Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача): Представник позивача Альховська Ірина Богданівна звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором 501126620 у розмірі 79 332,66 грн.; стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.03.2019 року [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501126620. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 79 332,66 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх повністю, не заперечує щодо проведення судового засідання за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення суду. Позиція відповідача: відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи на 06.11.2025 та 11.12.2025, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися на адресу суду 14.10.2025 - згідно з довідкою Укрпошти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», та 21.11.2025 з відміткою Укрпошти «адресат відсутній». Крім того, про призначення судового засідання на 11.12.2025 відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судове засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді від 23.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. З копії оферти на укладення угоди про надання кредиту №501126620, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 27.03.2019 вбачається, що [PERSON] запропонував АТ «Альфа Банк» укласти угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між [PERSON] та Банком /а.с.9/. З копії анкети-заяви від 27.03.2019 вбачається, що [PERSON] , підписавши анкету-заяву, підтвердив акцепт публічної пропозиції та укладення договору між ним та АТ «Альфа-Банк» на умовах викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці Банку /а.с.10/. З копії паспорта споживчого кредиту вбачається, що такий підписаний [PERSON] , сума/ліміт кредиту становить 61864,91 грн., строк кредитування 48 місяців з можливістю пролангації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору, процентна ставка 33,00% річних (фіксована), максимальна сума кредиту 200 000,00 грн. /а.с.11-12/. З копії вимоги про усунення порушень вбачається, що АТ «Сенс банк» зверталося до [PERSON] з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором №501126620 від 27.03.2019 /а.с.28/. З копії опису вкладення Укрпошти вбачається, що 11.04.2025 АТ «Сенс Банк» було надіслано вимогу про усунення порушень [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.29/. Випискою по особовому рахунку відповідача [PERSON] , за період з 27.03.2019 по 29.06.2023підтверджується рух коштів по його картковому рахунку, в тому числі отримання та використання кредитних коштів відповідачем. З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором №501126620 від 27.03.2019, станом на 18.07.2025 складає 79 332,66 грн. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. В судовому засіданні встановлено, що 27.03.2019 між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» була підписана оферта на укладення угоди про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №501126620, анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», паспорт споживчого кредиту та Заява (Акцепт) про прийняття пропозиції укласти договір страхування, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит, максимальна сума якого складає 200 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом 33,00% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до оферти [PERSON] запропонував АТ «Альфа Банк» укласти з ним Угоду про надання кредиту, обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії №501126620, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк». Оферта містить умови надання Кредитної лінії: максимальна сума Кредиту (Кредитної лінії) складає 200 000,00 грн.; процентна ставка за користування Кредитною лінією 33,00% річних, тип ставки - фіксована; та умови сплати платежів, визначених Угодою/Договором. Крім того, за поданою позивачем Випискою по рахунку з кредитною карткою за період з 27.03.2019 по 29.06.2023 підтверджується отримання кредитних коштів відповідачем та наявність заборгованості за кредитним договором. Отже, надавши суму кредиту відповідачу, позивач виконав умови укладеного кредитного договору №501126620 від 27.03.2019, однак [PERSON] всупереч умовам такого свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 18.07.2025 заборгованість відповідача перед банком становить 79 332,66 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Слід зазначити, що відповідач жодного доказу на спростування складеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором не надав. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із вимогою про усунення порушень для виконання останнім договірних зобов`язань, яку відповідно до опису вкладень Укрпошти направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією, однак на вказану вимогу останній не відреагував, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду позовом про стягнення заборгованості. Таким чином судом встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком в розмірі 79 332,66 грн., яка позивачем доведена повністю, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором №501126620 від 27.03.2019 у загальному розмірі 79 332,66 грн. Судові витрати. Згідно зі ст.141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір. На підставі наведеного, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який підтверджено меморіальним ордером №910572 від 22.08.2025.

Outcome: approved