Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON] з позовною заявою у якій просить визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] з нею, а також надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області за актом №61 між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя в них народився син [PERSON] , [INFO] . Згодом сімейне життя не склалось, 01 квітня 2011 року рішенням Баришівського районного суду Київської області шлюб між ними було розірвано. Досить тривалий час вона з відповідачем [PERSON] припинили подружнє життя, проживають окремо. Спільний син залишився проживати з нею, йому зараз 15 років, однак до даного часу місце проживання його не зареєстровано. Вона неодноразово намагалась розшукати відповідача для надання ним згоди на реєстрацію місця проживання сина, однак її пошуки не дали ніяких результатів. Місце проживання, перебування відповідача їй не відоме. Син закінчив 9 класів та планує вступити до вищого навчального закладу. Однак без реєстрації місця проживання він не матиме змоги зареєструватися на складання мультипредметного тесту та вступити до вищого навчального закладу. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, однак повідомила про можливість розгляду справи за її відсутністю позовні вимоги вона підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, був належно повідомлений про час, місце розгляду справи на 21 липня 2025 року о 12 годині 45 хвилин, на 07 серпня 2025 року о 12 годині 45 хвилин з довідки про причину повернення поштового конверта з копією ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками слід, що адресат відсутній за вказаною адресою, далі повідомлявся через веб-сайт Судової влади України, на 21 жовтня 2025 року о 09 годині, 13 листопада 2025 року о 09 годині, 01 грудня 2025 року о 09 годині, 17 грудня 2025 року о 11 годині 30 хвилин причину неявки не повідомив, яку слід вважати неповажною. Відзиву стосовно заявлених позовних вимог надано не було. Представник третьої особи без самостійних вимог виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області орган опіки та піклування до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю позовні вимоги, просив задовольнити. Представник третьої особи без самостійних вимог від сектору реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб апарату виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району київської області до судового засідання не з`явився однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю, свою позицію стосовно позовних вимог не довів. Суд прийшов до такого висновку відповідно до п.п.3,4 ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України слід, що днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З таких підстав суд вирішив розглядати справу заочно. Дослідивши матеріли справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе задоволення позовних вимог з таких підстав а саме: Як слід з копії паспорта позивач є громадянкою України.(а.с.5) Згідно копії свідоцтва про народження слід, що [PERSON] народився [INFO] в смт. Баришівка, Баришівського району Київської області, актовий запис №41, який виконано відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області батьками його є, [PERSON] , [PERSON] .(а.с.9) З копії паспорта слід, [PERSON] , [INFO] є громадянином України.(а.с.7) З копії картки платника податків [PERSON] , [INFO] має реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] від 28 березня 2024 року.(а.с.8) З копії свідоцтва про шлюб слід, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровали шлюб 03 квітня 2012 року актоий запис 15, місце реєстрації відділ реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції київської області, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] .(а.с.10) Як слід з копії рішення Баришівського районного суду Київської області від 01 квітня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] дошлюбне прізвище [PERSON] розірвано.(а.с.11) Як слід з копії рішення від 21 квітня 2019 року Баришівського районного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.(а.с.12) З акту №94 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб слід, що 23 травня 2025 року головними спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї Баришівської селищної ради Гочапірською-Примою В.В. та Русаковою В.П. було обстеження місця проживання позивача, де фактично зафіксовано проживання [PERSON] , [INFO] , який не зареєстрований в [ADDRESS] .(а.с.18) З копії свідоцтва про право власності на житло слід, що 26 липня 2002 року за [PERSON] та членами її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартира [ADDRESS] було посвідчено приватизацію квартири за Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 69-80 кв.м.(а.с.13) З копії витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» слід, що [PERSON] , [PERSON] ) до кримінальної відповідальності не притягалась, наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні. Відомості про розшук відсутні.(а.с.14) Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України слід, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства.» Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до частини 1 та 2 статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» слід, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 СК України слід, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.1,ч.2,ч.3,ч.6 ст.29 ЦК України слід, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» слід, що вільний вибір місця проживання обмежується щодо: осіб, які не досягли 14-річного віку. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем, відповідач невідомо де знаходиться, тому суд дійшов висновку, що після розірвання шлюбу з відповідачем, неповнолітнього [PERSON] , слід і надалі залишити проживати з позивачем, яка створила умови для його комфортного проживання. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання неповнолітнього може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Крім того, суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку неповнолітньої участь обох батьків у її вихованні є важливою останніми, як батьками неповнолітньою, в свою чергу, слід налагодити відносини між собою з метою досягнення належного спільного виховання неповнолітньої. Крім того неповнолітній досяг 15 років і має право вільно обирати собі місце проживання. Позивач не заперечує тому, що б її син проживав разом з нею, оскільки вона надала докази про існування власної частки у квартирі яка її належить як на праві приватизації, вона наполягає про реєстрацію сина у цій квартирі. Отже позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Позивачем не було заявлено про стягнення з відповідача на його користь понесених судових витрат, з таких підстав питання повернення судового збору позивачу судом не вирішується.

Outcome: approved