Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивований тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Вказуючи, що діти проживають разом з нею, та знаходяться на її утриманні, домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів досягнути не вдалося, а відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, отримує постійний дохід, то просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на дітей в розмірі по 4000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з`явилася, подала клопотання в якому позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень ч.8 ст.128\~ЦПК\~України був належним чином повідомлений, що підтверджується довідкою Укрпошти про причини/досилання поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст.280 ЦПК). Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1ст.184 СК України). За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст.184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-13). Діти проживають разом із позивачем. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час розгляду справи встановлено, що сторони проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст.ст. 180, 182 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, отримує постійний дохід, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження наявності інших, передбачених ст. 182 СК України, обставин, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів, сторони суду не надали. З огляду на вказане та виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, враховуючи, що встановлений державою розмір прожиткового мінімуму на дитину від шести до вісімнадцяти років на час розгляду цієї справи становить 3196 грн., суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати з відповідача аліменти на дитину в розмірі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, що відповідає вимогам ст.182, 184, 191 СК України. Суд вважає, що такий розмір аліментів на дитину відповідатиме критеріям необхідності й достатності, оскільки становитиме більше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 4000 грн. щомісячно на кожну дитину, що перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (3196 грн). Проте, відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України аліменти у розмірі прожиткового мінімуму можуть бути присуджені судом виключно у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, у зв`язку з чим суд вважає, що в цій справі відсутні об`єктивні підстави для того, щоб стягувати з відповідача аліменти у розмірі, в якому просить позивач, оскільки жодних доказів про заробіток (дохід) відповідача або про витрати, що перевищують заробіток (дохід) відповідача, сторони суду не надали. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, то відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.141\~ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (75 %) з відповідача в дохід держави слід стягнути 908,40 грн судового збору (1211,20 грн / 100 % * 75 % = 908,40 грн). На підставі викладеного, ст. 180-182, 184, 191 СК України та

Outcome: partial