Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

До Центрально-Міського\~районного суду\~міста Кривого\~Рогу Дніпропетровської\~області надійшла\~позовна заява\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~третя особа:\~Міністерство оборони\~України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та встановлення факту перебування на утриманні. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що у період з вересня 2007 року по грудень 2024 року проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу разом з [PERSON] . Між ними були відносини, як чоловіка та дружини, вони вели спільний бюджет та домашнє господарство, піклувалися один про одного, сумісно проживали в житловому будинку в [ADDRESS] . Під час сумісного проживання з [PERSON] вона завагітніла та народила доньку [PERSON] , [INFO] [PERSON] визнав себе батьком дитини, однак у зв`язку з не перебуванням у зареєстрованому шлюбу, нею було зареєстровано дитину на своє прізвище та зазначено по батькові дитину [PERSON] , по імені біологічного батька. За час проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини, вона та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, проводили разом дозвілля, здійснювали будівництво будинку в [ADDRESS] , мали спільні права та обов`язки, які притаманні чоловікові та дружині. З 2019 року [PERSON] було отримано інвалідність, у зв`язку з чим вона перебувала на повному утримані [PERSON] . Після руйнування їхнього будинку під час обстрілів за адресою: [ADDRESS] , вони прийняли рішення у листопаді 2022 року переїхати до м. Кривого Рогу. [PERSON] разом з [PERSON] , донькою та сином отримали у 2022 році статус ВПО та зареєструвались за адресою: [ADDRESS] . У серпні 2024 року [PERSON] мобілізували, а у грудні 2024 року, перебуваючи у лавах Збройних сил України, при виконанні військового обов`язку внаслідок вибухової травми останній загинув. В зв`язку з тим, що позивачка не була зареєстрована у шлюбі з [PERSON] , вона позбавлена можливості отримати права, як член сім`ї загиблого військовослужбовця, на призначення матеріальної допомоги та на надання пільг в установленому законодавством порядку. Крім того, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та встановлення факту перебування на утриманні породить виникнення права на спадщину після [PERSON] , отримання пенсії в разі втрати годувальника і на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання\~однією сім`єю\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~як жінки\~і чоловіка\~без реєстрації\~шлюбу у\~період з\~2007\~року по\~ [INFO] ,\~та встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] на утриманні [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 07.03.2025 року. Справу призначено до підготовчого судового засідання. 27.03.2025 до суду надійшли пояснення представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - Андрієнко К.О., в яких представник просить суд врахувати надані ним пояснення при вирішенні справи та прийняти законне та обґрунтоване рішення. Залучити до участі у даній справі в якості третьої особи [INFO] . Ухвалою суду від 22.04.2025 року по справі залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, [INFO] (код ЄДРПОУ [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ). Закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні, позивачка [PERSON] та її представник, кожна окремо, позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов в повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнав. Представник третьої особи Міністерства оборони України - Андрієнко К.О. не зміг взяти участь в судовому засіданні 12.12.2025 року, у зв`язку з відсутністю у останнього світла, жодних заперечень щодо позовних вимог не заявляв. Представник третьої особи [INFO] , в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте про причини неявки не повідомив, відповідних заяв чи клопотань не надавав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] у період з вересня 2007 року по грудень 2024 року проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу разом з [PERSON] [INFO] . Під час сумісного проживання з [PERSON] , [PERSON] завагітніла та народила доньку [PERSON] . [INFO] [PERSON] визнав себе батьком дитини, однак у зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] зареєструвала дитину на своє прізвище та вказала у свідоцтві про народження по батькові дитини [PERSON] , по імені біологічного батька. Народження дитини було зареєстровано у виконавчому комітеті Одрадокам`янської сільської ради Бериславського району Херсонської області 26 листопада 2010 року, актовий запис № 40. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за заявою [PERSON] . Згідно Довідки, виданої Тягинською сільською радою Бериславського району Херсонської області №53 від 14.01.2025 року [PERSON] , [INFO] , проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Після руйнування будинку під час обстрілів за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] прийняли рішення у листопаді 2022 року переїхати до м. Кривого Рогу. У Кривому Розі [PERSON] та [PERSON] , а також їхня донька [PERSON] отримали у 2022 році статус ВПО та зареєструвались за адресою: [ADDRESS] . У серпні 2024 року [PERSON] мобілізували, що підтверджується копією Військового квитка серії [NUMBER] . 31.12.2024 року [INFO] надіслав відповідачу [PERSON] сповіщення сім`ї №19025 про смерть сина [PERSON] , [INFO] , який перебував на посаді навідника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини [NUMBER] , який [INFO] загинув під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в зоні бойових дій населеного пункту Махновка Курської області (рф). 07 січня 2025 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було видано Свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , актовий запис № 14. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] , з якою вона знайома з 2022 року, коли позивачка разом з дітьми і чоловіком [PERSON] переїхали проживати за адресою: [ADDRESS] , де вони разом вели спільне господарство. [PERSON] при знайомстві з нею представив їй та іншим сусідам [PERSON] , як свою дружину. У господарстві по [ADDRESS] останні разом облаштовували помешкання після переселення з Херсонської області, здійснювали його ремонт, надавали взаємну допомогу один одному. [PERSON] не працювала, вона займалась веденням домашніх справ. Допитаний в\~судовому засіданні\~в якості\~свідка [PERSON] повідомив суду, що познайомився з [PERSON] та [PERSON] 3 роки назад, коли подружжя переїхало жити до [ADDRESS] , допомагав [PERSON] здійснювати ремонт помешкання, у якому останній мешкав та вів спільне господарство разом з [PERSON] та її дітьми, з якою були дуже добрі сімейні стосунки. [PERSON] часто просив його допомагати по господарству у дворі, в будівельних роботах у 2022-2023 роках, він надавав подружжю свої інструменти. Свідок [PERSON] повідомив суду, що є сином [PERSON] , вважав [PERSON] своїм батьком, так як він замінив йому батька з маленького віку. Зазначив, що його мати [PERSON] проживала з [PERSON] , як чоловік і дружина, вели спільно господарство, мали спільний бюджет, разом приймали рішення щодо побутових питань, купівлі майна для спільного користування. Його мати [PERSON] не працювала, так як хворіла, вона займалась дітьми - ним та його сестрою [PERSON] і доглядом за будинком, в сім`ї працював [PERSON] та забезпечував їх всім необхідним. Допитана в\~судовому засіданні\~в якості\~свідка [PERSON] повідомила, що вона є сестрою [PERSON] , у них спільна мати, яка народила їх від різних чоловіків. Вважає [PERSON] своєю невісткою, підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] проживали як сім`я, спільно вели побут, господарство, мали спільний бюджет, сплачували рахунки по комунальним платежам, купували речі, предмети побуту, піклувались один про одного. У 2010 році у них народилась донька [PERSON] , яку вони спільно виховували разом. Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Частиною 2 ст. 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до абзацу 5 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення чинного законодавства. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Статтею 74 СК України встановлено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. У постанові від 17 січня 2024 року у справі № 759/14906/18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Отже, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні відносинам подружжя. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 1 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у період з 2007 року по 26.12.2024 року у зареєстрованому шлюбі між собою, чи з іншими особами, не перебували. При цьому, починаючи з 2007 року [PERSON] та [PERSON] проживали, однією сім`єю як чоловік та жінка, спільно вели побут, господарство, мали спільний бюджет, сплачували рахунки по комунальним платежам, купували речі, предмети побуту, мали взаємні права та обов`язки, піклувались один про одного. [INFO] у них народилась донька [PERSON] , яку вони також спільно виховували. У серпні 2024 року [PERSON] був мобілізований до лав ЗСУ, а [INFO] при виконанні бойового завдання по захисту Батьківщини в зоні бойових дій населеного пункту Махновка Курської області (рф) загинув від отриманих поранень. У період з серпня 2024 року по 26 грудня 2024 року [PERSON] та [PERSON] підтримували відносини, спілкувалися, позивач надсилала [PERSON] посилки, а [PERSON] надсилав на карткові рахунки позивача грошові кошти. На підтвердження факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , як жінки і чоловіка без реєстрації шлюбу у період з 2007 року по [INFO] , були надані копії паспортів, РНОКПП, свідоцтво про народження [PERSON] , довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, довідку про фактичне проживання без реєстрації [PERSON] , акт, декларації про вибір лікаря, картку соціально-демографічних даних військовослужбовця [PERSON] , сповіщення сім`ї загиблого від 31.12.2025 року, свідоцтво про смерть [PERSON] , світлини, на яких зображені [PERSON] та [PERSON] з дітьми, фотокопії чеків та платіжних інструкцій щодо переведення грошових коштів, оригінали особистих документів та речей [PERSON] , в тому числі: перепустка, посвідчення, анкета-заява на виготовлення «Гостьової картки криворіжця», військового квитка, дипломів учбових закладів. Також на підтвердження факту проживання судом було допитано свідків, які підтвердила факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю та народження від цих стосунків спільної доньки. Таким чином, надані позивачем докази дають суду підстави зробити висновок, що [PERSON] та [PERSON] , який загинув [INFO] , проживали однією сім`єю без шлюбу з у період з 2007 року по [INFO] та вважали себе чоловіком і дружиною. Надані позивачем докази її проживання однією сім`єю з [PERSON] , наявності спільного побуту, бюджету, ведення спільного господарства, спільного виховання доньки, суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами. Позивач позбавлена можливості в іншому порядку встановити зазначений факт. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Стосовно встановлення факту перебування на утриманні суд зазначає таке. Пунктом 8\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у листі Верховного суду від 01.01.2012, до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого (крім спадкування за ч. 2 ст.\~1265\~ЦК утриманцю не потрібно доводити, що він є членом сім`ї померлого) - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім`ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника. Факт знаходження [PERSON] на утриманні [PERSON] підтверджується: копією Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА №858942 [PERSON] , з якої вбачається що [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності, фотокопіями поповнень мобільного телефону та рахунків [PERSON] . [PERSON] , копіями платіжних інструкцій, з яких вбачається, що відправник [PERSON] регулярно перераховував через додаток Приват24 грошові кошти на карту [PERSON] в різних сумах, останнє зарахування датоване 25.12.2024 року на суму 100\~050,00 грн., поясненнями свідків, наданими в судовому засіданні, які пояснила суду, що [PERSON] , ніколи не працювала, так як хворіла, була особою з інвалідністю, в той час [PERSON] постійно працював та забезпечував позивачку. Також, суд дійшов висновку, що зібрані по справі докази підтверджують той факт, що [PERSON] перебувала на повному утриманні [PERSON] , не працює, грошові кошти, які систематично [PERSON] надавав та перераховував її на картку були для неї постійним та основним джерелом доходів. Таким чином, надані позивачем докази дають суду підстави зробити висновок про перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач позбавлена можливості в іншому порядку встановити зазначений факт. Встановлення факту позивачі необхідно для отримання грошової допомоги від держави. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач не просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а отже підстави для відшкодування витрат відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved