Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

29 липня 2025 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись, що 29.07.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою укладено кредитний договір № 665326725 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Заповнюючи анкету заяву відповідачка підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України, після чого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 10 000 грн на її банківську картку. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, та додаткові угоди №19, №26, №27, № 31, № 32, які продовжили строк дії договору. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 164 від 14.12.2021 року до договору факторингу, до ТОВ «Таліонг Плюс» перейшло право вимоги до відповідачки в сумі 11 279 грн 54 коп. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 11 279 грн 54 коп. 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "Юніт Капітал" уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого ТОВ "Юніт Капітал" було відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 665326725 від 29.07.2021. Згідно реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] на суму 11 279 грн 54 коп. Станом на дату подання позовної заяви, заборгованість відповідачкою за договором не погашається, у зв`язку з чим у неї обліковується прострочена заборгованість, яка становить 11 279 грн 54 коп, з яких: 6 205 грн 36 коп заборгованість за тілом кредиту, 5 074 грн 18 коп - заборгованість за відсотками, що і просили стягнути, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн та 7 000 грн витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді від 05 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк відповідачка відзив на позовну заяву не подала. Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Установлено, що 29.07.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 665326725 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Заповнюючи анкету заяву відповідачка підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України, після чого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 10 000 грн на її банківську картку, що підтверджується платіжним дорученням від 29.07.2021 та листом АТ КБ «Приват Банк» від 18.09.2025, що на ім`я [PERSON] в банку було емітовано картку № [NUMBER] , на яку 29.07.2021 надійшли грошові кошти в сумі 10 000 грн. 22.09.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачка [PERSON] уклали додаткову угоду до договору № 665326725, якою продовжили строк кредитного договору на 12 днів з 23.09.2021. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди №19, №26, №27, № 31, № 32, які продовжили строк дії договору, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до позичальників, в тому числі до боржниці [PERSON] . Відповідно до реєстру прав вимоги № 164 від 14.12.2021, ТОВ «Таліон плюс» отримало право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 665326725 від 29.07.2021 у розмірі 11 279 грн 54 коп, з яких: 6 205 грн 36 коп заборгованість за тілом кредиту, 5 074 грн 18 коп - заборгованість за відсотками. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на суму 11 279 грн 54 коп, з яких: 6 205 грн 36 коп заборгованість за тілом кредиту, 5 074 грн 18 коп - заборгованість за відсотками. 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "Юніт Капітал" уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого ТОВ "Юніт Капітал" набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 665326725 від 29.07.2021. Згідно реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] на суму 11 279 грн 54 коп, з яких: 6 205 грн 36 коп заборгованість за тілом кредиту, 5 074 грн 18 коп - заборгованість за відсотками. Вимогами ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Правилами ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, право вимоги за кредитним договором №665326725 від 29.07.2021, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Юніт Капітал». Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідачкою [PERSON] не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, а також відсотків. Приймаючи до уваги те, що відповідачка [PERSON] , отримавши кредитні кошти у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернула ні первісному кредитору, ні його правонаступникам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Так як позов задоволено, то в відповідності до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп та витрати за надання правничої допомоги в сумі 7 000 грн, що підтверджено документально. При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення іншою стороною не подано, тому відсутні передбачені ст.137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 13.03.2025 у справі № 275/150/22, що суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Outcome: approved