Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 травня 2012 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 196. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно, шлюбні відносини з відповідачем припинені тому, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та шлюб. Також, наразі припинено ведення спільного господарства, сумісне проживання та вважає, що примирення між ним і відповідачем неможливе. За цих підстав позивач просить шлюб між ним і відповідачем розірвати. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 23.09.2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягали та не заперечували щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, відзиву на позов не надала. При таких обставинах, судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У зв`язку з неприбуттям в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено на підставі свідоцтва про шлюб, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.05.2012 року, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 196. Позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27.11.2012, актовий запис № 1283. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя. Право на припинення шлюбних відносин передбачено ст.56 СК України. Згідно із ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у Пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Із досліджених матеріалів справи встановлено, що шлюбні відносини припинені, позивач не бажає надалі перебувати у шлюбі з відповідачем та в своєму позові наполягає на розірванні шлюбу. А тому суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved