Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 29 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено договір №102565560, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у сумі 5000,00 грн зі сплатою процентів та комісії за користування кредитом. 29 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено Договір факторингу № 29-12/2021-45, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника [PERSON] ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року. Відповідачка порушила зобов`язання за кредитним договором, допустила заборгованість, яка становить 36375,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 31375,00 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідачки 36375,00 грн заборгованості, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та 13\~000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 15 серпня 2025 року від відповідачки надійшов відзив на позов. У відзиві зазначає, що вона з 03.03.2017 є військовослужбовцем, так як проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Миколаївській області, тому звільнена від сплати процентів, штрафів і пені на період служби. Крім того, позивачем нараховані відсотки поза межами строку кредитування. Строк кредитування відповідно до п.1.3. кредитного договору №102565560 від 29.09.2021 становить 15 днів. Пункт 2.3. договору передбачає пролонгацію строку кредитування, але до такої пролонгації необхідно вчиняти активні дії з боку відповідача. На підставі наведеного позов визнає частково в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 5000 грн, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Також позивач просила визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву, посилаючись на те, що копію ухвалу про відкриття провадження у справі отримала лише 20.08.2025, оскільки проживає не за зареєстрованою адресою. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе продовжити строк для подання відзиву на позовну заяву. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що сторони погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Отже, було надано згоду на пролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Звертає увагу суду на те, що сам по собі стан військовослужбовця не є безумовною підставою для надання пільги у вигляді не нарахування процентів за користування кредитом. Для того аби підтвердити право на звільнення від сплати процентів за користування кредитом, відповідач повинен надати докази того, що він протягом 03.03.2017 23.02.2022 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення та перебував безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. На підтвердження своєї позиції відповідачка надала лише довідку про те, що вона дійсно проходить військову службу. Нарахування відсотків здійснено до 24.02.2022, тобто до дати, з якої було оголошено воєнний стан, та відповідно до моменту мобілізації відповідача та до початку перебування відповідача на військовій службі. У письмових поясненнях представник відповідачки [PERSON] зазначив таке. Позивачем нараховані відсотки відповідно до п.п.1.6,2.3.1.2. договору за період з 15.10.2021 по 13.12.2021. Строк кредитування становить 15 днів. Відповідно до п.1.5.2 договору встановлені відсотки 1125,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту. Відповідно до п.1.6. стандартна базова ставка 5,00 залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до умов договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Позивач надав відомості про щоденні нарахування та погашення і згідно даних розрахунків період нарахування відсотків за період 29.09.2021 по 14.10.2021 - 1125 грн за ставкою 1,5 %. З 15.10.2021 по 13.12.2021 за ставкою 5 % відсотків в сумі 16000 грн відповідачка не визнає. Посилається на п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такі відсотки є несправедливими. Умови договору, що встановлюють можливість пролонгації є нікчемними. Щодо комісії зазначає, що відповідно до п.1.5.1. договору комісія за надання кредиту становить 1000 грн, яка нараховується за ставкою 20,00 відсотків від суд кредиту одноразово. Відповідачка сплатила комісію у сумі 1000 грн. Разом з тим, враховуючи положення ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умова про сплату комісії є нікчемною. Тому зазначена сума має бути зарахована у суму кредиту. Просив суд відмовити в частині стягнення комісії та відсотків за ставкою 5,00 грн та зарахувати 1000 грн в рахунок тіла кредиту. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Позиції учасників справи Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити, стягнути з відповідачки 36375,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 31375,00 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн. Зазначає, що сторонами погоджено пролонгацію договору, без вчинення будь-яких додаткових дій. Відповідачка не надала документів на підтвердження того, що вона як військовослужбовець звільняється від сплати процентів. Щодо нарахованих процентів зазначила, що з 29.09.2021 по 14.10.2021 процентна ставка 1,5 %, з 15.10.2021 до 13.12.2021 (60 календарних днів) процентна ставка 5 %. З 29.12.2021 (дня відступлення права вимоги) по 23.02.2022 роки проценти у розмірі 5% нараховані відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно. Представник відповідачки надав заяву, в якій просив суд справу розгляду у відсутності відповідачки. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Суд встановив, що 29 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 102565560 /а.с. 24-28/. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитедавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Пунктом 1.2. Договору визначено, що розмір кредиту становить 5 000,00 грн. Згідно п. 1.3. Договору кредит надається строком на 15 днів з 29.09.2021 (строк кредитування). Відповідно до п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 14.10.2021. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 1125,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору (V57960) /а.с.70/, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн, згідно довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 21.03.2025 (номер операції 4150b75f-e500-4742-85d6b841e06498f8_637685245223552485, номер в системі FONDY 448377132, дата проведення платежу 29.09.2021, призначення платежу кошти згідно договору 102565560) /а.с.71/. 29 грудня 2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29-12/2021-45, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 102565560 від 29.09.2021, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] /а.с.10-23,30/. 10 березня 2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-03/2023/01, в тому числі за Договором про споживчий кредит №102565560,що був укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] /а.с.31-47/. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до [PERSON] . Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за [PERSON] рахується заборгованість\~станом на 18.06.2025 в сумі 36375,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн, відсотками 31375,00 грн /а.с.9/. Норми права, що застосовані судом Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті\~526 ЦК України). Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами\~ЦК України, Закону України «Про споживчий кредит»,\~Закону України «Про електронну комерцію»,\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Частиною 1 ст. 626\~ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно із ч. 1, 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Згідно\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1 ст.3\~Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до\~ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). При цьому, на виконання вимог ч.1\~ст. 638 ЦК України\~сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень\~ст. 629 ЦК України\~є обов`язковим для виконання сторонами. Із вказаних норм права та із аналізу письмових доказів вказаної цивільної справи можна дійти висновку, що сторони погодили умови кредитування. Кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам\~Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,\~Закону України «Про електронну комерцію»,\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~та не суперечить приписам ч.1 ст.\~205, ст.\~6,\~207,\~627-628, ч. 2 ст.\~639 ЦК України. Щодо розрахунку позивачем заборгованості та стягнення нарахованих процентів за користування кредитними коштами Так, відповідно до розрахунку заборгованості за договором №102565560 від 29 вересня 2021 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 36375,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 000 грн; заборгованість за відсотками 31375,00 грн. З умов договору убачається, що сторони домовились, що кредит надається строком на 15 днів з 29.09.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу: 29.09.2021 (строк кредитування) (пункти 1.3, 1.4 Договору). Згідно пункту 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000 грн. Відповідно до пункту 1.3. Договору кредит надається строком на 15 днів з 29.09.2021 (строк кредитування). Пунктом 1.4. Договору визначено, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 14.10.2021. Поряд з цим пунктом 1.5 Договору передбачено, що загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту), складають 2125 грн в грошовому виразі та 553,031 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у пунктах 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 7125 гривень. Проценти за користування кредитом: 1125 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6 Договору). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього Договору (пункт 1.7). Згідно із частиною\~1\~статті\~1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом частини\~2\~статті\~1056-1 ЦК України\~розмір процентів та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини\~1\~статті\~1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом - 1125 грн, які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Також згідно п. 1.6. Договору базова процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. При цьому, умови та особливості застосовування типу процентної ставки визначені окремо у п. п. 2.2., 2.3. В силу частини\~четвертої\~статті\~263 ЦПК України\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що проценти відповідно до статті\~1048 ЦК України\~сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною\~другою\~статті\~1050 ЦК України\~( постанови від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц). Згідно пункту 2.3.1.2. Договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Отже, умовами договору передбачено збільшення строку кредитування, зокрема, користування кредитним коштами позичальником після сплину раніше визначеного строку кредитування при наявності заборгованості, який не може перевищувати 60 днів (стандартні базові умови) (п.2.3.1.2. Договору). Разом з тим, розділом 4 Договору передбачено відповідальність сторін. У разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.\~625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч.\~2\~ст.\~625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця (пункт 4.2). Отже, наведене свідчить про те, що сторони в договорі встановили нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі - 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом за період після закінчення строку кредитування. Вказане узгоджується з висновком, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16. Оскільки відповідачка 15.10.2021 кредит в сумі 5000 грн не повернула, а продовжувала користуватися кредитним коштами, то ТОВ «Мілоан» відповідно до умов п. 2.3.1.2. Договору нарахувало проценти за користування кредитом за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом за 60 днів, а також як міри відповідальності у розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України, тобто за період з 29.12.2021 по 23.02.2022 (як просив позивач, та навів відповідно розрахунку /а.с.8/, і таке нарахування відповідає вимогам вищенаведених норм\~ЦК України\~та умовам Договору, а відтак спростовує доводи відповідача про незаконність нарахування відсотків. Щодо доводів про несправедливість відсотоків у розумінні\~ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», то таке посилання є помилковими, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст.\~1048,\~1054,\~1056-1 ЦК України, умовами кредитного договору та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розуміння п.5 ч.3\~ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Слід зазначити, що\~статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті. Відповідно до п.5 ч.3\~ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Однак, дана норма стосується щодо вимог про нарахування неустойки (пені, штрафу) яку позивач не нараховував та не заявляв таких вимог у позові. Щодо комісії Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі. Надання кредиту передбачено умовами договору, а саме пунктом 1.5.1., ця комісія є разовим платежем, її нарахування не суперечить\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», з її нарахуванням погодилася відповідачка, підписавши умови договору, тому комісія не підлягає відрахуванню з тіла кредиту. Щодо посилання відповідачки на ту обставину, що вона є військовослужбовцем, яка проходить військову службу, а тому звільнена від сплати процентів, суд зазначає таке. Відповідачка у відзиві зазначає, що з 03.03.2017 року по теперішній час проходить військову службу в Управлінні безпеки України в Миколаївській області. На підтвердження цього надала довідку від 04.08.2025. Так, відповідно до довідки [PERSON] проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Миколаївській області з 3 березня 2017 року /а.с.137/. \~ \~ \~ \~ Кредитний договір укладено 29.09.2021, заборгованість по процентам нарахована до 23.02.2022. Статтею 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в\~Конституції України\~та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Відповідно до пункту 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~(чинній на час укладення кредитного договору та нарахованих відсотків) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Аналіз змісту цієї норми, якою доповнено\~Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~згідно із\~Законом України від 20 травня 2014 року №1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», проте у згаданій вище редакції свідчить, що вона поширюється на дві категорії військовослужбовців: (1) військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; (2) інші військовослужбовці, до яких належать військовослужбовці, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, під час дії особливого періоду. Для першої категорії військовослужбовців щоб скористатися пільгою необхідно надати докази їх призову на військову службу саме за призовом під час мобілізації, на особливий період. При цьому, вказана пільга надається їм на весь час їх призову. Щодо надання пільги другій категорії військовослужбовців, тобто військовослужбовцям, які перебувають на інших видах військової служби, окрім військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, така надається їм у період перебування безпосередньо в районах та у період здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення. При цьому, вказана пільга надається їм під час дії особливого періоду. Вказані обставини мають бути підтверджені відповідними документами, визначеними Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413\~(із відповідними змінами). У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №199/3051/14 (провадження №61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідачку було мобілізовано або вона перебувала безпосередньо в районах та у період здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, а надані нею відомості свідчать про проходження військової служби та не дають підстав для застосування положень частини 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому безпідставними є доводи, про те, що відповідачка звільнена від сплати процентів. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьоїстатті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас із змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмірвитрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач просить стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, укладеного ТОВ «Коллект Центр» з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», перелік послуг та їх ціни, заявку на надання юридичної допомоги №338 від 02.06.2025, якою погоджено надання позивачу правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації з вивченням документів - 2 год на суму 4000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 3 години на суму 9 000 грн, та витяг з Акту №11 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025. Відповідачка заперечуючи проти задоволення стягнення витрат у розмірі 13000 грн надала заяву про зменшення судових витрат, в якій зазначає про співмірність наданої професійної правничої допомоги зі складністю справи. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи та заперечення відповідача про розмір витрат на правничу допомогу, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, слід зазначити, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Отже, суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 4000 грн. Частиною 1\~ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи вищенаведене, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного, ст.530,625, 1048 ЦК України,

Outcome: approved