Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

У травні 2021 року до Чуднівського районного суду Житомирської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 26.11.1999 по 20.11.2020 вона з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого народилося двоє дітей, а саме: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з позивачкою. Під час шлюбу за їх спільні з відповідачем кошти та за кошти її батьків (близько 4 000 грн) придбано майно, що є спільною сумісною власністю, а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який в подальшому повністю обладнали батьки позивачки; телевізор марки «Royal-Lux TV-5599»; телевізор марки «Samsung»; цифровий супутниковий приймач; холодильник марки «Atlant» та мотоблок марки «Заря» з причепом, днз [NUMBER] , вартістю 15 000 грн. Так як позивачка з відповідачем не можуть домовитись про порядок поділу зазначеного майна в добровільному порядку, змушена звертатися до суду про його поділ. Оскільки житловий будинок було придбано, у тому числі, за кошти її батьків та останні обладнали майно, зокрема опаленням та газопостачанням, допомогли з матеріалами для будівництва, а також враховуючи те, що з нею залишається проживати неповнолітній син, вважає, що є підставою для відступлення від засад рівності часток позивача і відповідача у праві власності на спільне майно та просить суд визнати за нею право власності на телевізор марки «Royal-Lux TV-5599»; телевізор марки «Samsung»; цифровий супутниковий приймач; холодильник марки «Atlant» та 2/3 частини житлового будинку, а за відповідачам, відповідно, право власності на мотоблок марки «Заря» з причепом, днз [NUMBER] , та 1/3 частину житлового будинку. Ухвалою суду від 14.05.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 15.06.2021. Судовий розгляд у справі 15.06.2021 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті в кримінальному провадженні. Судовий розгляд у справі 13.07.2021 не відбувся у зв`язку з неявкою сторін. Судовий розгляд у справі 22.09.2021 не відбувся у в`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті в цивільній справі. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2025 головуючим у справі визначено суддю Білеру І.В. Ухвалою судді від 02.10.2025 цивільну справу прийнято до провадження судді та призначено судовий розгляд на 11.11.2025. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи відкладено на 10.12.2025. У судове засідання 10.12.2025 з`явилась позивачка, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково повідомила, що на даний час у спірному житловому будинку ніхто не проживає, відповідач замкнув його на замок та не дає можливості їй з дитиною там знаходитись. Сам проживає за іншою адресою з новою дружиною. Відповідач повторно до суду не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, в тому числі шляхом надіслання смс-повідомлень за номером мобільного телефону відповідача, які останній отримав. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, позивач не заперечували проти розгляду справи у відсутності відповідача, суд проводить судове засідання за відсутності належним чином повідомленого учасника процесу. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] (відповідачем) та [PERSON] (позивачкою) 26.12.1999 укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №33, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 26.12.1999 Виконкомом Іванопільської селищної ради Чуднівського району Житомирської області. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.06.2000 Виконкомом Іванопільської селищної ради Чуднівського району Житомирської області, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка з 16.05.2019 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою Краснопільської сільської ради Житомирської області №470 від 02.04.2021. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.12.2011 Виконкомом Іванопільської селищної ради Чуднівського району Житомирської області, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою Краснопільської сільської ради Житомирської області №480 від 06.04.2021. Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 20.11.2020 у справі №294/884/20 задоволено позов [PERSON] , розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26.12.1999 Виконкомом Іванопільської селищної ради Чуднівського району Житомирської області. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2020 (ВП №63233757) державним виконавцем Чуднівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Хмельницький) відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №294/885/20, виданого 25.08.2020 Чуднівським районним судом Житомирської області, яким стягнуто з відповідача на користь\~\~позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 07.07.2020 і до досягнення дитиною\~повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до договору купівлі продажу від 18.11.2005 за №3518, укладеного між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Журбей К.В., відповідачем придбано житловий будинок по [ADDRESS] загальною площею 77 кв.м., житловою площею 55 кв.м. (А-1), до якого належать надвірні та погосподарські споруди: сарай (Б-1), погріб (В-1), сарай (Г-1) та вбиральня (Д-1), загальна вартість якого склала 22 666 грн, 2 000 грн з яких покупець сплатив повністю до підписання договору. Право власності на житловий будинок зареєстровано КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» 28.03.2012 за [PERSON] , реєстраційний номер 6603545. Довідкою КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 2252 від 03.12.2020 засвідчено помилку загальної площі будинку під час формування Витягу для оформлення договору купівлі продажу від 18.11.2005, а саме: загальна площа будинку становить 78,7 кв.м., житлова 54,3 кв.м. Відповідно до звіту про оцінку житлового будинку площею 78,7 кв.м. по [ADDRESS] , станом на 09.02.2021 вартість нерухомого майна становить 145 720 грн. Позивачем долучено до справи також гарантійний талон на телевізор марки «Royal-Lux TV-5599» №20030106404 (дата продажу не вказана), гарантію на телевізор марки «Samsung», відповідно до якої техніку придбано 06.06.2011, інструкцію з обслуговування холодильника марки «Atlant», на якій відображено дату ручкою 13.01.2012, інструкцію з експлуатації мотоблоку марки «Заря». Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю позивачки, спірний житловий будинок придбала за власні кошти, встановила у ньому опалення, допомагала іншими будівельними матеріалами. Мотоблок подружжя придбавало за кредитні кошти. Спільне життя між подружжям не складалось відразу, вони постійно сварились. Як справедливий батько відповідач мав би залишити майно своїм дітям, натомість забрав усі спільні кошти та ще й будинок. Після розлучення відповідач відразу одружився з іншою жінкою. За змістом статтей 12, 13, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Частинами 1, 2 ст.\~70\~СК України встановлено,\~що у\~разі поділу\~майна,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором.\~При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Як вбачається з сукупності наданих позивачкою доказів, спірний житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 78,7 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м., вартість якого станом на 09.02.2021 склала 145 720 грн., набутий сторонами під час перебування у шлюбі, а тому зазначене майно, виходячи з приписів статті 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя. Не спростованим сторонами є той факт, що спірний житловий будинок є неподільним майном, а отже не може бути поділений в натурі зі збереженням функціонального призначення. При цьому, суд зважає також на відсутність згоди відповідача чи позивача на присудження йому грошової компенсації в розмірі вартості його частки у праві власності на житловий будинок, а тому, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 71 СК України, не вбачає правових підстав для присудження одній зі сторін грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на це майно, вважаючи за можливе визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у їх спільній частковій власності. Спільною сумісною власність подружжя суд також вважає телевізор марки «Royal-Lux TV-5599», телевізор марки «Samsung», цифровий супутниковий приймач, холодильник марки «Atlant» та мотоблок марки «Заря» з причепом, днз [NUMBER] , оскільки даний факт сторонами не заперечено та не спростовано. Таким чином, враховуючи фактичні обставини цієї справи та надані суду докази, оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток у спільній сумісній власності на спірний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , які мають бути визначені кожному з них, суд дійшов висновку, що частки майна дружини та чоловіка є рівними. При цьому, суд не вбачає підстав для відступлення від принципу рівності часток сторін при поділі житлового будинку, оскільки позивачкою не доведено існування обставин, які б могли бути підставою для такого відступу, а проживання дитини з позивачкою само по собі не може бути підставою для відступу від рівності часток, адже в такому випадку слід довести, що розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного чи іншого розвитку дитини. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.12.2019 у справі № 297/2837/17. Не бере суд до уваги і показання свідка [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, щодо придбання спірного житлового будинку за власні кошти, оскільки без наявності інших доказів самі по собі показання свідка не є належним способом доказування факту сплати коштів в рахунок оплати за придбане майно, якими могли б слугувати належні та допустимі письмові докази про передачу коштів (чеки, квитанції, розписки) в рахунок оплати за придбання житлового будинку. Будь-яких застережень у тексті самого договору купівлі продажу нерухомого майна від 18.11.2005 за №3518 про те, що саме свідок вносила кошти за нього, як і належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження такого факту сторонами не надано та судом їх не здобуто. Зважаючи на викладене, вимоги позивачки про визнання за нею права власності на 2/3 частини житлового будинку суд визнає необґрунтованими, а тому приходить до висновку про часткове задоволення позову у цій частині з поділом майна, виходячи з правил рівності часток в ідеальних долях без виділення майна у натурі, визнавши за кожним із сторін право особистої приватної власності на 1/2 частину спірного будинку (за кожним). При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 19.02.2020 у справі № 615/1364/16-ц, провадження № 61-6575св19, від 17.08.2022 у справі № 522/8676/20, провадження № 61-1714св22, та від 17.01.2024 у справі № 522/17831/20, провадження № 61-7951св23, відповідно до якої при вирішенні судом спору про поділ майна подружжя, при обранні варіанту поділу, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу. При вирішенні спору про поділ рухомого майна, а саме: телевізора марки «Royal-Lux TV-5599»; телевізора марки «Samsung»; цифрового супутникового приймача; холодильника марки «Atlant» та мотоблока марки «Заря» з причепом, днз [NUMBER] , суд зважає на те, що у даній категорії справ варіант поділу, визначений судом, повинен враховувати інтереси обох сторін, інтереси малолітньої дитини і фактичний порядок користування майном, що склався між сторонами. При цьому судом враховується правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 761/18817/17 (провадження № 61-6447св21), відповідно до якої проведення поділу майна подружжя шляхом визначення кожній із сторін ідеальних часток в об`єктах остаточно не вирішить спір між сторонами з огляду на стосунки, які склалися між ними, і неможливість одночасно користуватись об`єктами спільної власності. Таким чином, враховуючи відсутність будь яких доказів на підтвердження вартості рухомого майна, яке підлягає поділу, а також зважаючи на заявлений варіант поділу позивачкою, з урахуванням відсутності будь яких письмових заперечень з цього приводу відповідача, який до суду не з`явився, однак був обізнаний про розгляд справи, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] у цій частині та визнати за нею право власності на телевізор марки «Royal-Lux TV-5599», телевізор марки «Samsung», цифровий супутниковий приймач та холодильник марки «Atlant», визнавши право власності за відповідачем [PERSON] на мотоблок марки «Заря» з причепом, днз [NUMBER] . Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає таке. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.\~134\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що позивач за подання позову сплатила судовий збір у розмірі 971 грн 50 коп, а також часткове задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивачки судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 728 грн 62 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial