Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У липні 2025 року ТОВ «Кошельок» звернулося до Богунського районного суду м. Житомира із вказаною позовною заявою, в якому його представник просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2442513472-621201 від 19.02.2022 в розмірі 17 275,00 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, а також, вказує, що ТОВ «Кошельок» не заперечує проти заочного розгляду справи за відсутності представника позивача (а. с. 1-6). В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 19.02.2022 між ТОВ «Кошельок» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено електронний кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику на 19 діб до 09.03.2022 надано кредит в розмірі 5000,00 грн зі сплатою процентів. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, від сплати якої останній ухиляється, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із позовом про стягнення боргу в примусовому порядку. Одночасно із позовною заявою представник позивача подав суду клопотання про витребування в АТ «ПУМБ» доказів, що становлять банківську таємницю (а. с. 20-21). Ухвалою судді від 31.07.2025 прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ «Кошельок», відкрито провадження у цивільній справі з розглядом її за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, а також, вирішено питання щодо витребування в АТ «ПУМБ» відомостей щодо випуску банківської картки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та виписки про рух коштів за період з 18.02.2022 по 07.06.2022 по рахунку, який був відкритий для обслуговування цієї картки (а. с. 46-47). 18.08.2025 на виконання вимог зазначеної ухвали від АТ «ПУМБ» до суду надійшли витребувані відомості. 17.12.2025 сторони в судове засідання не з`явилися. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнає в частині стягнення боргу та заперечує проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, на підставі наявних матеріалів справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 19.02.2022 [PERSON] електронним підписом 4866 - одноразовим ідентифікатором підписав з ТОВ «Кошельок» електронний договір № 2442513472-621201 про надання коштів у позику, паспорт споживчого кредиту та графік розрахунків (а. с. 10-17). ТОВ «Кошельок» зобов`язалося на 19 днів (далі - Лояльний період) надати [PERSON] кредит у сумі 5000,00 гривень на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах, визначених договором. Тип кредиту - споживчий кредит. Кредит надається шляхом безготівкового перерахування суми кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (п. 1.1.-1.3., 2.1., 2.5. Договору). У відповідності до п. 1.4.2. - 1.4.3.1. договору, проценти за користування кредитом 2375,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», сукупна вартість кредиту для позичальника (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору, за умови дотримання позичальником графіку розрахунків, становить 7375,00 грн, що включає в себе проценти за користування кредитом 2375,00 грн (п. 3.4 Договору). Крім того, згідно п. 3.5 договору, сторони узгодили, що погоджуються у випадку користування кредитом з боку позичальника більше за визначений Лояльним періодом, то зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 3.4 договору процентна ставка менша ніж 2 відсотки від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п. 3.4 договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 2,2 відсотків за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту. У п. 3.6.-3.8. договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Лояльного Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні 212 ст. ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на умовах, що зобов`язання повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду. З наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 (вісімсот три) процента річних, що становить 2.2 проценти в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Договір № 2442513472-621201 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 19.02.2022 підписаний [PERSON] за допомогою електронного цифрового підпису за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Кошельок», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Таким чином, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. До матеріалів позовної заяви додано відповідь на лист про підтвердження операції керуючого ЦВ ПАТ «МТБ БАНК» у м. Києві від 25.06.2025 № 06/642-06/121 з якої встановлено, що через систему xPAY була успішно проведена операція: дата та час платежу: 19.02.2022 12:00:25, сума платежу - 5 000,00 грн, ІD транзакції - 55954901, номер картки - [NUMBER] , ІD кредита - 70810, ІD заявки на кредит 621201 (а. с. 22). Згідно повідомлення «XPAY Group LLC»: 19.02.2022 через платіжну систему XPAY Group LLC було проведено успішне зарахування на карту клієнта: дата проведення операції: 19.02.2022 12:00:29, сума операції - 5 000,00 грн, номер картки [NUMBER] , ІD транзакції - 55954901, опис замовлення - Видача кредитних коштів, Договор займа № 2442513472-621201 (а. с. 23). Листом АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.5/10688БТ від 14.08.2025 підтверджено, що в банку на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) була випущена банківська платіжна картка (БПК) [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] у гривні. Крім того, факт перерахування грошових коштів у розмірі 5 000,00 грн на платіжну картку, яка належить відповідачу підтверджується, зокрема випискою по рахунку № [NUMBER] у гривні за період з 18.02.2022 по 07.06.2022. Отже, судом встановлено, що ТОВ «Кошельок» здійснило перерахування коштів [PERSON] шляхом перерахування обумовленої суми грошових коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , чим виконало свої зобов`язання за договором № 2442513472-621201 від 19.02.2022. Відповідно до наданого позивачем детального розрахунку заборгованості, який відповідає узгодженим сторонами умовам та вимогам закону, заборгованість відповідача перед кредитором становить 17 275,00 грн, що складається з 5000,00 грн виданий кредит, 2375,00 відсотки в межах Лояльного періоду, 9900,00 грн відсотки за продовжений строк на 90 днів (10.03.2022-07.06.2022) користування позикою (а. с. 18-19). Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог. Суд також вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на корись позивача сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved