Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Сімейні відносини між ними фактично були припинені з жовтня 2012 року. До теперішнього часу вони не спілкуються та не мають наміру примиритись. У зв`язку з цим вважає, що подальше подружнє життя збереження сім`ї неможливе та позбавлене сенсу. Спору про розподіл сумісно нажитого майна між ними немає. Вона неодноразово зверталася з до відповідача з проханням розірвати шлюбу через органи ДРАЦС, але отримала усну відмову. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою від 13.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. В судове засідання позивачка не з`явилася, у позовній заяві просить розглянути справу у її відсутність. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до повторно суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення на офіційному веб-порталі Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено\~ст.ст.12,\~13,\~81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши доводи позовної заяви та надані письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4\~ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30 листопада 2010 року Родаківською селищною радою Слов`яносерсбського району Дніпропетровської області, про що складений відповідний актовий запис №48, свідоцтвом про шлюб (видано повторно) серії [NUMBER] від 19.08.2025. Неповнолітніх дітей сторони не мають. З доводів позивача, викладених у позовній заяві, випливає, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, шлюб набув формальних ознак. У позивача відсутній намір продовжувати шлюб чи зберегти сім`ю. Подальше спільне життя із збереженням шлюбу неможливе та суперечить інтересам кожного подружжя. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання не з`явився та не висловив своїх заперечень щодо доводів позивача. Приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, причини розлучення, вказані в позовній заяві, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі, оскільки жодна із сторін не висловила бажання щодо надання строку для примирення. Враховуючи, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Статтею 113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивач заявила про бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивача прізвища після розірвання шлюбу. Датою ухвалення рішення, у відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України та правової позиції ОП КЦС ВС у справі 1519/2-5034/11 від 05.09.2022, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved