Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

позивач Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенеро" звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 91 380 грн. 62 коп., а також 3028 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води, та на підставі договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м.Львові (виконавець) та споживачами, позивачем надаються відповідачам вказані послуги. Для здійснення оплати за надані послуги за адресою проживання відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] 3 01.14.2014 р, а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості послуг централізованого постачання гарячої води з метою їх оплати. Проте, у зв`язку із відсутністю оплат за період з 01.12.2021 по 31.03.2024 утворилась заборговність з оплати послуг з постачання гарячої води. Між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, оскільки послуги отримували та не відмовлялися від них, усвідомлючи, що за послуги треба платити, оплату за такі не здійснювали, чим порушили ч.1 ст.9 ЗУ «Про житловво-комунальні послуги» від 09.11.2017, п.35 Постанови КМУ « Про затвердження правил надання послуги з потсачання теплової енергії, завтерджених Постановою КМУ від 21.08.2019 за №830, а також, п. 5 Індивідуального договору. На виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Оскільки мешканці будинку на [ADDRESS] не прийняли модель організації договірних відносин, між споживачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуг. Відтак, з 01.07.2014 року з відповідачем є укладений договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання. За умовами вказаного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» (виконавець) зобов?язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов?язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами. Зазначений договір розміщений на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.Ite.Iviv.ua. Пунктом 1.1 договору Виконавець зобов?язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання гарячої воли (якщо конкретний будинок/приміщення фактично приєднані до мереж централізованого опалення та мереж гарячого водопостачання виконавця), а споживач зобов?язується своєчасно оплачувати надані послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим договором приєднання. Проте, всупереч встановленим вимогам відповідачі не сплачували в повному обсязі за надані та спожиті послуги, внаслідок чого за період з 01.07.2014 по 31.03.2021 за послуги з постачання гарячої води утворилась заборгованість у розмірі 91 380 грн. 62 коп. Враховуючи викладене, просить позов задоволити та стягнути з відповідача суму заборгованості з постачання гарячої води в зазначеному розмірі, а також сплачений судовий збір. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечив, зазначивши, що позивачем здійснено нарахування за постачання гарячої води на підставі показників, які в 16,5 разів перевищують показники споживання за нормою, без жодного документального на це підтвердження. На його звернення надати інформацію щодо здійснення нарахувань позивач не надав жодних документальних доказів та не надав повної відповіді. Вважає недоведеним факт виникнення заборгованості, оскільки фактично отримані ним послуги він оплачує. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача подала відповідь на відзив, у якій зазначила, що житловий будинок по [ADDRESS] обладнано загальнобудинковим приладом обліку гарячої води. Відповідно, обсяг спожитої гарячої води у будівлі визначається за показами будинкового лічильника, який розподіляється між споживачами. Порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі послуг визначено статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Мінрегіону України від 28.12.2018 № 315. Згідно обліку ЛМКП «Львівтеплоенерго» квартира відповідачів не обладнана квартирним приладом обліку гарячої води. Враховуючи викладене, різниця між обсягом гарячої води, спожитим за показами загальнобудинкового приладу обліку і обсягом води, спожитим згідно показів квартирних приладів обліку гарячої води розподілялася на мешканців квартир, в яких були відсутні квартирні прилади обліку гарячого водопостачання. Увесь обсяг води, який надійшов до будинку, обліковано показами комерційного (загальнобудинкового) вузла обліку та підлягає до сплати. На це вказують покази надані із усіх наявних вузлів розподільчого обліку та покази комерційного (загальнобудинкового) лічильника. Вважає, що сума заборгованості нарахована у відповідності до вимог законодавства. Відповідач [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначив, що позивач поклав лише на нього обов`язок оплати всієї різниці між показниками загальнобудинкового приладу обліку та показниками інших квартир, не врахувавши ті квартири, які не подали показників взагалі, однак споживали послуги. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснила, що таке нарахування передбачене відповідною методикою. Квартира відповідачів єдина у всьому будинку до грудня 2022 року не була обладнана приладом обліку, а тому різниця між показниками загальнобудинкового приладу обліку та поданими показниками інших квартир («небаланс»), була віднесена до оплати відповідачам. Не виключає, що така різниця могла утворюватись, у зв`язку із неподанням чи несвоєчасним поданням показників квартирних приладів обліку іншими мешканцями будинку. Крім того, з часу встановлення відповідачами приладу обліку виявлений «небаланс», який утворюється через ті ж обставини, теж розподіляється на всіх споживачів у будинку. Вказане відповідає вимогам Методики, а тому просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві та запереченнях. Просить відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, з`ясувавши та встановивши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] що підтверджується довідкою з місця проживання про склад виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 17.12.2024 за № 1. Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з постачання теплової енергії був відкритий особовий рахунок №№ [NUMBER] . Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, заборгованість відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 31.03.2024 становить 91 380 грн. 62 коп. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005р. № 630 та рішеннями органів місцевого самоврядування. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання», Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Законом «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. 9 листопада 2017 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189, за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію, у даному випадку ЛМКП «Львівтеплоенерго». Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього ж Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі. Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005р. № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п.1 ч.2 ст.7 та п.2 ч.2 ст.8 Закону України «Про житло-комунальні послуги» від 09.11.2017р. обов`язком споживача є укладання договору про надання житлово- комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а обов`язком виконавця є готування та укладання із споживачем договору про надання комунальних послуг з визначенням відповідності за дотриманням умов їх виконання згідно з типовим договором. Проте, не підписання споживачем такого договору не звільняє його від обов`язку оплати фактично наданих послуг. Як встановлено судом квартира відповідачів була єдиною у будинку, що не була обладнана квартирним приладом обліку гарячої води, такий було встановлено лише у грудні 2022 року, що визнається сторонами . Відповідно до пункту 3, підпункту 4 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно. Таким чином, різниця між обсягом гарячої води, спожитим за показами загальнобудинкового приладу обліку і обсягом води, спожитим згідно показів квартирних приладів обліку гарячої води розподілялася позивачем на мешканців квартир, в яких були відсутні квартирні прилади обліку гарячого водопостачання. Із поданого розрахунку заборгованості за послуги постачання гарячої води та інформації про обсяги спожитої гарячої води вбачається, що за період відсутності у відповідачів квартирного лічильника з 01.12.2021 по 01.12.2022, позивач усю різницю між обсягом спожитої гарячої води за показаннями загальнобудинкового лічильника та обсягом спожитої гарячої води за поданими показаннями поквартирних приладів обліку («небаланс») розподіляв для оплати відповідачами. Так, вказані обсяги для відповідачів у грудні 2021 склали - 134 куб.м, у січні 2022 172,591 куб.м, у лютому 2022 111,18 куб.м, у березні 2022 74,93 куб.м, у квітні 2022 122,84 куб.м, у травні 27,3 куб.м, у липні 2022 86,35 куб.м., у серпні 2022 -69,56 куб.м., у вересні 2022 117,34 куб.м., у жовтні 2022 100,17 куб.м., у листопаді 2022 66,86. Як вбачається із наданих позивачем відомостей щодо подання показників обсягів споживання гарячої води у вказаний спірний період іншими мешканцями будинку систематично не подавались показання квартирних приладів обліку, до прикладу, за грудень 2021 року із 149 квартир відсутні відомості про показання щодо понад 40 квартир. Вказана ситуація має місце протягом усього спірного періоду. Відтак, при обрахуванні різниці між показаннями загальнобудинкового приладу обліку та квартирних приладів не було враховано той обсяг, який був спожитий квартирами, які не подали показників квартирних приладів, натомість оплату за такий обсяг покладено на відповідачів. При цьому, суд враховує і те, що після подання в подальшому такими споживачами реальних показників спожитого обсягу гарячої води їм буде нарахована відповідна плата за фактично спожиту гарячу воду, хоча за такий обсяг, який віднесено до небалансу, плата вже покладена на відповідачів, у яких відсутні прилад обліку. Таким чином, позивач отримає подвійну оплату наданого обсягу гарячої води. Такий підхід та обсяг води, нарахований щомісячно на одну квартиру є явно непропорційним, необґрунтованим та виходить за межі розумного. При цьому, суд враховує і те, що після подання такими споживачами Покладення на споживача, у якого відсутній прилад обліку гарячої води, обов`язку оплати усієї різниці між загальним обсягом спожитої у багатоквартирному житловому будинку гарячої води і обсягу води, спожитого споживачами у приміщеннях, оснащених індивідуальними приладами обліку не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, визначеним у ст.3 Цивільного кодексу України, якими є справедливість, добросовісність, розумність. Саме виходячи з цих засад, суд вважає необхідним вирішити спір. Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідачами протягом спірного періоду систематично здійснюється оплата послуг гарячого водопостачання, з грудня 2022 року за показниками квартирного приладу обліку за фактично спожиту гарячу воду, а до цього за визначеними у встановленому законом порядку нормами споживання послуг. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. За положеннями ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, а також, те що наданий позивачем розрахунок здійснений без дотримання вимог передбачених ст.3 Цивільного кодексу України, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості відповідачів за надані послуги гарячого водопостачання у сумі 91 380 грн. 62 коп., а тому даний позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed