Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

09.07.2025 позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначено, що з 14.08.1999 з відповідачем перебуває у шлюбі. Від шлюбу народилися діти, які на час звернення до суду досягли повноліття. З початком війни вона виїхала до Івано-Франківської області та зареєстрована як ВПО. Причиною розірвання шлюбу є те, що після окупації м. Ізюм відповідач не захотів виїжджати з сім`єю на підконтрольну Україні територію, а залишився проживати у м. Ізюм. З квітня 2022 року вони перестали підтримувати сімейні стосунки, у травні 2024 року відповідач повідомив, що у нього є інша жінка і вони перебувають у фактичних шлюбних стосунках, тому шлюб слід розірвати. У зв`язку з чим позивач просила розірвати шлюб, судові витрати залишити за нею. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2025 вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлено запит. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 10.07.2025 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивачем у позові зазначено про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14.08.1999 у м. Ізюм Харківської області, відділ реєстрації актів громадського стану, актовий запис №180. Від шлюбу сторони мають дітей, які на час звернення до суду досягли віку повноліття. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як позивач посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 113 СК України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації шлюбу прізвище було змінено позивачем, проте нею не висловлено бажання відновити дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 75,76,104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved