Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 09.06.2025 [PERSON] звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області, третя особа [PERSON] , у якій просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на отримання земельної ділянки площею 1,4661 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петрівської сільської ради Ізюмського району Харківської області. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що після смерті матері [PERSON] вона фактично успадкувала 6,44 га земельної ділянки (пай), яка перебуває у колективній власності КСП "Донець" с. Петрівське Ізюмського (кол. Балаклійського) району Харківської області. При цьому оформила право власності лише на 4,9739 га. Тобто, право власності на 1,4661 га успадкованої нею земельної ділянки натепер не оформлено. Оскільки вказана земельна ділянка не була виділена в натурі на місцевості, зареєструвати своє право на неї наразі не надається можливим. Таким чином, реалізувати право позивача на спадщину можливо лише шляхом визнання права на 1,4661 га земельної ділянки. Вищенаведене стало підставою звернення позивача до суду з цією позовною заявою. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву, у якій позов підтримала, просила розглядати справу за її відсутності, заперечень проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення її заява не містить (а.с. 85). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку 14.11.2025 о 03:14:38 год судової повістки про виклик до суду на 17.12.2025 в електронний кабінет відповідача в системі "Електронний суд" (а.с. 131). Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, заяв або клопотань від нього не надходило. Третя особа [PERSON] у судове засідання не прибув, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку 14.11.2025 о 03:28:11 год судової повістки про виклик до суду на 17.12.2025 в електронний кабінет відповідача в системі "Електронний суд". 24.06.2025 засобом поштового зв`язку надіслав до суду заяву, у якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] , просив справу розглядати за його відсутності (а.с. 132). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 17.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено судове засідання на 08.07.2025, задоволено клопотання позивача про витребування доказів у приватного нотаріуса Краматорського районного округу Донецької області Паращук О.А. (а.с. 22-23). Ухвалою суду від 11.08.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 11.09.2025, задоволено клопотання позивача про витребування доказів у Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (а.с. 103-104). Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 17.12.2025 у зв`язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи (а.с. 139). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] народилася [INFO] у м. Слов`янськ Донецької області, зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (мовою оригіналу) (а.с. 10). 28.07.2005 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с. 11). На підставі сертифікату серії ХР № 0210161, виданого 20.03.1997 Балаклійською районною державною адміністрацією, баба позивача [PERSON] отримала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Донець", розміром 6,44 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) (а.с. 19). Мати позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23.04.2003 державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-551, отримала у спадок після смерті матері [PERSON] право на земельну частку (пай) в землі, яка перебуває в колективній власності КСП "Донець" с. Петрівське Балаклійського району Харківської області розміром 6,44 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, посвідченого за померлою сертифікатом серії ХР № 0210161, виданим Балаклійською райдержадміністрацією 20.03.1997, зареєстрованим у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 593 (а.с. 18). 12.04.2013 мати позивача [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області, зареєстровано в реєстрі за № 1330, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження та заповідала будинок з господарськими та побутовими будовами і спорудами до нього під номером [ADDRESS] , а також земельну ділянку, загальною площею 0,0957 га, передану для будівництва житлового будинку, господарських споруд і будівель, кадастровий номер 1414100000:01:016:1304, що розташована в [ADDRESS] сину [PERSON] , [INFO] , а все інше належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, донці, [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). [INFO] [PERSON] померла в м. Слов`янськ Краматорського району Донецької області (а.с. 6). За даними витягу з Державного реєстру речових прав № 365405769, сформованого 12.02.2024, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 134, виданого 12.02.2024 приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Паращук О.А., на праві власності належить земельна ділянка, площею 3,7839 га з кадастровим номером 6320284800:04:000:1123 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Речове право на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 12.02.2024 (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 71538293 від 12.02.2024 12:09:36, приватний нотаріус Паращук Олена Анатоліївна, Краматорський районний нотаріальний округ, Донецька область) (а.