Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. У вересні 2025 року до Кіцманського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 червня 2021 року відповідач [PERSON] розуміючи умови кредитування та з усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті ТзОВ «Мілоан» подав заяву на отримання кредиту № 100560192. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Вказують, що законодавством України передбачено оформленя кредиту онлайн із використанням одноразового пароля, що\~прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронне повідомлення (SMS) одноразовий ідентифікатор, при ведені якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 100560192 від 02 червня 2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Отже, відповідач уклав договір про споживчий кредит № 100560192 від 02 червня 2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20 000 гривень. 30 вересня 2021 року згідно умов договору відступлення прав вимоги №09Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 100560192 від 02 червня 2021 року на користь ТОВ «Діджи фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи фінанс» набуло права вимоги до відповідача [PERSON] . Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу відповідача перед новим кредитором ТОВ «Діджи фінанс» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 77 200,00 гривень з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 18 000,00 гривень, заборгованість за відсотками становить 57 200,00 гривень, заборгованість за комісійними винагородами становить 2000 гривень. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором № 100560192 від 02 червня 2021 року, в сумі 77 200,00 грн. На підставі вищевикладеного, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором №100560192 від 02 червня 2021 року, в сумі 77 200,00 грн., понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2\~422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Венерським О.С. 15.10.2025 скеровано на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Позивачем зазначається, що 02 червня 2021 року відповідачем створено анкету-заяву на кредит № 100560192, за якою нібито [PERSON] надано грошові кошти у розмірі 20 000 грн. Разом з тим, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів виконання своїх зобов`язань за вказаним договором, зокрема факту перерахування грошових коштів на рахунки, які належать відповідачу. Окрім того,\~в матеріалах\~справи відсутнє\~погодження напрямку\~перерахування коштів\~ [PERSON] ,\~у документі\~у якому\~міститься інформація\~про здійснення\~грошового переказу\~на суму\~20\~000\~грн на\~картковий рахунок\~за номером\~5375-41ХХ-ХХХХ-395?.\~Наведений документ\~не може\~вважатися належним\~та допустимим\~доказом у\~розумінні статей\~7378\~ЦПК України,\~оскільки він\~не підтверджує\~належність зазначеної\~картки відповідачу.\~Сам лише\~факт переказу\~коштів на\~платіжну картку\~з замаскованими\~реквізитами не\~є достатнім\~для встановлення,\~що саме\~відповідач був\~стороною правочину\~та фактично\~отримав грошові\~кошти. Жоден із\~поданих документів\~не містить\~повних банківських\~реквізитів карткового\~рахунку,\~який би\~однозначно ідентифікував\~відповідача як\~одержувача коштів,\~що унеможливлює\~встановлення факту\~укладення договору\~позики у\~розумінні ч.\~1\~ст.\~1046\~Цивільного кодексу\~України. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано жодного первинного бухгалтерського документа, що беззаперечно підтверджує факт не надання відповідачу грошових коштів. Вказу, що у випадку, коли відповідач не визнає отримання грошових коштів, а позивач не надає доказів фактичного зарахування кредиту саме на рахунок, що належить відповідачу, відсутні правові підстави для стягнення заборгованості. В обґрунтування\~своєї правової\~позиції,\~позивач посилається\~на те,\~що:\~«Відповідно до\~умов кредитного\~договору,\~до укладення\~Договору отримав\~проект цього\~кредитного Договору\~разом з\~додатками (в\~електронному вигляді\~в особистому\~кабінеті),\~ознайомився з\~усіма його\~умовами та\~Правилами,\~що розміщені\~на вебсайті\~Товариства та\~є невід`ємною\~частиною цього\~Договору.\~ПРАВИЛА надання\~фінансових кредитів\~ТОВ «Мілоан»\~(далі\~ Правила)\~розміщені для\~ознайомлення на\~офіційному веб-сайті\~Кредитодавця».\~Однак,\~всупереч вимогам\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~позивач не\~надав до\~матеріалів справи\~копію примірника\~укладеного договору,\~на умови\~якого він\~посилається та\~яким обґрунтовує\~свої позовні\~вимоги до\~відповідача. Зокрема, додані до позовної заяви анкета-заява на кредит № 100560192, відомість про щоденні нарахування та погашення не свідчать про укладення електронного договору, ознайомлення із наведеними в ньому умовами та погодження з ними. Тобто, позивач стверджуючи здійснення правочину не надає суду доказів, які належним чином підтверджують укладення договору в електронній формі, досягнення згоди щодо усіх істотних умов договору, заповнення мною електронної заявки, надсилання пропозиції (оферти), прийняття (акцепти) пропозиції укласти договір, введення/відправлення одноразового ідентифікатора та інших обставин. Отже, із вищезазначеного вбачається, що Позивач належними та допустимими доказами не довів факту укладення та досягнення згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Мілоан». В матеріалах справи наявна вимога про погашення кредитної заборгованості на підставі ст.ст. 530, 512, 516 ЦК України від 25 липня 2025 року. Однак, зі слів відповідача, з даною вимогою він ознайомився лише з моменту ознайомлення з матеріалами справи. Так,\~як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~за надання\~кредиту встановлюється\~комісія в\~розмірі 2\~000\~грн.,\~яка нараховується\~за ставкою\~10\~відсотків від\~суми кредиту\~одноразово.\~Проте,\~ні умовами\~кредитного договору,\~ні іншими\~доказами не\~підтверджено зміст\~та перелік\~зазначених послуг\~(сплати\~комісії за\~надання кредиту). Включення банком до суми заборгованості за договором складової заборгованості за комісією за надання кредиту є необґрунтованими з вищевказаних підстав, оскільки встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особиспоживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах. Щодо заявленого розміру заборгованості та пролонгації договору. Позивач посилається на те, що станом на дату складання позовної заяви загальний розмір заборгованості відповідача за договором про надання кредиту №100560192 від 02.06.2021 становить 77 200 грн. 00 коп., та в підтвердження цього додає відомості про щоденні нарахування та погашення. Однак зазначений документ, сам по собі, без надання належних доказів укладення кредитного договору та підтвердження факту отримання кредитних коштів саме відповідачем, не може вважатися належним і допустимим доказом існування зобов`язання, його розміру та підстав для стягнення. З посиланням на відповідні норми законодавства та судову проктику просить відмовити ТОВ «Діджи Фінанс» у задоволені позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №100560192 від 02 червня 2021 року в розмірі 77 200 грн. 00 коп., у повному обсязі та вирішити питання щодо стягнення судових витрат з позивача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду від 30 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у судове засідання. (а.с.55) Представником ТОВ «Діджи фінанс» скеровано на адресу суду відповідь на відзив, в якій просять дану відповідь на відзив прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи, витребувати у АТ «Універсал Банк», виписку про рух коштів по картці на підставі платіжного доручення № 28268126 від 02.06.2021 на підтвердження перерахування кредитних коштів [PERSON] . Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10.11.2025, клопотання представника позивача задоволено, витребувано з АТ «Універсал Банк» запитувану інформацію. (а.с.102) 19.11.2025 АТ «Універсал Банк» скеровано на адресу суду запитувану інформацію стосовно рахунків [PERSON] (а.с.104-108) 08.12.2025 представником відповідача скеровано на адресу суду заяву щодо отриманої інформації з АТ «Універсал Банк», вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, а в їх задоволенні необхідно відмовити повністю. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини встановлені судом Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, які наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що з анкети-заяви на кредит № 100560192 від 02 червня 2021 року вбачається, що відповідач [PERSON] звернувся до ТзОВ «Мілоан» про надання йому кредиту у сумі 20 000,00 гривень. (а.с.10) Згідно копії договору про споживчий кредит № 100560192, який укладено від 06 червня 2021 року о 16:28 год., слідує, що між ТОВ «Мілоан» в особі генерального директора [PERSON] та [PERSON] укладений договір з якого кредитодавець зобов`язався передати грошові кошти позичальнику у сумі 20 000,00 гривень строком на 15 днів термін повернення 17 червня 2021 року. Відповідно до п.п.1.1. Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі\~кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі\~плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Відповідно до п.п. 1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000.00 гривень. Відповідно до п.п. 1.4. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 17.06.2021. Відповідно до п.п. 1.5.1. Комісія за надання кредиту: 2 000.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.п. 1.5.2. Проценти за користування кредитом: 3 000.00 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. П.п. 2.2.2. Нарахування Кредитодавцем відсотків за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. П.п. 2.2.3. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної(базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. Відповідно до п.п. 2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. Відповідно до п.5.1 позичальник підтверджує, що: до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього Договору, з інформацією передбаченою ч.2,3 ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування»; до укладення договору отримав проект цього договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; З копії паспорта споживача кредиту № 100560192 слідує, що відповідачу було відомо умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі аспекти. (а.с. зв.19-20) Додатком №1 до договору про споживчий кредит № 100560192 від 02.06.2021 року визначено графік платежів за договором про споживчий кредит № 100560192 від 02.06.2021 року. (а.с.19) З копії платіжного доручення 28268126 від 02 червня 2021 року вбачається, що ТОВ «Мілоан»\~перерахувало відповідачу [PERSON] 20 000 гривень, призначення платежу: кошти згідно договору 100560192 на кредитний рахунок № [NUMBER] (а.с.32) Відповідно до копії договору факторингу № 09Т від 30 вересня 2021 року слідує, що ТОВ «Діджи Фінанс» в особі директора Лукаш О.А. та ТОВ «Мілоан» в особі директора Вініченко О.В. уклали договір факторингу, відповідно до умов якого, ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги та становиться кредитором. (а.с.21-23) Як вбачається з копій платіжних інструкцій, ТОВ «Діджи фінанс» перерахувала грошові кошти ТзОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги № 09Т від 30.09.2021. (а.с.37-44) Згідно витягу з додатку до договору факторингу № 09Т від 30.09.2021 року залишок боргу [PERSON] за кредитним договором № 100560192 від 02.06.2021 року на момент відступлення права вимоги, становить 77 200,00 гривні. (а.с.12) Таким чином, ТзОВ «Діджи фінанс», набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до запитуваної інформації, яка скерована на адресу суду 19.11.2025, на ім`я [PERSON] , кошти зараховувались не по реквізитах, а через платіжну систему. Направлено виписку про рух коштів по картці № [NUMBER] , яка належить [PERSON] в період з 02.06.2021 по 05.06.2021, якою підтверджено факт зарахування на вказану картку коштів в сумі 20\~000,00 грн. 02.06.2025 о 16:29 год. (а.с.104-108) Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Договір укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі\~Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Договори були укладені шляхом їх безпосереднього підписання позичальником електронним цифровим підписом. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються\~Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі\~статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вищевказаний кредитний договір № 100560192 від 02 червня 2021 року, та паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Також, частиною 1\~статті 1046 ЦК України\~визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України\~передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Тобто, підписуючи кредитний договір, у якому зазначені сума кредиту, строки його повернення а також вказані відсотки за користуваня кредитом, відповідач погодилася із вказаними умовами договору та розміром відсоткової ставки, тому зобов`язана його виконувати в повному обсязі. Жодних порушень нарахувань чи неправильності вказаного розміру заборгованості щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, судом не встановлено. Як слід за ст. 1077\~ЦПК України, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За\~ст.1078 ЦК України\~слідує, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ч.1, ч.3\~ст.512 ЦК України\~слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4)виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. З\~ст.514 ЦК України\~слідує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За\~ст.1082 ЦК України\~слідує, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту суд зазначає таке. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.1 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».». Договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] про споживчий кредит від 02 червня 2021 року № 100560192\~не містять зазначення переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються [PERSON] , за які банком встановлена комісія в розмірі 10%, пов`язана з наданням кредиту, тому Товариством з обмеженою відповідальністю\~«Діджи Фінанс»\~не доведено наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору. Ураховуючи наведене положення пункту 1.5.1\~договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] про споживчий кредит від 02 червня 2021 року № 100560192\~щодо обов`язку [PERSON] сплачувати комісію, пов`язану з наданням кредиту в розмірі 10% є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Ураховуючи нікчемність договору між\~Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] про споживчий кредит від 02 червня 2021 року № 100560192\~в частині комісії, пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 10% від суми кредиту, що становить 2 000 грн, відсутні підстави для стягнення з [PERSON] комісії в сумі 2 000 грн. З огляду на наведене підлягають стягненню з [PERSON] \~на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за тілом кредиту в сумі 18\~000,00 грн. та проценти за користування кредитом в сумі 57\~200,00 грн. В решті частині щодо стягнення заборгованості за комісійними винагородами в сумі 2 000,00 грн. відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (97,40%). При розподілі судових витрат по оплаті судового збору, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено всього на суму 77\~200,00 грн., а задоволено 75\~200,00 грн., тобто на 97,40 % (75 200,00 грн. х 100 % /77 200,00 = 97,40 % ). А саме, позовні вимоги задоволені на 97,40%, 2422,40 грн. (ставка судового збору, що підлягала сплаті за подання позову, з врахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8) х 97,40% = 2\~359,41 грн. судового збору за розгляд справи в суді, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 гривень. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію договору № 01-05/05 про надання правової допомоги від 05.05.2025 року, копію додаткової угоди № 768 від 31.07.2025, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) № 768 від 31.07.2025 року, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних [PERSON] , необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 31.07.2025 року . Таким чином, представником позивача підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд враховує критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді позивачем, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, підлягають до задоволення. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial