Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів та просить солідарно стягнути понесені збитки у розмірі 32 280,00 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн спричинені самовільним захопленням земельної ділянки. Ухвалою судді від 24.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судовий розгляд справи. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити. Позивачка надала пояснення, що відповідачі займаються підприємницькою діяльністю з оренди землі. Навесні 2025, коли поверталась із риболовлі, побачила на своїй земельній ділянці, яку використовує під сінокіс і розташованої в с. Городище, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області трактор, що належить відповідачам, який переорював її ділянку. Повідомила чоловіку і він пішов розбиратись. Отже, відповідачі самовільно, без її дозволу переорали приватизовану земельну ділянку, площею 0,1842 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельну ділянку використовувала для корму худобі, засіювала два ведра газонної трави. На 2025 рік, земельна ділянка не переорювалась. 18.06.2025 після проведення обстеження ділянки, комісією Коропської селищної ради, встановлено, що земельна ділянка дійсно переорана та сінокіс зіпсований, тепер росте бур`ян, отже корму худобі немає. Після розмови чоловіка [PERSON] із відповідачами, до неї приходив [PERSON] та просив пробачення і пропонував відшкодувати збитки на суму 10 000 гривень або надати для сінокосу свою ділянку. Проте, сума 10 000 гривень є недостатньою для відшкодування упущеної вигоди, тому вона відмовилась, а запропонована земельна ділянка для сінокосу була не придатна. Після чого позивачка звернулась до старости [PERSON] для вирішення питання відшкодування відповідачами заподіяної шкоди, але староста повідомив після розмови, що вони відмовились. Межі земельної ділянки хоча і не були визначені, проте сусіди знають хто з ким межує. Моральна шкода полягає у переживаннях чим годувати худобу, плакала, підвищився тиск. Під час судових дебатів позивачка та її представник просили стягнути спричинені позивачці збитки лише з відповідача [PERSON] , оскільки у ході судового розгляду справи, причетність відповідача [PERSON] до оранки земельної ділянки не встановлена. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що жодного відношення до оранки земельної ділянки позивачки не має. В нього у власності є трактор, який він з [PERSON] використовують обопільно, проте кожен окремо є фізичною особою підприємцем і працює сам на себе. До нього підходив чоловік позивачки [PERSON] і говорив, за переорану земельну ділянку його дружини. Проте, відповідач пояснив, що жодного відношення до цього не має, участі не приймав. Співвідповідач [PERSON] позов не визнав, оскільки вважає суми визначені позивачкою є завищеними. Він є ФОП третьої групи. Дійсно, навесні 2025 помилково ворався у земельну ділянку позивачки, коли приїхав переорювати земельні ділянки власників з якими укладено договори оренди землі, оскільки не бачив межі. На земельній ділянці позивачки довго не косилась трава, тому сіна там не було. Поїхав у той же день до позивачки і запропонував 10 000 гривень і сіно, але вона сказала, що мало. Тоді запропонував на вибір три земельні ділянки для сінокосу, але позивачка також відмовилась. Як тільки староста [PERSON] повідомив про претензії зі сторони позивачки, відразу купив трави різнотрав`я і у період з 10.05.25 до 20.05.2025 пересіяв на ділянці [PERSON] та повідомив старосту, оскільки з позивачкою виник конфлікт. Свідок [PERSON] показав, що навесні 2025 до нього звернувся [PERSON] , який має трактор і працює на орендованих землях і попросив показати земельну ділянку, яка належить позивачці. Він показав, але чітких меж видно не було. Знає, де знаходиться земельна ділянка позивачки та інших орендодавців, оскільки проживає неподалік і все бачить. Свідок [PERSON] показав, що позивачка це його цивільна дружина. Навесні 2025 зустрів [PERSON] і спитав чи можна переорати город, що належить дружині, який у минулому році не косився, він сказав, що можна. Тоді попросив, що коли свідок приїде переорювати сусідні ділянки щоб повідомив, але він не звертався. Потім особисто бачив, як [PERSON] переорював земельні ділянки, але точно не дружини. Дружина сварилась начебто він надав дозвіл переорати її ділянку, проте це не так. Суд, заслухавши доводи сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: с. Городище, Коропського району, Чернігівської області, площею 0,1842 га, кадастровий номер якої 7422283300:01:000:0244, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва перебуває у приватній власності [PERSON] . Згідно акту обстеження земельної ділянки на території Оболонського старостинського округу в межах с. Городище за заявою [PERSON] від 18.06.2025, комісією обстежено земельну ділянку приватної власності [PERSON] з кадастровим номером 7422283300:01:000:0244, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства. За результатами обстеження встановлено, що земельна ділянка, яку власниця використовувала для сінокосіння, переорана, сінокіс зіпсований і переорані межі ділянки, частково росте соняшник. Зі слів заявниці переорав город [PERSON] та [PERSON] . Протоколом № 1 від 18.06.2025 узгоджувальної комісії по розгляду заяви жительки с. Городище [PERSON] , про те, що її город, який є приватною власністю з кадастровим номером 7422283300:01:000:0244, який вона використовувала як сінокіс, переорав [PERSON] та [PERSON] постановлено: рекомендовано відновлення меж земельної ділянки. Випискою Оболонського старостинського округу Коропської селищної ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області за № 14-23/419 від 05.09.2025 визначено вартість послуг, які надаються власниками тракторів на території старостинського округу станом на 2025, а саме: оранка 50 60 грн за сотку; дискування 25-30 грн за сотку. Відповідно до ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом серед іншого визнання прав; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно п. «д» ст. 156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельних ділянок. Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЗК України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Необхідною умовою доведення наявності упущеної вигоди є встановлення, насамперед, самих збитків та причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника й збитками потерпілої сторони. При цьому потрібно довести, що протиправна дія або бездіяльність особи, яка порушила право, є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої особи, є наслідком такої протиправної поведінки. Згідно із ч.ч. 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків. Статтею 106 ЦПК України передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Проте, сторонами клопотання про призначення експертизи не заявлено, висновків експертиз, зроблених на замовлення не надано. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Крім того, Постановою Кабінету\~Міністрів від\~19\~квітня 1993\~року №\~284 затверджено Порядок визначення збитків власникам землі і землекористувачам. Самі розміри визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. Проте, суд, не є експертом у визначенні точної вартості збитків від самовільного переорювання, тому для встановлення розміру шкоди суд залучає незалежних експертів, які проводять експертизу і надають висновок про вартість втраченого врожаю, витрати на відновлення, що стає доказом у справі, а суд вже оцінює цей висновок, вирішуючи питання про стягнення збитків з порушника згідно із законом. Отже, у задоволені позову про стягнення збитків слід відмовити, оскільки, сам по собі факт наявності в матеріалах справи акту обстеження земельної ділянки та особистого розрахунку з визначення розміру збитків не дає підстав для висновку про доведеність позивачкою завданих їй збитків (упущеної вигоди) та їх розміру, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідачів та збитками. Правовий висновок Верховного Суду з даного питання викладено в Постанові у справі № 394/710/17 від 21.07.2021 р.

Outcome: dismissed