Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - відповідач) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Біла І. В. про визнання договору недійсним в частині. У обґрунтування вимог вказано, що остання з відповідачем уклала Іпотечний договір від 18.07.2007 року. у даному випадку сторони іпотечного договору при його укладенні не дотрималися вимог ч. 3 ст. 47 Конституції України і включили до змісту правочину - іпотечного договору положення, які суперечать вимогам ч. 3 ст. 47 Конституції України, а саме положення підпункту 5.3. іпотечного договору, яким передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: виконавчого напису нотаріуса; права Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 ЗУ «Про іпотеку». А тому спірний договір іпотеки слід визнати недійсним, а саме в частині: підпункту 5.3. іпотечного договору. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 23.09.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 18.12.2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява про витребування. 18.05.2020 року на адресу суду від ТОВ «Укрдебт Плюс» надійшло клопотання про залучення правонаступника. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2020 року занесеною до протоколу судового засідання залучено до участі у справу у якості співвідповідача ТОВ «Укрдебт Плюс». 11.07.2022 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. 30.09.2022 року на адресу суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку надійшли письмові пояснення. 08.11.2022 року на адресу суду від представника відповідача 2 надійшли заперечення на клопотання позивача про зупинення провадження у справі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2022 року об`єднано в одне провадження справу № 761/4117/22-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги із справою № 757/44561/19-ц, надавши об`єднаному провадженню спільний єдиний унікальний номер справи № 757/44561/19-ц. 12.04.2023 року на адресу суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач 2 не визнає вимоги позивача у повному обсязі 28.04.20223 року на адресу суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній просив відмовити у задоволенні вимог позову. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2023 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 757/18742/21-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про визнання кредитного договору недійсним із цивільною справою № 757/44561/19-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білої Ірини Володимирівни про визнання договору недійсним в частині. Об`єднаній справі присвоєно № 757/44561/19-ц. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2025 року занесеною до протоколу відмовлено позивачу у задоволенні заяви про витребування доказів. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2025 року занесеною до протоколу відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила, у матеріалах справи містяться заява про розгляд справи за відсутності позивача, вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач 1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, від представника відповідача 2 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, просив відмовити у задоволенні вимог позову. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, з урахуванням тривалого перебування справи у суді суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Матеріалами справи встановлено, що між [PERSON] та ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») 18.07.2007 року було укладено Іпотечний договір, зареєстрований у реєстрі за № 1339. Даний іпотечний договір забезпечує виконання зобов`язань за кредитним договором № 71/П/49/2007-840 від 18.07.2007 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра»). На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 року № 83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою директивою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд гарантування) від 05.02.2015 року прийнято рішення № 26 про застосування від 06.02.2015 р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра». Відповідно до постанови Правління НБУ від 04.06.2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06. 2015 р. № 113. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «НАДРА Стрюкову І.О. Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 р. № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 р № 113, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "НАДРА" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "НАДРА" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "НАДРА" Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05 червня 2015 р. до 04 червня 2016 р. включно. На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 28.04.2016 року № 616 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» строком на два роки до 04 червня 2018 року включно. Відповідно до вказаного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписанням усіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку в порядку, визначеним Законом, крім повноважень у частині організації реалізації активів банку, Стрюковою І.О. строком на два роки до 4 червня 2018 року включно На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчої дирекції Фонду гарантування прийнято рішення від 03 листопада 2016 р № 2342 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» строком на два роки до 3 червня 2020 року включно. Виконавчою директивою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1179 від 22 червня 2020 року «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА». Відповідно до зазначеного рішення строків управління майном (активами) ПАТ «КБ «НАДРА» та задоволення вимог його кредиторів продовжено на час існування обставин, що не дозволяють здійснювати продаж майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів. Також рішенням продовжено визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноважень ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», делеговані провідному фахівцю з питання ліквідації банків відділу організації процедури ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білій Ірині Володимирівні, на час існування обставин, що не дозволяють здійснювати продаж майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів. Рішення № 1179 від 22 червня 2020 року прийняте з метою виконання всіх дій, пов`язаних з ліквідацією ПАТ «КБ «НАДРА», передбачених Законом, та на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, статті 48 Закону, підпункту 2 пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 13 травня 2020 року №590-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення належності механізмів регулювання банківської діяльності». Повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52, 53 Закону, в тому числі з підписанням усіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку в порядку, визначеному Законом, крім повноваження щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб отримані як позиції або вклади кошти, що згідно із Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень у частині організації реалізації активів банку. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 вересня 2020 року відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», делеговані Білій Ірині Володимирівні рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22 червня 2020 року № 1179 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА». Визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» здійснюються Фондом безпосередньо до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «НАДРА» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Відповідно до матеріалів справи права вимоги за кредитним договором від 18.07.2007 року № 71/П/49/2007-840, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було відступлено ТОВ «Укрдебт Плюс» у складі лоту GL3N216868 на підставі договору № GL3N216868 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 23.04.2020 року. Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.12.2022 року задоволено заяву ТОВ «Укрдебт Плюс», замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» у виконавчому провадженні № 51212364 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № GL3N216868 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра». Вказана ухвала набрала законної сили. Таким чином, судами встановлено факт набуття ТОВ «Укрдебт Плюс» прав нового кредитора та іпотекоджателя стосовно кредитного договору, забезпеченого іпотекою та укладених з [PERSON] . Таким чином, відбулася заміна сторони виконавчого провадження у справі №2-902/11 яке було відкрито на підставі чинного та неоспореного рішення Печерського районного суду м. Києва від 24.12.2009 № 2-4833/09 про стягнення боргу за вищевказаним договором кредиту з боржника, що прострочив (яким є позичальник [PERSON] ) у розмірі 173 631,9 доларів США, що станом на 24.12.2009 становило 1383 498,98 гри за курсом НБУ 100 доларів 796,80 грн. Це факт, спростовує безпідставні вимоги позивача та доводить, що договір кредиту укладений, що кредитні кошти банк позичальнику надав та що договір уступки прав вимог між відповідачем є укладеним, що рішення суду і виконавчий документ є чинним, а договір уступки прав вимог укладений і права нового кредитора і іпотекодавця набуті. У позовній заяві позивач стверджує, що нібито не знала про укладення між відповідачами договору уступки прав вимог за договорами кредиту та іпотеки, оскільки нібито нічого не отримувала, крім заяви відповідача 2 до суду про заміну сторони виконавчого провадження. Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що відповідачами було повідомлено усіх позичальників про укладення договору уступки прав вимог та направлено боржникам рекомендовані листи. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняються у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимог за яким передається новому кредитору. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права першого кредитора у зобов`язанні в обсязі та в умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Таким чином, відповідно до положення цивільного законодавства, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Боржник має право висувати проти вимог нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент отримання письмового повідомлення про заміну кредитора (ст. 518 ЦК України). Частина 3 ст. 6 ЦК України визначає, що сторони в договорі можуть відступити від положення активів цивільного законодавства та регулювати свої відносини на власний розсуд, проте не можуть відступити від положення активів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторони положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Норму ст. 6 ЦК України розкриває ст. 627 цього Кодексу, в якій зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контракту та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та зобов`язань. Договір є укладеним, якщо сторони у відповідній формі досягли згод з усіх умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору визначає умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до цивільного законодавства. Встановлені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актів цивільного законодавства Так, згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За положеннями ч. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України в письмовій формі необхідно вчиняти правочини між юридичними особами Підставою для недійсності правочину з недотриманням на момент дії правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 13, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Крім того, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (ст. 215 ЦК України). Крім того, ст. 215 ЦК України встановлює: підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). До загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відноситься й вимога вчинення правочину у формі, встановленій законом (ст. 203 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України недотримання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Разом з тим, ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення. Враховуючи те, що позивачем не надано жодних доказів, що свідчать про недійсність укладеного між Банком (первинним кредитором) ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» (новим кредитором) договору про відступлення права вимоги - цей договір є правомірним правочином. Щодо вимоги позивача про визнання кредитного договору № 71/П/49/2007-840 від 18.07.2007 року недійсним, суд вказує наступне. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України, п.6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Посилання позивача на недійсність кредитного договору є безпідставними, оскільки спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, заявник на момент укладення договору не заявляє додаткових вимог щодо умов спірного договору, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним кредитного договору є необґрунтованими. Окрім того Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 910/14255/18 вказав, що: При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3. 15. 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягаю його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося…». Таким чином позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що свідчать про недійсність укладеного кредитного договору, а тому цей договір є правомірним правочином. Крім того, судовим розглядом не встановлено підстав для визнання недійсним положень п. 5.3 Іпотечного договору. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними та безпідставними та позивачем взагалі не доведено, чим порушуються її права. Порушення цивільних прав є передумовою звернення до суду, у відповідності до ст.4 ЦПК України. Відсутність у будь-кого, в тому числі і позивача, прав чи обов`язків із оскаржуваним рішенням не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим позовом. Відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову у задоволені позовних вимог, що неодноразово підкреслювалось правовими висновками як Верховного Суду. Відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати, у тому числі судовий збір, понесені стороною позивача, покладаються на нього.

Outcome: dismissed