Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернувся до суду із позовом з вимогами до відповідача про позбавлення його батьківських прав щодо їхньої спільного сина [PERSON] , [INFO]. В обґрунтування позовних вимог вказано, що дитина проживає разом з своєю матір`ю (позивачем) та її чоловіком за адресою: [ADDRESS] , перебуває на їх повному утриманні та виховується у стійкому сімейному середовищі, де батьки створили належні умови для фізичного і духовного розвитку дитини. Внаслідок того, що відповідач свідомо та умисно не підтримує жодного контакту з дитиною, остання не сприймає його як свого батька. В свою чергу, між чоловіком позивача - [PERSON] та дитиною існує міцний психологічний зв`язок та саме його дитина вважає своїм батьком. За таких обставин позбавлення відповідача батьківських прав відповідає якнайкращим інтересам дитини. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. Від третьої особи до суду надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно сина: Службою встановлено, що малолітня дитина [PERSON] ), [INFO] , є дитиною з особливими потребами, йому діагностовано затримку мовного розвитку, емоційно-вольову незрілість (Б.88). Відповідно до розпорядження Дарницької райдержадміністрації від 16.04.2025 № 265 [PERSON] надано дозвіл на зміну прізвища малолітній дитині [PERSON], [INFO] з « [PERSON] » на « [PERSON] » (прізвище вітчима). Малолітня дитина разом з матір`ю, проживають за адресою: [ADDRESS] . При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини встановлено, що для неї створені належні умови для проживання, відпочинку, навчання та розвитку Під час засідання комісії були присутні мати [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , який повідомив, що хоче мати по-батькові « [PERSON] ». [PERSON] під час засідання комісії, повідомила про те, що [PERSON] не бере участі у вихованні, лікуванні та матеріальному забезпеченні їх сина. Незважаючи на те, що [PERSON] було належним чином повідомлено про засідання комісії, останній на засідання комісії не з`явився. Беручи до уваги вищезазначене, рекомендації комісії (протокол від 28.08.2025 № 15), можна зробити висновок, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я. Окрім цього, позивач подала до суду заяву про зміну предмету позову, в якій зазначила, що згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану 09 червня 2025 року до актового запису 01 від 17 січня 2017 року стосовно [PERSON] на підставі заяви про зміну прізвища малолітньої дитини № 171/33.2-63 від 29 квітня 2025 року внесено зміни, а саме: прізвище дитини « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », а тому позивач просила викласти предмет позову (прохальну) частину в наступній редакції: позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . II. Процесуальні дії та рішення суду. 09 червня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 12 червня 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 24 червня 2025 року судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру з інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи. 27 червня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 10 вересня 2025 року на адресу суду від Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації як представника органу опіки та піклування надійшов висновок Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 101-8089 від 08 вересня 2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 15 вересня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті. 07 жовтня 2025 року до суду надійшла заява позивача про зміну предмету позову. У судове засідання сторони, представник третьої особи не з`явилися. Позивач направила до суду заяву про проведення розгляду у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. III. Фактичні обставини справи. 05 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Перебуваючи у шлюбі, у позивача та відповідача народилася спільна дитина: син - [PERSON] , [INFO] . 27 листопада 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/53157/19-ц. Фактично після припинення сімейних відносин, дитина залишилась проживати із Позивачем. За результатами комплексної психолого-педагогічної оцінки розвитку особи 03.05.2023 року винесено висновок з рекомендаціями з урахуванням інтересів дитини, її віку та діагнозу (загальне недорозвинення мовлення II рівня): забезпечити емоційний комфорт, безпеку та передбачуваність життя, з метою уникнення психотравмуючих факторів. Окрім цього, згідно вказаного висновку [PERSON], [INFO] , є дитиною з особливими потребами, йому діагностовано затримку мовного розвитку, емоційно-вольову незрілість та функціональні труднощі помірного ступеня розвитку - класифікатор розладу психіки та поведінки - F88. У висновку про повторну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи, проведеного 14.05.2025 року встановлено загальне недорозвинення мовлення ІІ-ІІІ рівня, що виражається у повільному темпі розуміння та опанування інформації, а також поведінкові особливості та проблеми з комунікацією, що проявляються, зокрема, у спалахах роздратування і швидкому виснаженні під час комунікації. Дитині підтверджено функціональні труднощі помірного ступеня прояву та необхідність корекції розвитку психофізичних функцій, зокрема, адаптації освітньої програми з урахуванням особливостей хлопчика. З 01 вересня 2023 року дитина навчається у спеціалізованій школі І-ІІ ступенів № 12 м. Києва за програмою для дітей з тяжким порушенням мовлення. Так, згідно характеристики на учня 2А класу спеціальної школи І-ІІ ступенів № 12 м. Києва [PERSON] , [INFO] , що надана класним керівником та заступником директора НВР, у [PERSON] ЗНМ II рівня, загальна і дрібна моторика слабо розвинені, постава порушена, гомілки вальгусні, деформація стоп. До школи хлопчик добре підготовлений, але спостерігалися значні труднощі у спілкуванні з однолітками. Вихованням дитини займається мама та вітчим. Біологічного батька [PERSON] в навчальному закладі не було жодного разу за весь період. Окрім того, між [PERSON] та [PERSON] 28.08.2019 було укладено та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маріновою Л.С. договір № 1099 (зареєстровано у реєстрі за № 2504) про сплату аліментів на дитину, виховання дитини та визначення місця проживання дитини, відповідно до якого, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею чотирнадцятирічного віку буде проживати з [PERSON] за місцем її проживання, після досягнення малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , чотирнадцятирічного віку місце його проживання буде визначатися за спільною згодою [PERSON] та [PERSON] та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] зобов`язується не перешкоджати [PERSON] у побаченні з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] , крім того, [PERSON] та [PERSON] зобов`язуються не перешкоджати одному у виїзді з малолітньою дитиною [PERSON] [INFO] , за кордон та зобов`язуються надавати один одному відповідні дозволи (заяви); [PERSON] зобов`язаний щомісяця сплачувати на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в національній валюті України - гривні у твердій грошовій формі у розмірі 2500, 00 грн, а також сплачувати (нести) додаткові витрати. Вказана сума підлягає індексації та перерахунку відповідно до законодавства України. Аліменти повинні бути сплачені [PERSON] не пізніше кожного (третього) числа поточного місяця за який сплачуються аліменти. Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. 28 вересня 2022 року вчинено виконавчий про стягнення з [PERSON] [INFO] , грошей в сумі 17 500 грн., які повинні бути сплачені (перераховані) на підставі договору між батьками про сплату аліментів на дитину, виховання дитини та визначення місця проживання дитини. Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В.02 жовтня 2024 вчинено виконавчий про стягнення з [PERSON] [INFO] , грошей в сумі 77 500 грн., які повинні бути сплачені (перераховані) на підставі договору між батьками про сплату аліментів на дитину, виховання дитини та визначення місця проживання дитини. Відповідно до розпорядження райдержадміністрації від 16.04.2025 № 265 [PERSON] надано дозвіл на зміну прізвища малолітній дитині [PERSON], [INFO] з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, вбачається про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно сина: Службою встановлено, що малолітня дитина [PERSON] ), [INFO] . Так, з висновку вбачається, що питання щодо надання органом опіки та піклування до суду висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації 28.08.2025. Під час засідання комісії були присутні мати [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , який повідомив, що хоче мати по-батькові « [PERSON] ». [PERSON] під час засідання комісії, повідомила про те, що [PERSON] не бере участі у вихованні, лікуванні та матеріальному забезпеченні їх сина. Незважаючи на те, що [PERSON] було належним чином повідомлено про засідання комісії, останній на засідання комісії не з`явився. Беручи до уваги вищезазначене, рекомендації комісії (протокол від 28.08.2025 № 15), було зроблено висновок, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Згідно з статтею 32 Основного Закону України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до частини першої статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». У рішенні по справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей. Отже, суд встановив, що відповідач жодним чином не бере участі у вихованні своєї дитини [PERSON] , не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не піклується про стан його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не створює належні умови для розвитку його здібностей, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться особистим життям сина та його справами в школі та відповідно успішністю, не проявляє до нього увагу, що в цілому підтверджує ухилення відповідачем від виконання свого батьківського обов`язку по вихованню дитини. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню, утриманню сина, не бере участі у його житті, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат. За приписами статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 211, 20 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved