Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

30 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі ТОВ «Таліон Плюс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 27141,00 грн, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 21 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 264366648, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідачка отримала від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 10900,00 грн. Відповідно до умов Розділу 2 Договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі-Правила), що є невід`ємною частиною Договору, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua. Згідно умов Договору грошові кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання позичальником чергового траншу за Договором. Так, на виконання умов Договору грошові кошти були перераховані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на банківську карту № [NUMBER] , яка була вказана відповідачкою при укладанні Договору. Відповідно до п. 5.3 Договору позичальник несе відповідальність за правильність наданих кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту, та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок. Позивач вказує, що відповідачка підписала договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 24 грудня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/14, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 264366648 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». Позивач вказує, що відповідачка\~свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, остання не здійснювала жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за договором № 264366648, що підлягає стягненню, яка становить 27141,00 грн, з яких: 10900,00 грн - заборгованість по кредиту; 16241,00 грн - заборгованість по процентам за користування кредиту. На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість за кредитним договором № 264366648\~від 21\~жовтня 2024\~року в сумі 27141,00 грн; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглядати справу без його участі, заявлений позов підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання за повторними викликами не з`явилася. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з відповіді старости Радошівського старостинського округу Ізяславської міської ради Хмельницької області № 169/10.9-11 від 04 липня 2025 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Судові повістки відповідачці [PERSON] направлялися на адресу зареєстрованого місця проживання. Надіслані [PERSON] судові повістки повернулися до суду без вручення, з довідкою Укрпошти про причини повернення: за зазначеною адресою адресат відсутній. Такі дані вказані у поштових повідомленнях, які повернулися до суду у зв`язку з неможливістю вручення судової повістки на 28 липня 2025 року, 19 листопада 2025 року та на 10 грудня 2025 року. Судові повістки на 18 вересня 2025 року та на 14 жовтня 2025 року були отримані відповідачкою, про що наявний підпис в графі про отримання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду, про що суд виніс відповідну ухвалу 10 грудня 2025 року. За таких\~обставин суд\~вважає за\~можливе справу\~розглядати по\~суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 264366648 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 10900,00 грн. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відразу після вчинених дій відповідачкою, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 10900,00 грн на її банківську карту № [NUMBER] , що в свою чергу є доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця\~ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Розділом 7 Договору встановлено, що відповідачка зобов`язана повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання кредиту (у разі наявності). Визначено також порядок повернення кредиту та погашення нарахованих процентів та комісії. Підпунктом 7.3 договору передбачено, що термін (дата) повернення кредиту 20 листопада 2029 року. Відповідно до розділу 8 Договору, відповідач за користування кредитними коштами зобов`язаний сплачувати ТОВ проценти. Загальні витрати та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки відповідача та прораховується в порядку визначеному розділом 8 Договору. Умови нездійснення позичальником дострокового повернення кредиту або не продовження дисконтного періоду за Договором нараховуються Базовою ставкою. Базова процентна ставка складає 1,00 % в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Згідно із пунктом 9.1.1.1. договору, ТОВ має право вимагати від відповідача повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених договором. Розділом 4 Договору визначений порядок укладення договору та створення електронного підпису сторонами. 24 грудня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений договір факторингу № МВ-ТП/14, відповідно до умов якого право вимоги за договором кредитним кредитної лінії № 264366648 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України, відповідачка свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, у зв`язку із чим у неї виникла заборгованість, що підлягає стягненню, яка становить 27141,00 грн., з яких: 10900,00 грн - заборгованість по кредиту; 16241,00 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений\~Законом України «Про споживче кредитування»\~та\~Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема,\~в\~ст.\~13\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування»\~зазначено,\~що договір\~про споживчий\~кредит,\~договори про\~надання додаткових\~та супутніх\~послуг кредитодавцем\~і третіми\~особами та\~зміни до\~них укладаються\~у письмовій\~формі (у\~паперовому або\~електронному вигляді\~з накладенням\~електронних підписів,\~електронних цифрових\~підписів,\~інших аналогів\~власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»\~електронний договір\~укладається шляхом\~пропозиції його\~укласти (оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття акцепту)\~другою стороною.\~Електронний договір\~вважається укладеним\~з моменту\~одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції в\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті.\~Відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом:-\~надсилання електронного\~повідомлення особі,\~яка зробила\~пропозицію укласти\~електронний договір,\~підписаного в\~порядку,\~передбаченому\~статтею 12\~цього Закону;-\~заповнення формуляра\~заяви (форми)\~про прийняття\~такої пропозиції\~в електронній\~формі,\~що підписується\~в порядку,\~передбаченому\~статтею 12\~цього Закону;-\~вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 641 ЦК України\~пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим допустила виникнення заборгованості по кредиту. Відповідачка жодних доказів належного виконання зобов`язання не надала, розрахунок заборгованості, складений представником позивача, не спростувала. На підставі викладеного позовні вимоги позивача\~ТОВ «Таліон Плюс» підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивачем на\~підтвердження понесених\~витрат на\~правничу професійну\~допомогу надано\~договір про\~надання правової допомоги від 02 грудня 2024 року, укладений між позивачем ТОВ «Таліон Плюс» та адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій»: укладено Договір про надання правничої допомоги № 5. Згідно\~з наданими представником позивача копією Акту приймання\~передачі наданих послуг від 30 грудня 2024 року, вбачається, що адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» підготовлено позовну заяву про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс» та ряд інших послуг загальна вартість яких становить 5000 грн. Зазначені кошти за надані адвокатом послуги з правничої допомоги були сплачені позивачем ТОВ «Таліон Плюс». Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, відповідачкою не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не наведені обставини, за яких, на її думку, заява не підлягала б задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, із складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання. Тому, враховуючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, які складаються з суми сплаченого позивачем при подачі позовної заяви судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved