Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Заявниця звернулась із заявоюпро встановлення факту розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовує тим, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] . 14.06.2004 її син [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом актів цивільного стану Володимир-Волинського міського управління юстиції, актовий запис №79. Після реєстрації шлюбу вони проживали у с. Лудин, Володимир-Волинського району, Волинської області, а потім виїхали до м. Косторма російської федерації. Згодом стосунки між ними погіршились і син [PERSON] повренувся в с. Лудин, де проживав з нею. Син [PERSON] не знав, що 03.03.2014 розірвано шлюб між ним та [PERSON] на підставі рішення Мирового судді судової ділянки №1 м. Косторми російської федерації. На підтвердження цього факту видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 24.06.2014 [NUMBER] . На підставі заочного рішення Свердловського районного суду м. Косторми від 23.06.2016 [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно доньки [PERSON] . Однак у відомостях актового запису про шлюб, який зберігається у Володимирському відділі ДРАЦС, відсутня інформація про факт розірвання цього шлюбу. Заявниця зверталась до начальника Володимирського відділу ДРАЦС із заявою про внесення змін до державного реєстру актів цивільного стану, на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.06.2014 [NUMBER] . Однак Володимирський відділ ДРАЦС листом від 22.07.2025 відмовив у внесенні змін до державного реєстру актів цивільного стану, що з 29.12.2023 було припинено дію «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах», якою було врегульовано питання щодо розірвання шлюбу здійсненого на території російської федерації. Після повномаштабного вторгнення росії вУкраїну, [PERSON] був прихваний на службу в Збройні Сили України. Виконуючи бойове розпорядження командира, потрапив під артилерійський обстріл та штурмові дії противника, після чого перестав виходити на зв`язок. Згідно з витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклик безвісти за особливих обставин №20250502-580 від 02.05.2025 син [PERSON] вважається зниклик безвісти за особливих обставин, під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Встановлення даного факту необхідно для виплати заявниці грошового забезпечення їхнього сина. Оскільки питання щодо розірвання шлюбу здійсненого на території російської федервції, в тому числі щодо шлюбів зареєстрованих на території України, не врегульвано ні чинним національним законодавством, ні міжнародними договорами укладеинми Україною, а тому просить встановити факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 14.06.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Володимир-Волинського міського упраління юстиції (актовий запис №79), на підставі рішення Мирового судді судової ділянки №1 міста Косторми російської федерації від 03.03.2014 (актовий запис №408). Ухвалою від 15.10.2025 відкрито провадження у справі. В судове засідання заявник не з`явився, подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви задовольнити. Представник заінтересованої особи, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи. Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Лудинською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] . Батьком записаний [PERSON] , мати - [PERSON] . Свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] підтверджується, що 14.06.2004 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Після одруження прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] . На підставі рішення Мирового судді судової ділянки №1 м. Косторми російської федерації від 03.03.2014, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що складено запис акту про розірвання шлюбу №408. На підтвердження цього факту, відділом реєстрації актів цивільного стану по міському округу місто Косторма управління РАЦС Костормської області російської федерації видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 24.06.2014 [NUMBER] . Однак у відомостях актового запису про шлюб, який зберігається у Володимирському відділі ДРАЦС, відсутня інформація про факт розірвання цього шлюбу. Заявниця зверталась до начальника Володимирського відділу ДРАЦС із заявою про внесення змін до державного реєстру актів цивільного стану, на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.06.2014 [NUMBER] . Однак Володимирський відділ ДРАЦС листом від 22.07.2025 відмовив у внесенні змін до державного реєстру актів цивільного стану, що з 29.12.2023 було припинено дію «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах», якою було врегульовано питання щодо розірвання шлюбу здійсненого на території російської федерації. Згідно з витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклик безвісти за особливих обставин №20250502-580 від 02.05.2025 [PERSON] , [INFO] вважається зниклик безвісти за особливих обставин, під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Встановлення даного факту необхідно для виплати заявниці грошового забезпечення за безвісти зниклого сина - військовослужбовця [PERSON] . Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. У відповідності до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Правилами ст. 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ст. 124, 129 Конституції України гарантовано, що задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За правилами ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, як це унормовано положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України. Правилами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про реєстрацію, розірвання шлюбу підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Правилами ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України унормовано, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст. 3, 8, 9 Конституції України гарантовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами - членами СНД, зокрема, Україною і російською федерацією, та ратифікованою Законом України №240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Разом із тим, 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон №2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Відповідно до вказаного Закону дію Конвенції було зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь. Це означає, що дія цієї Конвенції, у тому числі і статті 13, зупиняється щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених лише у двох країнах (російська федерація та республіка білорусь), незалежно від дати їх видачі, посвідчення. Проте з дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05 жовтня 1961 року в м. Гаага. Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних документів» від 10 січня 2002 року №2933-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції, яка набрала чинності з 22 грудня 2003 року та залишається чинною у відносинах України з російською федерації і республікою білорусь. Водночас для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінетом Міністрів України було врегульоване питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування. Так, відповідно до пункту 1 постанови Кабінетом Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові, прийнятій 29 листопада 2023 року по справі №202/4449св23, провадження №61-4479св23. Таким чином, станом на день розгляду справи судом свідоцтво про розірвання шлюбу, видане на території російської федерації, не потребує будь-якої легалізації. Тому таке свідоцтво може бути прийнято судом як доказ розірвання шлюбу між сторонами та не може бути окремою підставою для відмови у задоволенні вимог заяви. Необхідність установлення юридичного факту розірвання шлюбу, який був укладений між сином заявника [PERSON] та [PERSON] надасть можливість заявнику отримати виплату грошового забезпечення безвісті зниклого сина - військовослужбовця [PERSON] . З огляду на викладене вище, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви та встановлення факту розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 14.06.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Володимир-Волинського міського упраління юстиції (актовий запис №79), та розріваний на підставі рішення Мирового судді судової ділянки №1 міста Косторми російської федерації від 03.03.2014 (актовий запис №408).

Outcome: approved