Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Максименко А.І. звернувся до Холодногірського районного\~суду м.\~Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати укладений між позивачем та відповідачкою шлюб, зареєстрований 04 серпня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1017. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач - [PERSON] , та Відповідач - [PERSON] , перебувають у шлюбі з 04\~серпня 2007 р. У шлюбі в подружжя народилася спільна дитина, [PERSON] , [INFO] . Стосунки з Відповідачем розладились через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, відсутність почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто того, що є моральною основою шлюбу. Фактично сім`я припинила своє існування. Тривалий час Позивач та Відповідач проживають окремо в різних державах, сімейного життя та спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач вважає збереження сім`ї неможливим, наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Холодногірського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~14 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного\~позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Максименко А.І. в судове засідання не прибули. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд розглянув справу за відсутністю сторін, повідомлених про розгляд справи належним чином, за наявними у суду матеріалами. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 04\~серпня 2007\~року Позивач\~-\~ [PERSON] ,\~та Відповідач\~-\~ [PERSON] уклали\~шлюб,\~зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1017, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі в подружжя народилася спільна дитина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.04.2020. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки (абсолютна імперативна норма). У разі відсутності вільної згоди на продовження шлюбу настають наслідки у вигляді реалізації права на його розірвання у порядку, встановленому законом (ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України), тобто кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини 3\~статті 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Право звернення з позовом про розірвання шлюбу є беззаперечним (ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України), а примушування до збереження шлюбу є неприпустимим (ст. 51 Конституції України). За таких обставин, предметом доказування у справах про розірвання шлюбу (за умови, що один із подружжя заперечує проти позову) є виключно: 1) факт укладення шлюбу, 2) факт відсутності згоди на розлучення; 3) неможливість подальшого спільного життя і 4) неможливість збереження шлюбу без одночасного порушення інтересів одного з подружжя чи дітей. Згідно положень частини третьої та четвертої\~\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.\~Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги обставини життя подружжя, які свідчать про те, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинилися і перебування їх у шлюбі носить формальний характер. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини розпаду сім`ї, на які посилається позивач, є поважними, примирення між подружжям, за таких обставин, неможливе і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності\~ до ст. 113 СК України суд залишає відповідачу прізвище « [PERSON] ». \~Питання розподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст.141 ЦПК України. Оскільки позивач не просив стягувати судові витрати з відповідача у разі задоволення позову, враховуючи принцип диспозитивності, встановлений\~статтею 13 ЦПК України, суд не здійснює розподіл судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved