Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов від Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 11.10.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідач уклали Кредитний договір № 370109910 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У вказаному Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові Кредит на суму 9\~500,00 грн на банківську карту відповідача на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Відразу після вчинених дій Відповідача, 11.10.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 9\~500,00 грн на його банківську карту № [NUMBER] . 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчувався 28.11.2019. У подальшому сторони погодили продовжити строк дії Договору рядом додаткових угод до 31.12.2024. У позові вказано, що договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, що діє протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28.11.2018 до 31.12.2024. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №201 від 01.11.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача за кредитним договором №\~370109910 від 11.10.2021. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, за яким до ТОВ "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 370109910 від 11.10.2021. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №\~04/06/25-Ю, відповідно до умов якого Позивачу було відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 370109910 від 11.10.2021. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 40 338,90 грн. З огляду на викладене позивач вважає, що до нього в процесі передачі прав вимоги за факторинговими договорами перейшло право вимоги за кредитним договором № 370109910 від 11.10.2021. Позивач стверджує, що загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за Кредитним договором № 370109910 від 11.10.2021 становить 40\~338,90 грн, яка складається з такого: 9\~500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 30\~838,90 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 370109910 від 11.10.2021 у розмірі 40 338,90 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7\~000,00 грн. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.08.2025 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. За клопотанням позивача витребувано від АТ КБ "ПрвитБанк" докази щодо надання відповідачу кредитних коштів. Позивач у судове засідання свого представника не направив, у матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі. Щодо ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася. Була повідомлена про розгляд справи в порядку, визначеному п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується\~наявними в\~матеріалах справи\~рекомендованими повідомленнями\~про вручення\~поштових відправлень.\~Додатково відповідач\~повідомлялася шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Протягом визначеного судом строку відповідач відзив на позовну заяву до суду не подала. Ураховуючи відсутність заперечень позивача, повторну неявку в судове засідання відповідача, відсутність відзиву на позов, суд ухвалив здійснювати розгляд справи в заочному порядку. Відповідно до ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст.\~7, ч. 2 ст.\~247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини. Відповідно до алгоритму дій споживача в інформаційно - телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з метою акцепту оферти та укладення електронного договору, передбачено покрокові дії споживачів, які мають намір укласти електронний договір. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» затвердило алгоритм дій технологію (порядок) стосовно укладення кредитних договорів. 11.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір кредитної лінії № 370109910, за яким Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності у розмірі 9\~500,00 грн на 30 днів (дисконтний період) під щоденну процентну ставку 1,44 % в день, базова процентна ставка - 1,98 % в день. Згідно з п. 1.8 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником активовано фунцію продовження строку диконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на описаних умовах не обмежена. відповідачка як позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов Договору. У паспорті споживчого кредиту до Договору № 370109910 зазначені основні умови кредитування, які надаються ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». АТ КБ "ПриватБанк" на виконання ухвали суду від 18.08.2025 надало суду докази того, що на ім`я [PERSON] у банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 11.10.2021 здійснено переказ коштів на суму 9 500,00 грн. З розрахунку заборгованості за цим кредитним договором (а.с. 45) вбачається, що відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконала, заборгованість за кредитним договором не погасила навіть в частині. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" нарахувало відповідачці за період з 11.10.2021 до 14.12.2021 проценти у розмірі 15\~268,40 грн. При цьому у дисконтний період з 11.10.2021 до 10.11.2021 проценти нараховувалися за щоденною процентно ставкою у розмірі 1,44% у загальному розмірі 4\~104,00 грн, а з 11.11.2021 до 14.12.2021 за базовою процентною ставкою у розмірі 1,98% у день. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт відступає фактору право вимоги за кредитними договорами та сплачує за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу, в порядку та строки, встановлені договором факторингу. За п. 4.1 Договору № 28/1118-01, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог по встановленій у договорі формі. У Додатковій угоді № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Згідно з п. 2.1 розділу 2 Договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (у редакції від 31.12.2020) визначено, що під правом вимоги розуміються права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2 Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до цього Договору, а саме в Реєстрах прав вимог. Відповідно до п. 1.5 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (у редакції від 31.12.2020) визначено, що Реєстр прав вимог означає перелік Прав вимог до боржників, що відступається за цим Договором. Форма Реєстру прав вимог наведена в Додатку № 1 до цього Договору. 31.12.2021 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали Додаткову угоду № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31.12.2022. 