Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі\~ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулось до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості, якими просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит №100630546 від 10.11.2021 року в сумі 23\~237,50 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8\~000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.11.2021 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі ТОВ «МІЛОАН») був укладений договір про споживчий кредит № 100630546, згідно з умовами якого відповідач отримав 5 500,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. ТОВ «МІЛОАН» умови Кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши Відповідачці кредит на потрібну їй суму. Відповідачка зі свого боку не виконала умов Кредитного договору. 27.01.2022 року ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги № 79-МЛ/Т від 27.01.2022 року. Відповідно до умов даного договору відбулось відступлення права вимоги і за договором про споживчий кредит № №100630546 від 10.11.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою. Сума заборгованості відповідачки становить 23\~237,50 грн., з яких: 5\~500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 17\~187,50 - заборгованість за процентами; 550,00 грн.- заборгованість за комісією. Згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 29.09.2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.23) Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.09.2025 року було відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.27). Укрпоштою надіслано відповідачці ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позову з додатком. 02.12.2025 року представником відповідачки адвокатом Зачепіло З.Я. було надано до суду відзив на позовну заяву, у якій суду пояснила, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц зазначив, що встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань, суди попередніх інстанцій не врахували, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Але позивачем на обґрунтування позовних вимог до матеріалів справи не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.0.4.2021 року в справі № 752/9423/15-ц, від 16.09.2020 року в справі № 200/5647/18. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий Позивачем витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості. Разом з\~тим,\~вважає,\~що сума заборгованості по відсотках у розмірі 17\~187,00 грн. за кредитним договором, нарахована з порушенням вимог закону, оскільки, відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Із документів наданих позивачем вбачається, що Відповідно до умов кредитного договору строк користування кредитними коштами становить 10 днів, процентна ставка 1,25% (від фактичного залишку кредиту за кожен день користування). Отже, відповідно до п.1.5.2 кредитного договору №100630546 від 10.11.2021 року сума процентів за користування кредитом становить 687.50 грн., з такого розрахунку - 5 500* 1,25%* 10 = 5 500*1,25% = 687.50 грн., за весь строк кредитування, тому не зрозуміло звідки позивач нарахував суму у розмірі 17 187,5 грн. У договорах за участю Фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України), Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного СУДУ України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16У. Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Крім того представник відповідачки висловила свою думку з приводу витрат на правову допомогу, зазначивши, що беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору, приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, та розгляд справи в спрощеному провадженні відповідно до вимог ч. 4 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 8 000 гривень є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. На підставі викладеного просить суд позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково, а саме стягнути суму заборгованості в межах строку кредитування в розмірі 6\~187, 50 грн. та витрати на професійну правничу допомогу до розміру 2\~000,00 грн. 03.12.2025 року представником позивача Усенко М.І. було надано до суду відзив на позовну заяву, у якій суду пояснив, що відповідачкою, у свою чергу не було надано жодних власних контррозрахунків на спростування наявності та розміру заборгованості. Згідно з п. 2. ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Абз. 5 п. 2 вказаної статті передбачено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Надане Позивачем Платіжне доручення за Договором про споживчий кредит №100630546 від 10.11.2021 року містить усі необхідні реквізити, а, отже, може вважатися первинним документом. Однак, відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у Відповідачки заборгованості, оскільки згідно з п. 2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 11.11.2025 року, що є емітентом картки, згідно якої: «на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Таким чином, Позивачем було надано належні докази на підтвердження заборгованості [PERSON] . Більше того, на виконання вимог ухвали суду, АТ КТ «Приватбанк» надав відповідь, у якій зазначено, що грошові кошти були перераховані на картковий рахунок [PERSON] . Вказане підтверджує факт здійснення операції та спростовує доводи Відповідачки про відсутність належних доказів щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Також зазначив, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Враховуючи, що Відповідачка, підписавши договір про споживчий кредит, погодився з його умовами, немає підстав вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування, його пролонгації не були йому відомі. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором на підставі частини 1 статті 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами Договору. Надана представником Позивача Відомість про щоденні нарахування та погашення за процентами відповідає умовам погодженим між сторонами умовам Договору, наявні у справі матеріали не містять доказів, які б спростовували заявлену Позивачем суму заборгованості за кредитним договором №3625220. Крім того, висловив свою думку з приводу витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «КредитКапітал» у повному обсязі. Відповідно до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. За визначенням ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.\~509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. В\~судовому засіданні\~встановлено,\~що 10.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №100630546. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.6.1 Кредитного договору. Доказів невизнання факту укладення Договору чи його оспорювання судом не отримано. Доказів розірвання вказаного договору або визнання його недійсним в цілому чи в частині встановленого сторонами строку дії договору відповідачем не надано. Згідно п. 1.1. Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п 1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (Фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміні, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманог працівника. Типом кредиту є кредит. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 11.11.2025 року, що є емітентом картки, згідно якої: «на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ) За вказаним договором відповідачка отримала кредит у розмірі 5 500,00 грн. строком на 10 днів, шляхом переказу на її картковий рахунок, що підтверджується платіжним дорученням № 34985160. Договір споживчого кредитування підписаний відповідачем. Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до п. 6.4 Кредитного договору, укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Згідно до п. 6.5 Кредитного договору, цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Станом на дату подання позову відповідачка борг та нараховані відсотки не погасила, наявне прострочення за договором споживчого кредитування №100630546 від 10.11.2021 року. 27.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», укладено договір відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «МІЛОАН», включно і до [PERSON] за договором про споживчий кредит №100630546 від 10.11.2021 року. Згідно п. 1.1. На умовах, встановлених цим Договором, Кредитор передає (Відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості). Згідно п. 1.2 Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим договором, Новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказаних у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників та Кредитними договорами. Таким чином, в разі сплати Відповідачкою коштів на рахунок Первісного Кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «МІЛОАН» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Згідно із Актом прийому-передачі реєстрів боржників до договору відступлення прав вимоги № 79-МЛ/Т від 27.01.2022 року кредитор передав, а Новий кредитор прийняв Реєстри боржників від 27.01.2022 року. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т від 27.01.2022 року, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки у розмірі 23\~237,50 грн., з яких: 5 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 17\~187,50 - заборгованість за процентами; 550,00 грн. - заборгованість за комісією. Згідно Закону України «Про електронну комерцію», на правовідносини стосовно кредитного договору №3271883 від 12.11.2022 року поширюється дія цього закону. Частиною 3 ст. 11 до Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 до Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 205\~ЦК України щодо форм правочину, способу волевиявлення встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст.5, ст.8\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до вимог ст.12,13,77,78,79,80,81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, підтверджено укладання [PERSON] кредитного договору, який підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора та без здійснення входу позичальника на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету на офіційному сайті первісного кредитора - ТОВ «Мілоан». Згідно розрахунку, заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит №100630546 від 10.11.2021 року складає 23\~237,50 грн., з яких: 5\~500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 17\~187,50 - заборгованість за процентами; 550,00 грн. - заборгованість за комісією. Проте суд доходить висновку про необхідність зменшення розміру відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з таких підстав. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав позичальнику кредит в сумі 5 500,00 грн., строк кредитування 10 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,25% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Позивачем було заявлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 23\~237,50 грн., з яких: 5\~500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 17\~187,50 - заборгованість за процентами; 550,00 грн. - заборгованість за комісією. Тобто заборгованість за відсотками більш ніж в три рази перевищує заборгованість за основним боргом. Разом з тим, згідно ч.ч.1-2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Таким чином, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відсотків річних за користування кредитними коштами, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з\~урахуванням конкретних обставин справи,\~які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних за користування кредитними коштами. Аналогічний висновок міститься у постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12.02.2025 року, у справі № 679/1103/23. З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення відсотків за користування кредитними коштами, та враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суд вважає за можливе зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір відсотків за користування кредитними коштами до розміру основного боргу та стягнути з відповідачки на користь позивача відсотки у розмірі 5 500,00 грн., та комісію у розмірі 550,00 грн, всього у розмірі 11\~550,00 грн., що в загальній сумі складає 49,70% від пред`явлених позовних вимог (23\~237,50 грн.) Інше не відповідало б принципам справедливості, розумності і пропорційності. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 8 000,00 гривень, суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідачки підлягають судові витрати на правову допомогу у розмірі 3\~976,00 гривень, що складає 49,70% від заявлених позовних вимог. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідачки відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно сумі задоволених позовних вимог, у розмірі 1\~203,93 грн. (49,70 %).

Outcome: partial