Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд, встановити факт перебування позивача на утриманні військовослужбовця [PERSON] , який помер [INFO] , у період з серпня 2018 року по дату загибелі [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.08.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , яка є матір`ю позивача, був зареєстрований шлюб. Рідний батько позивача - [PERSON] , помер [INFO] . З 2018 року по 10.10.2022 року [PERSON] займався виховання на той час неповнолітнього позивача [PERSON] та утримував останнього. З 17.05.2022 року солдат [PERSON] проходив військову службу за призивом по мобілізації на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення [NUMBER] стрілецького батальйону, військової частини [NUMBER] . [INFO] [PERSON] загинув, про що 18.10.2022 року Малинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , місце смерті місто Куп`янськ, Куп`янський район, Харківська область. Згідно довідки № 12/644 від 09.11.2022 солдат [PERSON] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), де [INFO] загинув. Згідно акту службового розслідування причиною смерті солдата [PERSON] стала вибухова травма. У листопаді 2022 року відповідач [PERSON] звернулася до [INFO] із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю [INFO] [PERSON] наступним особам: [PERSON] мати; [PERSON] батько; [PERSON] дружина; [PERSON] дочка; [PERSON] син дружини від попереднього шлюбу. При цьому [PERSON] зазначила, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , знаходився на утриманні загиблого, що підтверджується актом про фактичне місце проживання членів родини [PERSON] , [INFO] , складеним депутатом Харківської обласної Ради Дейнека Р.С., 14.11. 2022 року. Зазначена заява та додані до неї документи разом із висновком командування [INFO] про відсутність у [PERSON] права на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». 24.03.2023 року [INFO] зроблено висновок № 3056, у якому зазначено, що [PERSON] не має право на одержання частини одноразової грошової допомоги. За наслідками розгляду поданої позивачем заяви комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум зроблено висновок про відмову у призначені [PERSON] одноразової грошової допомоги, про що було складено протокол від 24.05.2023 №176/168. У липні 2023 року [PERSON] , як законний представник неповнолітнього [PERSON] , отримала витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 11/д від 30.06.2023 року про повернення наданих документів щодо призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця [PERSON] на доопрацювання, оскільки за поданими документами неможливо встановити чи є пасинок загиблого непрацездатним (особою з інвалідністю) та чи перебував він на утриманні військовослужбовця. Саме у зв`язку з поверненням Міністерством оборони поданих позивачкою документів для призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] у 2023 році звернулась до адміністративного суду, як законний представник неповнолітнього [PERSON] , задля встановлення юридичного факту, що має юридичне значення: перебування неповнолітнього [PERSON] на утриманні загиблого [PERSON] з серпня 2018 до [INFO] . Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 року у справі № 520/23566/23 адміністративний позов [PERSON] , в інтересах неповнолітньої особи [PERSON] , до Міністерства оборони України про встановлення факту перебування на утримані задоволено, встановлено факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні військовослужбовця [PERSON] , який помер [INFO] , у період з серпня 2018 року по дату загибелі [INFO] . Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2024 року Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 по справі № 520/23566/23 - скасовано. Прийнято нову постанову, якою провадження у справі за позовом [PERSON] , в інтересах неповнолітньої особи [PERSON] , до Міністерства оборони України про встановлення факту перебування на утриманні - закрито. Роз`яснено позивачу, що зазначений спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. У зв`язку з чим, позивач змушений звернутись до Немишлянського районного суду м. Харкова із цією заявою, оскільки для отримання одноразової грошової допомоги передбаченої ст. ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, [PERSON] необхідно встановити факт, що [PERSON] на 10.10.2022 року був членом сім`ї, та утриманцем загиблого (померлого) військовослужбовця [PERSON] . Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 12.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального провадження. 21.08.2024 року від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє представник адвокат Реус Д.С., надійшов Відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачі вважають, що вимоги позивача є безпідставними та позов задоволенню не підлягає. В обгрунтування відзову зазначили, що із змісту даної позовної заяви вбачається, що позивач вважає себе утриманцем загиблого [PERSON] та як наслідок має намір отримати частину суми одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі [PERSON] . З чим відповідачі категорично не погоджуються. Доказом перебування особи на утримання є доведення факту одержання допомоги та як наслідок саме отримана допомога, є основним джерелом до існування. Відповідно до свідоцтва про народження позивача - [PERSON] у графі батько вказаний - [PERSON] .. [INFO] батько позивача [PERSON] помер, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову РС Харківського МУЮ було складено актовий запис про смерть за № 7104. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. На день смерті батька позивач досяг 6 - річного віку, а тому як наслідок, в порядку ст. 37 Закону, мав та має право на отримання пенсії по втраті годувальника, яку відповідно також і отримував в період з 2018 року по 2022 рік. Крім того, матір позивача [PERSON] в період 2018 року по 2022 рік працювала у ГУ Державної міграційної служби в Харківській області на посаді - головного спеціаліста, а тому була зобов`язана щорічно подавати декларацію про доходи. Згідно поданих декларацій, [PERSON] у період з 2018 по 2022 рік декларувала доходи, де зазначала про отримання таких доходів, як: пенсії по втраті годувальника, допомогу при народженні дитини, заробітну плату, стипендію, інші доходи, пенсію. Також, вказувала, що у [PERSON] дохід відсутній. Крім того, на утриманні [PERSON] перебували діти від першого шлюбу це - [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2006 року народження. 20.01.2017 року Харківським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2006 року народження, в розмірі 1/3 частки від його заробітку доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2016 року. 15.03.2017 року Малинським ВДВС ГТУЮ у Житомирській області було відкрито виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 635/7935/16-ц, тобто [PERSON] сплачував аліменти на дітей, тобто здійснював їхнє утримання. Разом з цим, зважаючи на вищевказані обставини зазначає про загальний дохід, який отримав [PERSON] та [PERSON] .. В період з 2020 року по 2024 рік позивач навчався на денному відділенні за кошти (регіонального) бюджету Харківського автотранспортного фахового коледжу, при цьому в 2020 році розмір його стипендії склав - 1960 грн., в 2021 році 16622,12 грн., в 2022 році - 19123,24 грн. Таким чином, [PERSON] в період з 2018 року по 2022 рік отримав - 37705,36 грн. стипендії та 119261 грн. пенсії, тобто його загальний розмір доходу склав - 156 966,36 грн. Натомість, [PERSON] отримав дохід (заробітної плати) 102924 грн. - (102924 грн. *33% (аліменти відповідно до виконавчого листа) 68959,08 грн. Отже, позивач у зазначений період часу мав значно більший дохід ніж [PERSON] (159966,36 грн. - 68959,08 грн - 88007,28 грн.), що у свою чергу спростовує його позицію про перебування на повному грошовому забезпеченні [PERSON] . Таким чином, позивач отримував пенсію по втраті годувальника та стипендію, що у свою чергу виключає можливість його перебування на утриманні [PERSON] .. Також, під час проходження військової служби, [PERSON] надавав матеріальну допомогу своїм батькам [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого надсилав грошові кошти на картковий рахунок батька. З поданих декларацій [PERSON] за 2021 рік 2022 рік вбачається, що дохід [PERSON] відсутній, при цьому з 2018 року по 2022 рік дохід позивача значно перевищив дохід [PERSON] , що у свою чергу вказує про неможливість встановлення факту утримання [PERSON] у вказаний період часу. Також, позивачем не надано доказів, щодо його проживання в період з 2018 року по 2022 рік із [PERSON] , при цьому факт саме їхнього спільного проживання у вказаний період часу в розумінні ст. 81 ЦПК України підлягає обов`язковому доказуванню. Серед всього іншого, позивач на надав жодного документу, щодо місця реєстрації [PERSON] в період з 2018 року по 2022 рік, а обмежився складанням акту від 14.11.2022 року, який був отриманий лише після загибелі [PERSON] 10.10.2022 року, а тому складений АКТ про фактичне проживання членів родини [PERSON] , 1980 року народження, відповідачі ставлять під сумнів. Поряд з цим, позивач [PERSON] з 2016 року, є власником житлової квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , при цьому у поданій позовній заяві про дану обставину не повідомлялось, тобто відповідачі не виключають факт можливості його проживання саме у даній квартирі з 2016 року по 2022 рік, в тому числі і на даний час. Позивачем долучено до матеріалів цивільної справи витяг з реєстру територіальної громади у відповідності до змісту якого він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - з 2019 року, що у свою чергу знову ж таки суперечить Акту про фактичне проживання, в якому вказано, що він проживав з 2018 року. Не може залишитись поза увагою, щодо подання позивачем довідки від 12.08.2022 року за № 1829-5002004132 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] .. Із поданої до суду довідки вбачається, що матір позивача - [PERSON] з 12.08.2022 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (місце реєстрації відповідачів), однак із змісту «ЗАКОННОГО» акту про фактичне місце проживання вказано, що родина [PERSON] , в тому числі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживала в період з 2018 року по жовтень 2022 року у м. Харкові. Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць. Узагальнюючи свої доводи, щодо безпідставності позову, відповідачі вказують, що позивач ніколи не перебував на утриманні загиблого [PERSON] , а його дохід за 2018 рік - 2022 рік був значно меншим ніж дохід позивача, що у свою чергу свідчить про те, що така допомога з боку [PERSON] не надавалась, що виключає факт перебування позивача на повному утриманні [PERSON] 11.09.2024 року від відповідача Міністерства оборони України, в особі представника [PERSON] , надійшов Відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник зазначає, що жодного порушення з боку саме Міноборони, покладених на нього законодавством повноважень, жодних протиправних діянь чи рішень, позивачем не зазначено і не доведено. Питання виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців урегульоване нормами статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII, в редакції від 25.08.2022). За ч.1 ст.16-1 Закону №2011-ХІІ, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення. За змістом абз. 1 п. 2 Постанови №168 (у редакції від 30.09.2022) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ( в редакції від 01.10.2022), члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. [INFO] помер рідний батько Позивача [PERSON] .. Згідно ч.1 ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Тобто, Позивач отримував пенсію в разі втрати годувальника (свого рідного батька) по день смерті [PERSON] [INFO] . Відповідно до доказів наданих представником відповідача адвокатом Реус Д.С., вбачається, що Позивач отримував пенсію по втраті годувальника та стипендію, що у свою чергу виключає можливість перебування його на утриманні [PERSON] , оскільки в період з 2018 по 2022 рік дохід Позивача був більший на 68959,08 грн. за дохід [PERSON] .. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні є безпідставними, непоґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 21.10.2024 року від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє представник адвокат Шапошніков І.Є., надійшов Відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачі категорично заперечують щодо заявлених позовних вимог. В обгрунтування відзову зазначають, що загиблий [INFO] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 20.01.2017 року Харківським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] (зміна прізвища на [PERSON] за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09.12.2016 року по справі №635/7778/16-ц) аліменти на утримання дітей - [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2006 року народження, в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 16.11.2016 року. 15.03.2017 року Малинським ВДВС ГТУЮ у Житомирській області було відкрито виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 635/7935/16-ц, тобто [PERSON] повинен був сплачувати аліменти на дітей. Відповідно до свідоцтва про народження позивача - [PERSON] у графі батько вказаний - [PERSON] .. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. На день смерті батька позивач досяг 6 - річного віку, а тому, як наслідок в порядку 37 Закону мав та має право на отримання пенсії по втраті годувальника, яку відповідно також і отримував в період з 2018 року по 2022 рік, про що свідчать відомості з відкритих джерел, наданих матір`ю позивача [PERSON] , яка в період 2018 року по 2022 рік, працювала у ГУ Державної міграційної служби в Харківській області на посаді - головного спеціаліста, а тому була зобов`язана щорічно подавати декларацію про доходи. Згідно поданих декларацій, [PERSON] у період з 2018 по 2022 рік декларувала доходи, де зазначала про отримання таких доходів, як: пенсії по втраті годувальника, допомогу при народженні дитини, заробітну плату, стипендію, інші доходи, пенсію. Також, вказувала, що у [PERSON] дохід відсутній. Позивач [PERSON] в період з 2018 року по 2022 рік отримав - 35515,00 грн. стипендії та 119261 грн. пенсії, тобто його загальний розмір доходу склав - 154776,00 грн. Дохід [PERSON] в період з 2018 року по 2019 рік складав - 72801,00 грн. У період з 2020-2022 роки відомості про офіційний дохід [PERSON] - відсутні. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, наданого Малинським ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 27.09.2022 року, станом на 01.08.2022 року [PERSON] сплатив на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2006 року народження, в розмірі 1/3 частки від його заробітку доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2016 року: у 2018 році - 20129,00 грн.; у 2019 році 5499,00 грн. Узагальнюючі вищевказані обставини, варто вказати про загальний дохід, який отримав [PERSON] та [PERSON] . В період з 2020 року по 2024 рік позивач навчався на денному відділенні за кошти (регіонального) бюджету Харківського автотранспортного фахового коледжу, при цьому в 2020 році розмір його стипендії склав - 1960 грн., в 2021 році 16622,12 грн., в 2022 році 19123,24 грн. Таким чином, [PERSON] в період з 2018 року по 2022 рік отримав 35 515,00 грн. стипендії та 11 9261 грн. пенсії, тобто його загальний розмір доходу склав - 154776,00 грн. Натомість, [PERSON] в період з 2018 року по 2019 рік отримав дохід 47 173,00 грн. ( 72801,00 грн. (заробітна плата) - 25628,00 грн. (аліменти відповідно до виконавчого листа). Отже, позивач у зазначений період часу мав значно більший дохід ніж [PERSON] (154776,00 грн. - 41173,00 грн = 107 603,00 грн.), що у свою чергу спростовує його позицію про перебування на повному грошовому забезпеченні [PERSON] . Також, позивачем не надано доказів, щодо його проживання в період з 2018 року по 2022 рік разом з [PERSON] , при цьому факт саме їхнього спільного проживання у вказаний період часу в розумінні ст. 81 ЦПК України підлягає обов`язковому доказуванню. Для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць. Позивач ніколи не перебував на утриманні загиблого [PERSON] , а його дохід за 2018 рік 2022 рік був значно меншим ніж дохід [PERSON] , що у свою чергу свідчить про те, що така допомога з боку [PERSON] не надавалась, що виключає факт перебування позивача на повному утриманні [PERSON] . Таким чином, позивні вимоги [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні є безпідставними, не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсягу. Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 23.01.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Рух справи, відображено в ухвалі про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представники позивача [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили про їх задоволення. Пояснили суду, що позивач перебував на утриманні загиблого [PERSON] , так як з 2012 року залишився без батька. [PERSON] придбав продукти харчування, все необхідне для навчання позивача, займався його вихованням. До війни [PERSON] працював без офіційного оформлення в таксі, про його доходи представнику не відомо. З квітня 2022 року [PERSON] став військовим. Позивач з 2012 року отримував пенсію по втраті годувальника, пізніже стипендію. Відповідач [PERSON] , визнала позов у повному обсязі, пояснила суду, що у них із [PERSON] була спражня родина, [PERSON] став батьком та другом її сину [PERSON] , який залишився без батька в 6 років, вчив його рибалити та занурюватись у воду. У [PERSON] не склались відносини із першою дружиною, вона заборонила йому спілкуватись із дітьми, через що він переживав. [PERSON] працював в таксі, забезпечував родину, вона перебувала у відпустці по догляду за їх спільною дитиною. Всі фінанси йшли на лікування їх доньки. В мережі Інтернет [PERSON] виклав фото де він разом із усіма своїми дітьми, а також із [PERSON] . Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Шапошніков І.Є. у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, підтримав пояснення надані у Відзові на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Реус Д.С. у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, підтримав пояснення наданих у Відзові на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача Міністерства оборони України - Ляшенко О.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є бабусею позивача. [PERSON] прийшов у їх родину в 2016 році, став жити з її донькою, позивачу її онуку було тоді 12 років, він залишився без батька з 6 років. Позивач прийняв [PERSON] , як батька, [PERSON] ходив на батьківські збори, а в 2017 році народилась онука [PERSON] . [PERSON] працював в таксі, він прийняв позивача як свою дитину, придбав продукти харчування, одяг, взуття, оплачував дозвілля та відпочинок, придбав телефон та велосипед, сплатив за курси позивача. Позивач був прив`язаний до [PERSON] , вони любили один одного та дбайвило ставились один до одного. Великі витрати йшли на реабілітацію спільної доньки [PERSON] та [PERSON] . Свідку не відомо про бюджет її доньки та [PERSON] та не відомо про борг по аліментам на користь дітей від першого шлюбу [PERSON] . Про доходи [PERSON] свідку не відомо, а її онук [PERSON] отримував пенсію та стіпендію. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою та подругою [PERSON] бабусі позивача. Вони родинами відпочівали, [PERSON] був завжди із дітьми, він був для [PERSON] і батьком і другом. [PERSON] працював в таксі, про його доходи та кого він утримував свідку не відомо. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що із відповідачкою [PERSON] є кумами, знайомі з 2013 року, разом працювали. [PERSON] свідок знала з 2016 року, [PERSON] та [PERSON] жили разом ще до одруження на орендованій квартирі з 2016 по 2021 роки, оренду за квартиру сплачував [PERSON] , скільки свідку не відомо. [PERSON] працював спочатку на фірмі, а потім в таксі. [PERSON] забезпечував родину та двох дітей. Вони разом родинами відпочівали, ходили в кафе, оплачував за родину [PERSON] . [PERSON] забезпечував позивача одягом, продуктами харчування, оплачував розваги. Коли почалась війна [PERSON] дружину із дітьми та свідка з дітьми відвіз в село. Свідку не відомо про доходи [PERSON] та [PERSON] . Свідок зазначила, що вона із родиною [PERSON] спілкувалась приблизно 1 раз на місяц в 2017-2018 роках, потім приблизно 1 раз в 3 місяці. Також свідку відомо про наявність у [PERSON] двох дітей від першого шлюбу та заборгованість за аліментами. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, допитавши свідків, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьком якого зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] /т.1 а.с.20/ Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] /т.1 а.с.24/ Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , 18.08.2018 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище дружині присвоєно « [PERSON] ». /т.1 а.с.21/ Загиблий військовослужбовець [PERSON] , має дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей Серії [NUMBER] , [NUMBER] . /т.1 а.с. 185,187/ Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , місто смерті Харківська область, місто Куп`янськ. /т.1 а.с.19/ Відповідно до витягу із наказу командира [NUMBER] окремої механізованої бригади від 02.12.2022 року за №374-РС, Солдат [PERSON] , колишній водій автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення стрілецького батальйону [NUMBER] окремої механізованої бригади оперативного командування « [INFO] » Схопутних військ Збройних Сил України, народився [INFO] , У ЗС з 17.05.2022. Загинув [INFO] в результаті вибухової травми. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Похований 17.10.2022 на кладовищі «Пісківка» с.Українка Коростенського району Житомирської області, дружина: [PERSON] , 1976 року народження, Син: [PERSON] , 2006 року народження. Донька: [PERSON] , 2017 року народження. Проживає: [ADDRESS] . /т.1 а.с.9/ Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.05.2023 року за №174/168. Відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 р. за №168: пункт.9 Комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги: батьку, матері, дружині та дочці загиблого [INFO] , у період дії воєнного стану солдата [PERSON] ( [INFO] ), що підтверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 18.10.2022 р. та листом Кадрового центру ЗСУ від 20.04.2023 р. №321/КЦ/2970 в розмірі 4/7 частини 15000000 грн., в сумі 8571428,57 грн. у рівних частках кожному. /т.1 а.с.10/ Як вбачається з Висновку начальника [INFO] полковника [PERSON] . відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сім`ям під час дії воєнного стану», подається висновок щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям військовослужбовця [PERSON] , який загинув [INFO] під час дії воєнного стану. На підставі поданих документів членів сім`ї, батьки, утриманці, а саме: мати [PERSON] , батько [PERSON] , дружина [PERSON] , дочка [PERSON] мають право на одержання рівними частинами зазначеної грошової допомоги. Син дружини від попереднього шлюбу [PERSON] не має права на одержання частини зазначеної допомоги. /т.1 а.с.11/ Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.06.2023 року за №11/д, комісія дійшла висновку про повернення [PERSON] документів на доопрацювання для призначення одноразової грошової допомоги. А саме, відповідно до наданих [PERSON] документів, пасинок [PERSON] не відноситься до батьків, одного з подружжя або неповнолітньої дитини загиблого. За поданими документами неможливо встановити, чи є пасинок загиблого непрацездатним (особою з інвалідністю). Та чи перебував він на утриманні військовослужбовця. Без надання документів, які відповідно до закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що пасинок перебував на утриманні загиблого солдата [PERSON] (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), неможливо встановити право пасинка на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 за №168, у зв`язку з чим документи [PERSON] повернуто на доопрацювання. /т.1 а.с.16/ Відповідно до Акту про фактичне місце проживання членів родини [PERSON] , [INFO] , складений депутатом Харківської Обласної Ради Дейнека Р.С. від 14.11.2022 року, в період з серпня 2018 року до жовтня 2022 року родина [PERSON] , у складі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , фактично проживала за адресою: [ADDRESS] та вели спільний побут, утримували та виховували дітей [PERSON] та [PERSON] /т.1 а.с.12/ Відповідно до Акту службового розслідуванння, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] , комісія прийшла до висновку, що смерть військовослужбовця [PERSON] пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини (т.1 а.