Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини та на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] до закінчення нею навчання. На обґрунтування вимог позивачка в позовній заяві зазначила, що з 03.06.2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня дочка сторін [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки. Повнолітня дочка сторін [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки та навчається в Державному податковому університеті на денній формі навчання. Позивачка несе витрати на утримання повнолітньої дочки, яка навчається й тому потребує матеріальної допомоги. Сторони не досягли домовленостей про участь відповідача в утриманні неповнолітньої дочки та повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Посилаючись на викладене, позивачка просила про задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] до повноліття останньої та аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] . Від позивачки надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Від відповідача до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про визнання позову про стягнення аліментів та розгляд справи за його відсутності. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб і відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію актового запису про народження; копію свідоцтва про народження; копію паспорту [PERSON] ; копію довідки Державного податкового університету від 21.10.2025 року №132; копію договору про навчання від 15.08.2024 року; копію витягу з реєстру територіальної громади від 29.05.2025 року; копію довідки про реєстрацію місця проживання від 19.01.2018 року; копію витягу з реєстру територіальної громади від 07.11.2025 року; копію свідоцтва про шлюб), суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. У ході судового розгляду встановлено, що з 03.06.2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня дочка сторін [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки. Повнолітня дочка сторін [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки та навчається в Державному податковому університеті на денній формі навчання. Позивачка несе витрати на утримання повнолітньої дочки, яка навчається й тому потребує матеріальної допомоги. Сторони не досягли домовленостей про участь відповідача в утриманні неповнолітньої дочки та повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Відповідно до ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини\~заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки законом визначені розміри аліментів в частці від доходу платника в залежності від кількості утриманців, які можуть стягуватись судом взагалі в безспірному порядку шляхом видачі судового наказу, то, ставлячи питання про стягнення аліментів на відповідну кількість утриманців у більшому розмірі, позивач має надати відповідні докази, які підтверджують можливість стягнення аліментів в більшому розмірі, і навпаки - ставлячи питання про стягнення аліментів на відповідну кількість утриманців у меншому розмірі, відповідач має надати відповідні докази, які підтверджують необхідність стягнення аліментів в меншому розмірі. Відповідно до ст.ст. 198-201 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина, мати, батько мають бути матеріально забезпеченими, здатними забезпечувати дочку або сина. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. При цьому ст. 199 СК України передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку (сина) то саме на їх користь належить стягувати аліменти, а не на користь матері, оскільки дочка сторін досягла повноліття, наділена повною цивільно-правовою дієздатністю та не є дитиною в контексті ст. 6 СК України та на вказані правовідносини ст. 179 СК України не поширюється. В даному випадку мати відповідно до ч. ст. 199 СК України має право лише на пред`явлення позову в інтересах повнолітньої дочки, але отримувачем аліментів відповідно до ст. 199 СК України є саме дочка. Вирішуючи питання про можливість стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд враховує те, що остання навчається на денній формі навчання в Миколаївському національному аграрному університеті, не працює, що свідчить про те, що вона потребує матеріальної допомоги. Згідно з ч.1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідач є особою працездатного віку. Комплекс вказаних обставин свідчить про те, що відповідач за своїм віком станом здоров`я, може і повинен надавати допомогу своїм дітям. З урахуванням встановлених вище обставин щодо наявності у сторін неповнолітньої дитини та повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, за відсутності домовленостей між сторонами щодо способу та розміру участі батька в утриманні дітей та за відсутності обставин, які звільняють відповідача від його обов`язку по сплаті аліментів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання одної неповнолітньої дитини в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника та повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За такого позов підлягає задоволенню. Оскільки за\~даною категорією\~справ позивач\~звільнений від\~сплати судового\~збору та\~позов підлягає\~задоволенню,\~тому з\~відповідача на\~підставі ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України\~підлягає стягненню\~судовий збір\~на користь\~держави. При цьому, оскільки позов задоволений у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави має бути стягнуто 50 відсотків ставки судового збору, визначеної для даної категорії спорів, що становить 605,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved