Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вона послалась на те, що 27.08.2019 Малиновським районним судом м. Одеси, справа № 521/13694/19 виданий судовий наказ, яким з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 849,50 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття [INFO] . Позивач стверджувала, що на час звернення із позовом такий розмір аліментів не відповідає мінімальному розміру, встановленому законом, є не актуальним та не достатнім для утримання доньки. Враховуючи викладене, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі від його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримала. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався. Враховуючи викладене спір вирішений судом на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав : Сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 27.08.2019 Малиновським районним судом м.Одеси виданий судовий наказ, справа №521/13694/19, яким з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі 849,50 грн. щомісячно. На час вирішення спору дитина не досягла повноліття. За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України несуть батьки або особи, які їх замінюють. Стаття 180 СК України покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов`язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні або чи розірвано їх шлюб. Обов`язок по утриманню зберігається і тоді, коли дитина народилась у шлюбі, який пізніше було визнано недійсним, а також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК). У випадку невиконання батьками від обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 164 КК України. Визнання батьків або одного із них недієздатними не припиняє їх обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. У такому випадку аліменти стягуються з їхньої пенсії або іншого доходу на загальних підставах. Обов`язок утримувати дитину не залежить від віку батьків. Основною метою аліментів є гарантування необхідних коштів на харчування, одяг та інші побутові потреби для дитини до повноліття (або до 23 років, якщо особа навчається). Аліментами забезпечується захист прав дітей на належний рівень життя незалежно від того, чи проживають вони з обома батьками. В порядку ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи положення статті 181 СК України розмір аліментів, визначений судовим наказом, не вважається незмінним. Право вимагати заміни розміру аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. ст. 182-184 СК України не може обмежуватися разовим її здійсненням. При вирішенні спору про зміну розміру аліментів суд враховує не тільки вимоги, визначені ст.192 СК України, а й інші обставини, які відповідають реаліям життя, зокрема, Закон України «Про прожитковий мінімум», Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», якими визначений прожитковий мінімум працездатних осіб як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За Законом України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За вимогам статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судами враховуються: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Жодних доказів на підтвердження таких обставин сторонами в процесі розгляду справи не надано. Так, при вирішенні спору суд враховує вимоги ППВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, а саме: обов`язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя виходячи із мінімального прожиткового мінімуму, працездатний вік кожного із батьків, розмір середньої заробітної плати в м.Одесі на час ухвалення рішення, вік дитини та дискреційні повноваження суду. Середня заробітна плата по місту за даними Міністерства Фінансів України, Work.ua Robota.ua на час вирішення спору 25 000 грн. Дискреційні повноваження суду це право суду вільно обирати між кількома юридично допустимими варіантами рішень, діючи в межах закону, принципів верховенства права та моралі, з урахуванням конкретних обставин справи, щоб досягти справедливого результату; це свобода вибору, яка дозволяє суду формувати практику та вдосконалювати правосуддя. Ці повноваження надають судді можливість вирішувати, діяти чи не діяти, обирати тип і обсяг процесуальних дій, а Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) визнає їх важливими, підкреслюючи, що вони повинні відповідати верховенству права. За практикою Європейського суду з прав людини між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, яка передбачає, що інтереси дитини за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, параграф 54, ЄСПЛ, від 7.12.2006 року). Так, виходячи з обов`язку батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя в межах розмірів, встановлених законом за принципом розумності та справедливості суд вважає можливим стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі від його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір є мінімально необхідним для забезпечення першочергових фізіологічних, емоційно-психологічних потреб дітей в умовах реального життя в державі, ціноутворенні, тощо. Аліменти у новому розмірі відповідно до ППВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем узгоджується із статтею 5 ЦПК України є ефективними, таким, що відповідає його змісту та системі права. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору по заявлених позовних вимогах. Так, судовий збір підлягає присудженню з відповідача в порядку статті 141 ЦПК України в дохід держави.

Outcome: approved