с. 14). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 09.12.2024 за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, площею 1,1900 га, кадастровий номер 6320284800:05:000:1789, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 16-17). Речове право на земельну ділянку, площею 1,1900 га, кадастровий номер 6320284800:05:000:1789, зареєстровано Державному реєстрі речових прав 11.02.2025 (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 77161954 від 11.02.2025 12:11:38, [PERSON] , Слов`янська міська військово-цивільна адміністрація Краматорського району Донецької області) (а.с. 15). З витребуваних судом копій спадкової справи № 34/2023, заведеної приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Паращук О.А. після смерті [PERSON] убачається, що [PERSON] і [PERSON] 25.04.2023 звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 31, 32). Крім того, 12.02.2024 [PERSON] подала до нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 3,7839 га, кадастровий номер 6320284800:04:000:1123 та земельні ділянку, площею 1,19 га, кадастровий номер 6320284800:05:000:1789 (а.с. 43). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 63614925 від 15.07.2016 встановлено, що на підставі розпорядження про надання у власність земельної ділянки № 499, виданого 24.06.2016 Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,7839 га, кадастровий номер 6320284800:04:000:1123 з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, розташована на території Петрівської сільської ради Балаклійського (натепер Ізюмського) району Харківської області. Речове право на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 12.07.2016 (а.с. 45). У матеріалах спадкової справи також наявні інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 01.02.2024 та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ-9921333132024 від 05.02.2024, які містять загальні відомості про земельну ділянку площею 3,7839 га, кадастровий номер 6320284800:04:000:1123, кадастровий план земельної ділянки, координати поворотних точок меж земельної ділянки, експлікацію земельних угідь, у тому числі рілля 3,7839 га (а.с. 47-52, 53). На підставі розпорядження від 22.08.2018 № 598 Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON] було надано у власність земельну ділянку, площею 1,19 га (сіножаті), кадастровий номер 6320284800:05:000:1789 за рахунок земель колективної власності КСП "Донець", розташовану за межами населених пунктів території Петрівської сільської ради Балаклійського (натепер Ізюмського) району Харківської області, для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с. 54). 12.02.2024 [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка складається з земельної ділянки, площею 3,7839 га, у тому числі рілля 3,7839 га, кадастровий номер 6320284800:04:000:1123 (а.с. 72). Постановою приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Паращук О.А. від 02.12.2025 № 290/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) в землі, яка перебуває в колективній власності КСП "Донець" с. Петрівське Ізюмського (кол. Балаклійського) району Харківської області, у розмірі 1,4661 умовних кадастрових гектарів, оскільки спадкоємцем не подано документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Натомість спадкодавцем [PERSON] за життя залишок невикористаного права на земельну частку (пай) оформлено не було, відповідні документи відсутні (а.с. 134). З витребуваної судом у ГУ Держгеокадастру у Харківській області інформації від 15.08.2025 встановлено, що за даними Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на земельні частки (паї) громадян по KCП "Донець" 20.03.1997 зареєстровано за № 593 та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0210161 на [PERSON] , про що зроблено відповідний запис. Після смерті [PERSON] право на земельну частку пай було передано [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, за відомостями Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, записи в яких здійснювались до 01.01.2013, згідно з додатками, правовстановлюючі документи на право власності, право постійного користування або право користування землею на умовах оренди не обліковуються (а.с. 111). Відповідно до наданої ГУ Держгеокадастру інформації від 19.11.2025 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів по КСП "Донець" наявний запис щодо реєстрації та видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0210161 на ім`я [PERSON] від 20.03.1997 за № 593. Зазначений сертифікату відділі відсутній. На підставі розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації від 26.11.1996 за № 698 "Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах КСП "Донець" Балаклійського району Харківської області" розмір земельної частки (паю) складає 6,44 умовних кадастрових гектарів, з них: ріллі 3,8 умовних кадастрових гектарів, пасовища 1,33 умовних кадастрових гектарів, сіножаті 1,27 умовних кадастрових гектарів, багаторічних насаджень 0,04 умовних кадастрових гектарів. За даними Державного земельного кадастру [PERSON] частково використала право на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката серії ХР № 0210161 та зареєструвала право власності на 3,7839 га (рілля) і 1,19 га (сіножаті). Розмір залишку невитребуваного права згідно з зазначеним сертифікатом становить 1,33 умовних кадастрових гектарів пасовища, 0,04 умовних кадастрових гектарів багаторічних насаджень (а.с. 135). З листа Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області від 13.10.2025 встановлено, що в період 2021-2025 років [PERSON] з питань отримання за рахунок земель, які перебувають у колективній власності КСП "Донець", що розташовані за межами населених пунктів на території Балаклійської міської територіальної громади Ізюмського району Харківської області (Петрівський старостинський округ) до Балаклійської міської військової адміністрації не зверталася (а.с. 136). Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців яких він призначив переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини (ст. 1236 ЦК України). Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до вимог статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України в редакції від 31 березня 2006 року). Законом України від 05 червня 2003 року "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначені організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею 2 вищевказаного Закону визначено, що сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією є основним документом, що підтверджує право на земельну частку (пай), документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Отже, земельна частка (пай) є правом на умовну земельну частку в гектарах з відповідною грошовою оцінкою без виділення у загальному масиві земель. Визначення конкретної земельної ділянки, що виділяється в натурі (на місцевості) власнику земельної частки (паю), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі, та затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затверджений відповідною сільською, селищною, міською радою, є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та державної реєстрації права власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та у Державному фонді документації із землеустрою та оцінки земель (стаття 9 Закону № 899-IV). Нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості) (стаття 13 Закону № 899-IV). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України). Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) (стаття 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)"). Сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) (стаття 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)"). За вимогами пункту 9 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 07 липня 2011 року "Про Державний земельний кадастр", до 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ № 7 від 16 квітня 2004 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення2 ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Мотиви суду. Як було встановлено судом, 20.03.1997 [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Донець", розміром 6,44 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю). Після смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.04.2003 право на вказану вище земельну частку (пай) набула її донька [PERSON] , яка у подальшому на підставі розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації про надання у власність земельної ділянки від 24.06.2016 № 499 набула права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 6320284800:04:000:1123, площею 3,7839 га, з яких 3,7839 га рілля. Позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.02.2024 набула право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 6320284800:04:000:1123, площею 3,7839 га, у тому числі рілля 3,7839 га. На підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 09.12.2024 позивач набула право власності на земельну ділянку, площею 1,19 га (сіножаті), кадастровий номер 6320284800:05:000:1789 у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . На підставі розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації від 26.11.1996 № 683 "Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах КСП "Донець" Балаклійського району Харківської області" земельна частка (пай) розміром 6,44 умовних кадастрових гектарів, складається з: ріллі 3,8 умовних кадастрових гектарів, пасовищ 1,33 умовних кадастрових гектарів, сіножаті 1,27 умовних кадастрових гектарів, багаторічних насаджень 0,04 умовних кадастрових гектарів. За даними Державного земельного кадастру [PERSON] частково використала право на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката серії ХР № 0210161 та зареєструвала право власності на 3,7839 га (рілля) із 3,8 умовних кадастрових гектарів земельної частки (паю) ріллі, і 1,19 га (сіножаті) із 1,27 умовних кадастрових гектарів земельної частки (паю). Позивач [PERSON] у свою чергу оформила право власності на земельні ділянки площею 3,7893 га (ріллі), і площею 1,19 га (сіножаті). Таким чином, розмір залишку невитребуваного права становить 1,37 умовних кадастрових гектарів, з яких: 1,33 умовних кадастрових гектарів пасовища, 0,04 умовних кадастрових гектарів багаторічних насаджень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання за нею права на залишок невитребуваної земельної частки (паю) розміром 1,37 умовних кадастрових гектари в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 1 211,20 грн судового збору. У зв`язку із частковим задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати зі сплати судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial