Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1.1 Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 06.02.2024 між ТОВ «ФК "КРЕДІПЛЮС" (первісний кредитор) та відповідачем укладено кредитний договір № 130405 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 12000грн. в наступному порядку: у розмірі 9000 грн. на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 3000 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Відповідно до п 2.6 індивідуальної частини загальний строк кредитування за цим Договором складає 84 днів з 06.02.2024 р. по 30.04.2024. Пунктом 2.3 Договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 300 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Всупереч умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі - 17784,96 грн., яка складається з наступного: 12000грн. - заборгованість по кредиту; 5283,96 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. 501грн. - комісія за кредитним договором. 12.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та позивач уклали договір факторингу № 12072024 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 130405 від 06.02.2024. Оскільки в ході передачі прав вимоги за факторинговим договором, право вимоги до боржників перейшло до позивача, що свідчить і про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 17784,96 грн., яку просить стягнути, а також судові витрати по справі. 1.2 Відповідач правом на подання відзиву у встановлений законом строк не скористався. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 02.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження та ухвалено розглядати справи без повідомлення (виклику) сторін 16.06.2025 ухвалено перейти до розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «Адресат відсутні за вказаною адресою ». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 06.02.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" (первісний кредитор) та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 130405 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 12000грн. в наступному порядку: у розмірі 9000 грн. на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 3000 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Відповідно до п 2.6 індивідуальної частини загальний строк кредитування за цим Договором складає 84 днів з 06.02.2024 р. по 30.04.2024 р. Пунктом 2.3 Договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 300 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 гривню, стандартний тариф комісії - 100 грн.(а.с.47-50). Сторонами погоджено «Графік платежів», що є невід`ємною частиною Договору, відповідно до якого встановлюється кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, визначається загальна вартість кредиту та реальна річна процентна ставка.(а.с.50 зворот). Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «ФК "КРЕДІПЛЮС" вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також до матеріалів справи надано Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. (а.с.54-55). 06.02.2024 [PERSON] отримав кредитні кошти від ТОВ «ФК "КРЕДІПЛЮС" шляхом переказу на платіжну картку № [NUMBER] . Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується Довідкою №10 від 11.11.2024 (а.с.16). Належність банківської картки № [NUMBER] [PERSON] , зарахування грошових коштів на дану платіжну картку у розмірі 9000 грн. 06.02.2024 підтверджується інформаційною довідкою АТ «А-Банк» від 11.11.2025, випискою коштів по рахунку та платіжною інструкцією №759453606642.128 (а.с.103-115). Відповідно до наданого первісним кредитором картки обліку виконання Договору №130405 у [PERSON] наявна заборгованість в сумі 17784,96 грн., яка складається з наступного: 12000грн. - заборгованість по кредиту; 5283,96 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 501грн. - комісія за кредитним договором.(а.с.22). 12.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу № 12072024 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 25-28). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі Реєстру боржників від 12.07.2024 підтверджує факт переходу від ТОВ «ФК «Кредіплюс» до ТОВ ФК«ЕЙС» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.30). За відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 12072024 ТОВ ФК«ЕЙС» сплатило кошти у розмірі 414716,21грн., що підтверджується платіжною інструкцією №3103 від 12.07.2024. (а.с.31). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №12072024 від 12.07.2024, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17784,96 грн., з якої: 12000грн. - заборгованість по кредиту; 5283,96 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 501грн. - комісія за кредитним договором(а.с.29). Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 130405 від 06.02.2024 наданого позивачем вбачається, що станом на 04.03.2025 заборгованість [PERSON] перед позивачем не погашена та складає 17784,96 грн. З даного розрахунку вбачається, що після відступлення права вимоги ТОВ ФК «ЕЙС» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань (а.с.24). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що між первісним кредитором ТОВ «ФК«Кредіплюс» правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 06.02.2024 Договору про споживчий кредит №130405. Згідно вказаного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 12000 грн. строком на 84 дні, дата повернення кредиту 30.04.2024. [PERSON] будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Суми, які підлягають стягненню (основний борг, нараховані відсотки та комісія) повністю відповідають умовам Договору та строку його дії. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті і правонаступник первісного кредитора вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Отже, в підсумку суд позов задовольняє. 5.2 Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що понесені ТОВ ФК «Ейс» витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025; Додатковою угодою №9 до Договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025; Актом прийому передачі наданих послуг від 04.02.2025 , довіреністю та свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю адвоката Тараненко А.І.(а.с.32-37). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, за відсутності заперечень з боку відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. підлягають стягненню з відповідача. 5.3 Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 2422,40 грн. (а.с.44).

Outcome: approved