31.12.2022 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали Додаткову угоду № 31 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до до 31.12.2023. 31.12.2023 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали Додаткову угоду № 32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до до 31.12.2024. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №201 від 01.11.2022 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ«Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 370109910 від 11.10.2021 на загальну суму 24 768,40 грн. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 30/1023-01. Згідно з п.4.1 Договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному Додатку. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимог до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 370109910 від 11.10.2021. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №\~04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру боржників та витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 40\~338,90 грн, яка складається з такого: 9\~500,00 грн - заборгованість за кредитом; 30\~838,90 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Вирішуючи спір по суті, суд застосовує такі норми законодавства. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Так, суд установив, що 11.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір № 370109910 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У цьому договорі сторони визначили істотні умови, зокрема, розмір кредиту - 9\~500,00 грн, строк кредитування - 30 днів, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами - 1,44 % у день від суми Кредиту, порядок повернення кредиту. 11.00.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 9\~500,00 грн на банківську карту відповідача. На підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 370109910 від 11.10.2021 переходило почергово від Клієнта до Фактора. Отже, на теперішній час право вимоги до відповідача за кредитним договором №\~370109910 від 11.10.2021 належить позивачу. Щодо тих обставин, що договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 було укладено раніше, аніж укладено спірний Кредитний договір з відповідачем суд зазначає таке. Частиною першою ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. За договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, з урахуванням додаткових угод, право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, у тому числі грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Аналогічні умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а також між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал». Умови зазначених договорів передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи з презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Реєстр прав вимоги був підписаний ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» після виникнення у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до відповідача за договором № 370109910 від 11.10.2021, як і інші реєстри про передачу права вимоги за іншими договорами факторингу, що наявні в матеріалах справи. Наявними в матеріалах справи договорами факторингу, витягами з реєстрів боржників і прав вимог, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача. Отже, вказаними договорами факторингу чітко визначений момент переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників. Позивач на підтвердження вказаного надав відповідні докази, зокрема, реєстр права вимоги та акт прийому-передачі реєстру боржників, належним чином складені. З огляду на наведені докази, суд установив, що відбувалася неодноразова заміна кредитодавця на підставі укладених договорів. Остаточно права вимоги до відповідача за кредитним договором № 370109910 від 11.10.2021, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, перейшло до позивача ТОВ «Юніт Капітал». У матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, з якого вбачається, що з відповідачем були погоджені умови надання їй кредитних коштів, а також досягнуто домовленості щодо відповідальності за порушення погоджених умов. Позивач надав докази на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів. Оскільки у справі відсутні докази повернення відповідачем отриманого кредиту, суд виснує, що в цій справі наявні підстави для стягнення з відповідача кредитної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9\~500,00 грн. Щодо стягнення заборгованості за процентами у розмірі 30\~838,90 грн, суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050\~ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Отже, позивач відповідно до статті 1048\~ЦК України, має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Як установлено судом, строк кредитування становить 30 днів. Кредитний договір передбачає, що цей строк може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником активовано фунцію продовження строку диконтного періоду (п.3.2 Договору). Однак, позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, що строк кредитування продовжувався. Тому саме у межах указаного строку в 30 днів повинні нараховуватися проценти, погоджені сторонами у розмірі 1,44% у день, загальний розмір яких станом на 10.11.2021 становить 4 104,00 грн, що відображено у Розрахунку заборгованості (а.с. 45). Тому суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню 9\~500,00 грн суми кредиту та 4 104,00 грн нарахованих процентів за 30 днів - період кредитування, що разом становить 13 604,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з витрат позивача зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Згідно із ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги у розмірі 40\~338,9 грн, які судом задоволені частково на суму 13 604,00 грн, що складає 33,72 % від ціни позову. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2\~422,40,00 грн та поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 7\~000,00 грн, що підтверджено Договором про надання правничої допомоги, Додатковою угодою до Договору про надання правничої допомоги, протоколом погодження вартості послуг, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреністю. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 816,83 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 2\~360,40 грн, що дорівнює 33,72 % від указаних вище сум судових витрат.

Outcome: partial