Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] переплату пенсії, яка виникла за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 в сумі 2980 гривень. В обґрунтування позову посилається на те, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області перебувала [PERSON] , [INFO] , як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до ЗУ „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003. Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 369556 [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності загального захворювання до 01.04.2024, дата чергового переогляду 27.03.2024. Головним управлінням 22.03.2024 продовжено [PERSON] виплату пенсії на період дії воєнного стану з 01.04.2024 по 14.11.2024 в розмірі 2980.00 грн. Після надходження довідки про невизнання інвалідом [PERSON] (Міжрайонна спеціалізована онкологічна МОЕК № 1), виплату пенсії Відповідачу припинено, пенсійну справу опрацьовано та приведено у відповідність. В результаті, з підстав, зазначених вище, виникла переплата пенсії за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 в сумі 2980,00 грн., у зв`язку з продовженням виплати пенсії по третій групі інвалідності. Головним управлінням листами від 20.06.2024 за вих. № 1300-5205-8/112766, від 23.08.2024 за вих. № 1300-5205-8/148122, від 06.11.2024 за вих. Л» 1300-5205-8/183779 та від 27.02.2025 за вих. № 1300-5205-8/30319 (додаються) Відповідача повідомлялося про наявність в останньої переплати пенсії, причини щодо її виникнення та необхідності прибуття до органу Пенсійного фонду для вирішення питання повернення надміру виплаченої суми пенсії у зв`язку з невизнанням інвалідом. Однак, добровільно, станом на сьогоднішній день, зайво виплачену суму пенсії Відповідач не повернула. Виходячи з наведеного, права на отримання пенсії за період з 01.04.2024 по 01.04.2024 у розмірі пенсії, призначеної за третьою групою інвалідності загального захворювання Відповідач не мала, відповідно переплата пенсії в сумі 2980,00 грн. підлягає стягненню в судовому порядку. 17.09.2025 суддя направила запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою від 30.09.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 28.10.2025. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просилатакі задовольнити з підстав, зазначених в позові. Відповідачка в судове засідання не зявилася, причин неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Суд встановив, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області перебувала [PERSON] , [INFO] , як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до ЗУ „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003. Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 369556 [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності загального захворювання до 01.04.2024, дата чергового переогляду 27.03.2024. Головним управлінням 22.03.2024 продовжено [PERSON] виплату пенсії на період дії воєнного стану з 01.04.2024 по 14.11.2024 в розмірі 2980.00 грн. Після надходження довідки про невизнання інвалідом [PERSON] (Міжрайонна спеціалізована онкологічна МОЕК № 1) виплату пенсії Відповідачу припинено, пенсійну справу опрацьовано та приведено у відповідність. В результаті, з підстав, зазначених вище, виникла переплата пенсії за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 в сумі 2980,00 грн., у зв`язку з продовженням виплати пенсії по третій групі інвалідності. Позивач зазначає, що у зв`язку із тим, що за результатами МСЕК відповідачка інвалідом не визнана виникла переплата пенсії за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 в розмірі 2980 грн., на підтвердження чого долучив індивідуальний перерахунок. Головним управлінням листами від 20.06.2024 за вих. № 1300-5205-8/112766, від 23.08.2024 за вих. № 1300-5205-8/148122, від 06.11.2024 за вих. Л» 1300-5205-8/183779 та від 27.02.2025 за вих. № 1300-5205-8/30319 (додаються) Відповідача повідомлялося про наявність в останньої переплати пенсії, причини щодо її виникнення та необхідності прибуття до органу Пенсійного фонду для вирішення питання повернення надміру виплаченої суми пенсії у зв`язку з невизнанням інвалідом. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про вручення відповідачці вказаних викликів. Відповідно до положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно зі ст.1 вказаного Закону пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ст.9 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до ч. 1 ст.30 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Згідно зі ст.34 Закону пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Частиною 1 статті 35 вказаного Закону встановлено, що у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. Органи медико-соціальної експертизи зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду в порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез`явлення цих осіб на зазначений огляд (ч.3 ст.35 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Отже, законодавець покладає обов`язок саме на органи медико-соціальної експертизи повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про результати повторного огляду осіб. Відтак саме Дрогобицька міжрайонна МСЕК зобов`язана була повідомити Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відміну інвалідності [PERSON] . Згідно із ч.1 ст.50 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 за №6-4 (далі Порядок). Відповідно до п.3, 4 вказаного Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії. У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. За приписами ч.1, 4 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Аналіз зазначених норм чинного законодавства свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положеннями ст.1215 ЦК України визначені випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із загального правила, щодо повернення майна набутого без достатньої правової підстави: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів. Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постанові по справі №711/1509/17 від 12.12.2018, від 31.10.2018 у справі 307/2100/16-ц та від 13.04.2020 у справі № 487/2596/17. Згідно із ч.ч. 1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачем не надано до суду доказів зловживань з боку відповідача, які б доводили його недобросовісність при нарахуванні розміру пенсії та безпідставно отриманих грошових коштів за період з 01.04.2024 по 30.04.2024. Без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми пенсії, відповідно до статті 1215 ЦК України, у межах строку з 01.04.2024 по 30.04.2024. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі Рисовський проти України від 20.10.2011 Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу належного урядування, який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії від 05.01.2000 року, Онер`їлдіз проти Туреччини від 18.06.2002, Москаль проти Польщі від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах Лелас проти Хорватії від 20.05.2010 року і Тошкуце та інші проти Румунії від 25.11.2008), і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини від 18.06.2002 та Беєлер проти Італії від 05.01.2000). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що стороною позивача не було доведено установлених законом обставин для стягнення з відповідача надміру виплаченої суми пенсії, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed