи (а.с.56-62). Третя особа у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 03.11.2015 року між [PERSON] та ТОВ\~''ФК\~''ЦФР'' укладено кредитний договір №529913369, згідно якого ТОВ\~''ФК\~''ЦФР'' надали [PERSON] кредит у сумі 17561,60\~грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,99% річних, строком на 24 місяці, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі визначені договором (а.с.20-22). 07.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, згідно статті 87 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №105375, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , невиплачених у строк грошових коштів на користь ТОВ ''Фінансова компанія ''Еліт Фінанс'', якому ТОВ ''Фінпром Маркет'' на підставі договору факторингу №250521-ФК від 25.05.2021 року відступили право вимоги, якому в свою чергу ТОВ\~''Фінансова компанія управління активами'' відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20/ФК від 09.07.2020 року, якому в свою чергу ТОВ ''Фінансова компанія ''ЄАПБ'' відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20.01.2020 року, якому ТОВ ''Фінансова компанія ''ЦФР'' на підставі договору відступлення прав вимоги №20170714 від 14.07.2017 відступило право вимоги за кредитним договором №529913369 від 03.11.2015 року. Стягнення заборгованості проводиться за період із 25.05.2021 року по 03.06.2021 року. Сума заборгованості складає 34107,76 грн. (а.с.23). 05.11.2021 року на підставі виконавчого напису №105375 від 07.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком Олександром Олександровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67385861 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ''Фінансова компанія ''Еліт Фінанс'' заборгованості в сумі 34107,76 грн. (а.с.24). Відповідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України "Про нотаріат", Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Статтями 87, 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України; нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року; при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався статтею 87 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. Пунктом 2 Розділу 2 "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року по справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" у частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Відповідно ст.265 ч.2 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29.01.2019 року по справі №910/13233/17. Тобто, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані не чинними, з дня їх прийняття, а для вчинення виконавчого напису необхідно подання оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 року по справі №6-887цс17, які також знайшли своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №320/8269/15-ц від 16.05.2018 року в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Згідно приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін у повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001 року, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Проте відповідачем не надано суду доказів, які надавались стягувачем нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання боржника, а тому суд приходить до висновку, що пред`явлена до стягнення сума заборгованості не могла бути перевірена нотаріусом на предмет її безспірності. Статтями 4, 12, 13, 89 ЦПК України передбачено: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до [PERSON] та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат", що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно ст.ст.141, 142 ЦПК України: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем позов визнано, то суд вважає, що необхідно повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решта судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає вимогам ст.ст.141, 142 ЦПК України. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що стягненню підлягають витрати на правову допомогу в сумі 5500 грн., виходячи з наступного. Стороною позивача надано належні, допустимі та достатні докази витрат позивача на професійну правничу допомогу по даній справі, а саме договір №09/10/25 про надання правничої допомоги від 09.10.2025 року, укладений між Адвокатським бюро ''Єрьоменко та партнери'' та [PERSON] , додаткову угоду №1 до договору №09/10/25 про надання правничої допомоги від 09.10.2025 року, акт наданих послуг №1 від 29.07.2024 року до договору №09/10/25 про надання правничої допомоги від 03.11.2025 року, згідно якого замовник приймає наступні послуги: 1) опрацювання матеріалів виконавчого провадження та складання позовної заяви 4000 грн.; 2) складання заяви про забезпечення позову 1500\~грн.; 3) представництвом адвокатом у судових засіданнях 2400\~грн.; рахунок-фактуру №ПД-09/10/25 від 03.11.2025 року на суму 7900 грн., детальний опис наданих послуг за додатковою угодою №1 від 03.11.2025 року; квитанції від 03.11.2025 року на суму 5000 грн. та 2900 грн. Враховуючи викладене, зважаючи, що судові засідання не проводилися, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача 5500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Представником відповідача\~подано суду\~клопотання про\~зменшення розміру\~судових витрат\~на професійну\~правничу допомогу до 1000\~грн.\~Зваживши доводи\~клопотання суд\~вважає,\~що стороною\~позивача надано\~належні,\~допустимі та\~достатні докази витрат позивача на професійну правничу допомогу по даній справі, а заперечення наведені стороною відповідача не спростовують вказаних доказів.

Outcome: approved