Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Представник позивача АТ «УкрСиббанк» - адвокат Останкова В.О. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення на користь позивача 3 % річних у сумі 4368,45 дол. США, за період прострочення з 02.04.2017 року до 23.02.2022 року, солідарно із [PERSON] та [PERSON] , із [PERSON] , як солідарного боржника із [PERSON] . Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь судовий збір у розмірі 3028,00 грн. пропорційно до задоволених вимог. При цьому, представник позивача посилається на те, що Акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту № 11249733000 від 09.11.2007 року з додатковою угодою №1 від 30.01.2009 року\~(у системі обліку Банку договір № 11249733001). Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 31500,00 дол. США, а вказаний відповідач зобов?язалася щомісяця повертати наданий кредит та сплачувати проценти, у порядку та на умовах кредитного договору, але у будь-якому випадку повернути кредит та проценти у повному обсязі не пізніше 09.11.2014\~року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п. п. 1.1., 1.2. кредитного договору). Додатковою угодою №1 від 30.01.2009 року\~було подовжено термін повернення кредиту до 10.11.2024 року\~та змінено схему погашення кредиту. У забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийняті: порука [PERSON] , згідно з договором поруки № 11249733000/п від 09.11.2007\~року, порука [PERSON] , згідно з договором поруки № 11249733000/п1 від 09.11.2007\~року. В зв?язку з тривалим невиконанням позичальником своїх зобов?язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, виникла прострочена заборгованість за вказаним договором. У липні\~2009\~року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з позичальника та поручителів заборгованості за вказаним кредитним договором, що існувала станом на 11.03.2013 року. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 лютого\~2010\~року вказаний позов задоволено, зобов?язано відповідачів повернути у солідарному порядку АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 29709,04 дол. США та судові витрати. Погашення заборгованості за кредитним договором не здійснено, рішення суду не виконано. Невиконання відповідачами грошового зобов?язання триває. Представник позивача зазначає, що за прострочення погашення суми боргу, що підлягає стягненню за рішенням суду, необхідно стягнути солідарно з відповідачів 3% річних у сумі 4368,45 дол. США, за період прострочення з 02.04.2017 року\~до 23.02.2022\~року. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 11.11.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25.11.2025 року заяву (клопотання) представника відповідача [PERSON] адвоката Шмата Руслана Петровича про здійснення переходу з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залишено без задоволення. Відповідачі у встановлений судом строк відзиви на позов не надали. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11249733000, за умовами якого, Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті доллар США, у сумі 31500,00 дол., що дорівнює еквіваленту 159075,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. При цьому, сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в договорі лише в разі надання Банком кредиту в іноземній валюті. Надання кредиту здійснюється у наступний термін: 09 листопада 2007 року. Умовами забезпечення кредиту, згідно з указаним договором, є наступні умови. Виконання зобов`язань Позичальника за цим договором забезпечується наступним чином, а саме: - з метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника Банком приймається: - застава нерухомості (земельної ділянки), а саме: земельна ділянка, загальною площею 0,10 га, кадастровий номер 1810136300:10:049:0008, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та є власністю [PERSON] , код за ДРФО [NUMBER] ; - застава нерухомості (будівлі/споруди/приміщення), а саме: житловий будинок, що складається з одного житлового будинку та надвірних будівель, загальною площею 541,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та є власністю [PERSON] , код за ДРФО [NUMBER] ; - порука, а саме: - порука [PERSON] , код за ДРФО [NUMBER] ; - порука [PERSON] , код за ДРФО [NUMBER] . Невід`ємною частиною вказаного вище договору є графік погашення кредиту, копія якого міститься у матеріалах справи, відповідно до якого, датою першого платежу за кредитом є 25.12.2007 року, а датою останнього 25.10.2014 року. Згідно з Додатковою угодою №1 до вищевказаного договору від 30.01.2009 року, було змінено кінцевий термін повернення кредиту за договором, а саме: Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі у термін, не пізніше 10.11.2024 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту, відповідно до умов договору. Також сторони дійшли згоди про перенесення строків виконання зобов`язань Позичальника зі сплати процентів за договором (при цьому, на вказане перенесення не розповсюджуються загальні правила черговості погашення зобов`язань, встановлені договором). Як вбачається з Додаткової угоди №3 до вищевказаного договору від 09.04.2009 року, сторони домовилися про перенесення строків виконання зобов`язань Позичальника зі сплати процентів за договором (при цьому, на вказане перенесення не розповсюджуються загальні правила черговості погашення зобов`язань, встановлені договором). Крім того, 09.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель) було укладено Договір поруки № 11249733000/п, відповідно до умов якого, Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] (Боржник) усіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 11249733000 від 09 листопада 2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником, у повному обсязі, як існуючих у теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому. У свою чергу, 30.01.2009 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено Додаткову угоду № 1 до вказаного вище договору поруки (згода забезпечувати змінене зобов`язання). Також 09.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель) було укладено Договір поруки № 11249733000/п1, відповідно до умов якого, Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за невиконання [PERSON] (Боржник) усіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 11249733000 від 09 листопада 2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником, у повному обсязі, як існуючих у теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому. У свою чергу, 30.01.2009 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено Додаткову угоду № 1 до вказаного вище договору поруки (згода забезпечувати змінене зобов`язання). 22.02.2010 року Богунським районним судом м. Житомира було ухвалено рішення у справі № 2-709/10 за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, згідно з яким, позов задоволено частково, зобов`язано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повернути в солідарному порядку Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором по кредиту в сумі 27750 дол. США, по відсоткам в сумі 1896,54 дол. США, по пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 8,65 дол. США, по пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 53,85 дол. США, а всього 29709,04 дол. США, а також стягнуто з відповідачів на користь позивача державне мито та витрати на інформаційно-технічний розгляд справи. Як вбачається з Інформації про виконавче провадження від 03.11.2025 року (номер виконавчого провадження 72604824), 23.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. було відкрито виконавче провадження за вказаним вище номером, з виконання виконавчого листа від 20.05.2010 року №2-709/10, виданого Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором по кредиту в сумі 27750 дол. США, по відсоткам в сумі 1896,54 дол. США, по пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 8,65 дол. США, по пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 53,85 дол. США, а всього 29709,04 дол. США (що станом на дату відкриття виконавчого провадження 23.08.2023 року, згідно офіційного курсу НБУ (36,5686 грн.) становить 1086418,00 грн.). Як вбачається з Інформації про виконавче провадження від 03.11.2025 року (номер виконавчого провадження 72604172), 23.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. було відкрито виконавче провадження за вказаним вище номером, з виконання виконавчого листа від 20.05.2010 року №2-709/10, виданого Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором по кредиту в сумі 27750 дол. США, по відсоткам в сумі 1896,54 дол. США, по пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 8,65 дол. США, по пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 53,85 дол. США, а всього 29709,04 дол. США (що станом на дату відкриття виконавчого провадження 23.08.2023 року, згідно офіційного курсу НБУ (36,5686 грн.) становить 1086418,00 грн.). Як вбачається з Інформації про виконавче провадження від 03.11.2025 року (номер виконавчого провадження 72605063), 23.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. було відкрито виконавче провадження за вказаним вище номером, з виконання виконавчого листа від 05.07.2023 року №2-709/10, виданого Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором по кредиту в сумі 27750 дол. США, по відсоткам в сумі 1896,54 дол. США, по пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 8,65 дол. США, по пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 53,85 дол. США, а всього 29709,04 дол. США (що станом на дату відкриття виконавчого провадження 23.08.2023 року, згідно офіційного курсу НБУ (36,5686 грн.) становить 1086418,00 грн.). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитом [PERSON] на 30.10.2025 року за кредитним договором №11249733001 від 30.01.2009 року, заборгованість за кредитом становить 27750,00 доларів США, та, згідно з довідкою-розрахунком заборгованості по процентам за користування кредитом [PERSON] на 30.10.2025 року за кредитним договором №11249733001 від 30.01.2009 року, загальний залишок заборгованості по процентам за користування кредитом становить 1881,23 доларів США. Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом, що не сплачено своєчасно [PERSON] на 30.10.2025 року за кредитним договором №11249733001 від 30.01.2009 року, загальний залишок заборгованості по процентам за користування кредитом, що не сплачено своєчасно за Договором, становить 15,31 доларів США. Згідно з Довідкою-розрахунком пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом на 30.10.2025 року, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом становить 352142,49 грн. Як вбачається з Довідки-розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом на 30.10.2025 року, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом становить 623440,16 грн. Всього сума заборгованості (кредит+проценти+пеня+комісія) становить 1245972 гривні 51 копійку, за курсом Національного банку України, станом на 30.10.2025 року. Згідно з розрахунком 3 % річних, за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року, від суми 29709,04 дол. США, що підлягають стягненню за рішенням Богунського районного суду м. Житомира по справі № 2-709/10 від 22.02.2010, 3 % річних становить 4368,45 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 30.10.2025 року, еквівалентно 183525 грн. 14 коп. За загальним правилом ст. ст.\~15,\~16\~ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Положеннями ч. ч. 1, 2\~ст. 4 ЦК України\~передбачено, що основу цивільного законодавства України становить\~Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є\~Цивільний кодекс України. Відповідно до ч. 1\~ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ч. 1\~ст.\~526\~ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями\~ч. 1 ст. 611 цього Кодексу\~передбачено,\~що у\~разі порушення\~зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: припинення\~зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; зміна\~умов зобов`язання; сплата\~неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною першою\~статті 612 цього Кодексу\~встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому, у\~ст. 625 ЦК України\~визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Отже з наведеного вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц. Згідно з ч. 1\~ст. 598 ЦК України,\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема,\~стаття 599 цього Кодексу\~передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Приписами\~статті 604 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). З аналізу вказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою\~статті 625 Цивільного кодексу України\~сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу (п 41. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18)). Як встановлено у вказаній справі та зазначено вище, 22.02.2010 року Богунським районним судом м. Житомира було ухвалено рішення у справі № 2-709/10 за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, згідно з яким, позов задоволено частково, зобов`язано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повернути в солідарному порядку Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором по кредиту в сумі 27750 дол. США, по відсоткам в сумі 1896,54 дол. США, по пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 8,65 дол. США, по пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 53,85 дол. США, а всього 29709,04 дол. США, а також стягнуто з відповідачів на користь позивача державне мито та витрати на інформаційно-технічний розгляд справи. Вказана обставина не підлягає доказуванню, з огляду на ч. 4\~ст.\~82\~ЦПК України, якою встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1\~ст.\~18\~ЦПК України,\~ судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ч. 4\~ст.\~263\~ЦПК України,\~ при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі\~статті 1050 ЦК України. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19), від 23.06.2020 року у справі № 536/1841/15-ц зроблено висновок, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). У частині другій статті\~625 ЦК України\~зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 19.06.2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19), від 23.10.2019 року у справі № 922/3013/18 (провадження № 12-116гс19), від 13.11.2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19)). Також суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц, в якій містяться висновки про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Як зазначено у позовній заяві, підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачами, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22.02.2010 року, ухвалене у справі № 2-709/10, відповідачами не виконано, а відтак позивач має право на отримання сум, передбачених\~ст. 625 ЦК України, у межах строку загальної позовної давності, з урахуванням строків дії карантину та воєнного стану в Україні, на які він продовжується. Слід зазначити й про те, що відповідачами не використано свого права на подання до суду відзиву на позовну заяву та документів, на яких він яких ґрунтується, з яких би вбачалася їх правова позиція, та, відповідно, не спростовано доводів позивача, на яких базується позовна заява. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 4368,45 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 30.10.2025 року, еквівалентно 183525 грн. 14 коп., за період прострочення з 02.04.2017 року до 23.02.2022 року, а відтак позов підлягає до задоволення. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Положеннями пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень передбачено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч. 1\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову у повному обсязі, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 3028,00 грн. судового збору.

Outcome: approved