с. 16-18) Згідно Довідки про безпосерредню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією рф проти України від 09.11.2022 року солдат [PERSON] дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, де [INFO] загинув (т.1 а.с.25) Як вбачається з Декларації [PERSON] задекларувала наступний дохід, а саме: 2018 рік [PERSON] - 17469 грн. (пенсія по втраті годувальника); [PERSON] - 10320 грн. допомога при народженні дитини; [PERSON] - 46275 грн. заробітна плата; 2019 рік [PERSON] - 23392 грн. пенсія по втраті годувальника; [PERSON] - 10320 грн. допомога при народженні дитини; [PERSON] - 46275 грн. заробітна плата; 2020 рік [PERSON] - 24800 грн. пенсія по втраті годувальника; [PERSON] - 8600 грн. допомога при народженні дитини; [PERSON] - 30123 грн. заробітна плата; [PERSON] - 3920 грн. стипендія; 2021 рік [PERSON] - 26200 грн. пенсія по втраті годувальника; [PERSON] - 212772 грн. заробітна плата; [PERSON] - 11760 грн. інші доходи; [PERSON] - дохід відсутній. 2022 рік [PERSON] - 13338 грн. пенсія; [PERSON] - 114166 грн. заробітна плата; [PERSON] - 27400 грн. пенсія; [PERSON] - 19835 грн. інше; [PERSON] - 25375 грн. інше; [PERSON] - 80000 грн. інше; [PERSON] - дохід відсутній. /т.1 а.с.71-89/ Постановою старшого виконавця Малинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Бурківською В.А. 15.03.2017 р. відкрито виконавче провадження №53574128 на підставі Виконавчого листа №635/7935/16-ц виданого 20.01.2017 р. Харківським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.11.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. /т.1 а.с.90/ Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів , вбачається, що станом на 01.08.2022 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 156137,92 грн. /т.1 а.с.192-193/ Як вбачається зі Звіту ТОВ «Компанія Наутилус», у період з 01.10.2018 по 31.10.2018 та 01.11.2018 по 30.11.2018 року з [PERSON] , за постановою від 10.10.2018 року ВП №53574128, виданого за виконавчим документом №635/7935/16-ц від 20.01.2017 р., утримувалась сума на сплату аліментів на двох дітей у розмірі 1166,40 грн. /т.1 а.с.91-92/ Також, судом встановлено, що батьками загиблого [PERSON] , є відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] . Померлий [PERSON] матеріально допомагав своїм батькам, що підтверджується банківським переказом [PERSON] на банківську картку батька [PERSON] /т.1 а.с.97/. В той же час будь-яких переказів грошової допомоги на утримання [PERSON] матеріали справи не містять. Позивачу [PERSON] на праві власності належить частина квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру нерухомості /т.1 а.с.99-100/ Як вбачається з Довідок про доходи на ім`я позивача [PERSON] , який був студентом Харківського автотранспортного фахового коледжу та отримував стипендію, за період з 01.09.2020 по 31.08.2021 року [PERSON] отримав 1960,00 грн.; за період 01.09.2021 по 31.08.2022 року отримав 16622,12 грн.; за період з 01.09.2022 по 31.08.2023 року отримав 19213,24 горн.; у період з 01.09.2023 по 30.06.2024 р. отримав 9060,00 грн. /т.1 а.с.106-109/ Згідно інформації наданої Індустріальним об"єднаним управлінням ПФ України в м. Харкові позивач [PERSON] отримував пенсію у зв`язку із втратою годувальника з 2012 року, розмір пенсії з 2017 року становить гривень 1452 гривні. Згідно ст. 3 СК України - сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". В абзаці 1 пункту 2 Постанови № 168 Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (у редакції, чинній на дату смерті [PERSON] ) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Відповідно до вимог статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). У частині першій статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатнм дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування. Частиною 4 ст. 30 Закону встановлено, хто є непрацездатними членами сім`ї . Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (частина перша статті 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"). Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975). Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (абзац шостий пункту 5 затвердженого Порядку № 975 ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). У пункті 10 Порядку № 975 передбачено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи, зокрема, в тому числі: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні). Наведене правове регулювання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги вказує на те, які саме рішення суду може подати особа, яка претендує на відповідну допомогу: рішення суду, що підтверджує факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого), тобто рішення, за змістом якого особа, яка претендує на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, була на повному утриманні військовослужбовця до його загибелі (смерті) або одержувала від нього таку допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування; рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги, тобто рішення адміністративного суду, який вирішив спір щодо таких призначення та виплати. Суд зазначає, що за змістом статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" утриманцями, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Тому ключовим питанням при вирішенні того, чи перебував позивач на утриманні загиблого військовослужбовця, є те, чи має він саме як член його сім`ї право на пенсію у разі втрати годувальника. Пунктом 2 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Факт перебування фізичної особи на утриманні встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Позивач зазначає, що встановлення факту його перебування на утриманні вітчима [PERSON] необхідно для реалізації майнового права на отримання грошової виплати після смерті [PERSON] , який загинув в районі ведення активних бойових дій, а одноразову грошову допомогу має право отримувати серед іншого і той, хто перебував на його утриманні, що прямо передбачено п.2 Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яким передбачено, що сім`ї військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, які загинули внаслідок поранення (контузії, травми) під час дії воєнного стану в районах ведення бойових дій, мають право на отримання одноразової грошової допомоги. Вислухавши сторони по справі, їх представників, свідків, дослідивши надані сторонами докази та надавши їм належну правову оцінку, суд приходить до висновку про те, що позивачем не було доведено факт перебування його на утриманні загиблого [PERSON] , при цьому судом враховується як доходи позивача, який отримував пенсію у зв`язку із втратою годувальника та стіпендію, так і доходи загиблого [PERSON] , який в період з 2018 по 2021 роки, згідно поданих Декларацій його дружиною мав незначний дохід, а в з 2020 по квітень 2022 року не мав офіційного доходу. В судовому засіданні свідки [PERSON] (бабуся позивача), [PERSON] (подруга та сусідка бабусі позивача), а також [PERSON] (кума матері позивача) показали, що до 2022 року [PERSON] працював в службі такси та утримував родину та позивача, допитані свідки повідомили, що про отриманий дохід [PERSON] їм не відомо, крім того, відомостей про офіційний дохід [PERSON] з 2020 по квітень 2022 року матеріали справи не містять. Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Предметом розгляду даної справи є встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні вітчима [PERSON] . Доказів щодо надання регулярної матеріальної допомоги з боку вітчима позивачем не надано, як не надано й доказів того, що основним і постійним джерелом його засобів для існування була допомога з боку вітчима. При цьому, показання свідків підтверджують лише факт перебування у зареєстрованому шлюбі та спільного проживання матері позивача [PERSON] та [PERSON] , придбання продуктів харчування, одягу, оплату розваг, але не підтверджують факту надання [PERSON] позивачу постійного матеріального утримання протягом тривалого часу, врахоуючи періодичні зустрічі свідків із родиною [PERSON] та відсутність у них будь-якої інформації про доходи сім`ї та [PERSON] .. Навпаки, матеріалами справи підтверджено, що позивач мав постійний дохід, а саме отримував пенсію у зв`язку із втратою годувальника а в подальшому стипендію, та його сукупний дохід перевищував дохід [PERSON] до 2022 року. Крім того, [PERSON] до мобілізації до лав ЗСУ, мав нестабільний заробіток, мав заборгованість по сплаті аліментів, мав на утриманні двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу, спільну дитину із відповідачкою [PERSON] та батьків пенсійного віку. Також позивачем не представлено належних письмових доказів, які б підтверджували що він з [PERSON] проживали разом, вели спільний побут та господарство, мали відповідні права та обов`язки, тощо. До наданого позивачем Акту про фактичне місце проживання членів родини [PERSON] , [INFO] , складений депутатом Харківської Обласної Ради Дейнека Р.С. від 14.11.2022 р. в період з серпня 2018 року до жовтня 2022 року родина [PERSON] , у складі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , фактично проживала за адресою: [ADDRESS] та вели спільний побут, утримували та виховували дітей [PERSON] та [PERSON] , суд ставиться критично, оскільки вказаний Акт складено після гибелі [PERSON] , крім того, дані з акту протирічять показанням свідків, які повідомили суду про те, що родина [PERSON] мешкали на орендованій квартирі по [ADDRESS] до 2021 року. Згідно ст. 3 ЦК України - загальними засадами цивільного законодавства є, в тому числі: судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Дослідивши письмові докази справи, заслухавши пояснення сторін по справі, їх представників, свідків, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, та відсутність доказів перебування позивача на повному утриманні [PERSON] або одержанні від нього допомогу, яка була для позивача постійним і основним джерелом засобів до існування, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed