Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

ПАТ "Страхова компанія "УСГ" через свого представника - за довіреністю Шаталову Т. В. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 300 000,00 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 27.06.2024 між ПАТ "СК "УСГ" та [PERSON] був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-221786585, згідно якого застраховано майнові інтереси власника транспортного засобу «Audi 80», державний номерний знак [NUMBER] . Ліміт відповідальності за вказаним полісом страхування за шкоду, заподіяну майну, - 160 000,00 грн, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - 320 000,00 грн, франшиза - 0 грн. Строк дії договору з 28.06.2024 до 27.06.2025. Відповідно до вироку Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.03.2025 відповідач [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на два роки. Як установлено судом, 29.01.2025 [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Аudi 80», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по проїзній частині автодороги місцевого значення, яка сполучає між собою автодорогу Р-10 (Канів-Дніпро) - с. Медведівка Черкаського району Черкаської області, поблизу адміністративних меж с. Медведівка Черкаського району Черкаської області, поза межами населеного пункту, рухаючись неподалік закладу «Перший Кордон», розташований за адресою: Черкаська область, Черкаський район, 3 км від автодороги Р-10, в напрямку від закладу «Перший Кордон» до с. Медведівка, в порушення вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами і доповненнями не обрав безпечної швидкості руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого допустив виїзд керованого ним автомобіля на праве узбіччя попутної смуги руху, після чого, перетнувши проїзну частину, виїхав на зустрічне узбіччя, де, після контактування з бетонною основою дорожнього укажчика, відбулося перекидання вказаного автомобіля. Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Аudi 80», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди. 03.03.2025 від потерпілої [PERSON] на адресу позивача надійшла заява про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю третіх осіб від 28.02.2025. Відповідно до протоколу-узгодження від 07.04.2025 сума страхового відшкодування становить 300 000,00 грн, яка була виплачена потерпілій [PERSON] згідно з платіжним дорученням № 64470 від 09.04.2025. Таким чином, позивач отримав право регресної вимоги до відповідача у розмірі 300 000,00 грн. 10.04.2025 позивачем на адресу відповідача направлена претензія № 53936 з вимогою добровільно сплатити страхове відшкодування, яка залишена останнім без належного реагування. Тож позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу 300 000,00 грнта понесені судові витрати. Вказана позовна заява надійшла за підсудністю з Черкаського районного суду Черкаської області та передана у провадження на розгляд судді Попельнюха А. О. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 21.10.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 18.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання учасники не з`явилися. Представник позивача Шаталова Т. В. надала суду заяву про проведення розгляду справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв або клопотань по суті справи на адресу суду не направив. За таких обставин суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представниці позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріли справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Ключовим питанням у даній справі є наявність у позивача законних підстав для виникнення права регресної вимоги до відповідача щодо відшкодування шкоди і чи є доведеними підстави такої відповідальності. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Ураховуючи час виникнення спірних правовідносин, до них підлягають застосуванню в тому числі норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-ІV), який втратив чинність 01.01.2025 на підставі Закону № 3720-IX від 21.05.2024. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 5 Закону № 1961-ІV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону № 1961-ІV цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 21.3. ст. 21 Закону № 1961-ІV при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. На підставі ч. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як передбачено ст. 38.1.1 б) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). На підставі ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як установлено судом, 27.06.2024 року між ПАТ "СК "УСГ" та [PERSON] укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-221786585, згідно якого застраховано майнові інтереси власника транспортного засобу «Audi 80», державний номерний знак [NUMBER] . Ліміт відповідальності за вказаним полісом страхування за шкоду, заподіяну майну, - 160 000,00 грн, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - 320 000,00 грн, франшиза - 0 грн. Строк дії договору з 28.06.2024 до 27.06.2025. Судячи з вироку Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.03.2025 відповідач [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на два роки. Як установлено судом під час розгляду кримінального провадження, 29.01.2025 [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Аudi 80», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по проїзній частині автодороги місцевого значення, яка сполучає між собою автодорогу Р-10 (Канів-Дніпро) - с. Медведівка Черкаського району Черкаської області, поблизу адміністративних меж с. Медведівка Черкаського району Черкаської області, поза межами населеного пункту, рухаючись неподалік закладу «Перший Кордон», розташований за адресою: Черкаська область, Черкаський район, 3 км від автодороги Р-10, в напрямку від закладу «Перший Кордон» до с. Медведівка, в порушення вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами і доповненнями не обрав безпечної швидкості руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого допустив виїзд керованого ним автомобіля на праве узбіччя попутної смуги руху, після чого, перетнувши проїзну частину, виїхав на зустрічне узбіччя, де, після контактування з бетонною основою дорожнього укажчика, відбулось перекидання вказаного автомобіля. Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Аudi 80», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди. Отже, на момент вчинення ДТП транспортний засіб під керуванням відповідача [PERSON] був застрахований у ПАТ "СК "УСГ" і строк дії страхового полісу не закінчився. 03.03.2025 від потерпілої [PERSON] на адресу позивача надійшла заява від 28.02.2025 про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю третіх осіб. Зі змісту протоколу-узгодження від 07.04.2025 судом установлено, що сума страхового відшкодування становить 300 000,00 грн, яка узгоджується з проведеним позивачем розрахунком суми страхового відшкодування від 09.04.2025. Суд бере до уваги, що розмір страхової виплати потерпілою [PERSON] не оспорювався, відповідач [PERSON] заперечень щодо визначеної суми страхового відшкодування також не подавав. Зазначену суму страхового відшкодування було виплачено потерпілій [PERSON] , про що свідчить платіжна інструкція № 64470 від 09.04.2025. 10.04.2025 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 53936 з вимогою добровільно сплатити страхове відшкодування, яка, судячи з усього, проігнорована [PERSON] , доказів протилежного суду не надано. У судовому засіданні не спростовано доводи позивача про те, що підставою звернення до суду з вказаним позовом до [PERSON] ,як водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, стало керування останнім транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Відтак, після проведення виплати потерпілій [PERSON] , у позивача ПАТ "СК "УСГ" обґрунтовано виникло право зворотної вимоги в порядку регресу. Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт виникнення права на звернення з регресним позовом та відшкодування витрат на страхову виплату, що складає 300 000,00 грн, до відповідача [PERSON] , який спричинив ДТП керуючи транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, відтак позов підлягає до задоволення. Під час розгляду питання про розподіл судових витрат суд ураховує таке. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). За таких обставин, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача також підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved