Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

Представник позивача адвокат Пограничний А.М. звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про виділення в натурі [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частин із земельних ділянок кадастровий номер 0522683000:02:001:0169, площею 2,3079 га та кадастровий номер 0522683000:02:002:0543, площею 2,3237 га, які розташовані на території Карпівської сільської ради, які згодом уточнив. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/3 частин у спільній частковій власності на земельну ділянку кадастровий номер 0522683000:02:001:0169, площею 2,3079 га та на земельні ділянку кадастровий номер 0522683000:02:002:0543, площею 2,3237 га, які розташовані на території Карпівської сільської ради. Відповідач по справі також прийняла спадщину на вказані вище земельні ділянки, а саме на 1/3 їх частину, однак право власності ще не зареєструвала. Позивачі по справі виявили бажання виділити свої частки в натурі, присвоїти їм окремі кадастрові номери. Однак зробити вказане вони не мають можливості, оскільки відповідач не бажає з ними спілкуватись та не оформляє свою частину, а тому відповідно без неї не можна виділити в позасудовому порядку частки позивачів. За викладених обставин позивачі змушені звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 09.02.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 01.05.2024 за клопотанням представника позивача адвоката Пограничного А.М. у справі призначено судову земельно-технічну експертизу та зупинено провадження до отримання висновку експерта. Ухвалою суду від 05.09.2025 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 13.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання, сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи до суду не прибули. Представник позивача адвокат Пограничний А.М. подав заяву, в якій просив справу розглядати без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував щодо винесення заочного рішення Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до таких висновків. Суд встановив, що рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.12.2022 [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном над недієздатним [PERSON] , [INFO] . Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав індексний номер 346884012 від 18.09.2023 та номер 346882858 від 18.09.2023 [PERSON] належить 1/3 частка в праві спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522683000:02:001:0169 площею 2,3079 га та 1/3 частка в праві спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522683000:02:002:0543 площею 2,3237 га. Також, згідно з витягами з Державного реєстру речових прав індексний номер 346882923 від 18.09.2023 та номер 346884070 від 18.09.2023 [PERSON] належить 1/3 частка в праві спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522683000:02:001:0169 площею 2,3079 га та 1/3 частка в праві спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522683000:02:002:0543 площею 2,3237 га. Зазначені частки вказаних земельних ділянок належать [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.12.2021 про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що 1/3 частки в праві спільної часткової власності на вказані вище земельні ділянки також належить [PERSON] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак право власності відповідача на вказані частки земельних ділянок не зареєстровано в установленому законом порядку. При цьому позивачі бажають виділити належні їм частки земельних ділянок в натурі, однак договору чи будь-яких домовленостей щодо поділу зазначених земельних ділянок між її співвласниками укласти неможливо через небажання відповідача. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суб`єктами права власності на землю згідно ст. 80 ЗК України є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до положення ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч. 1 ст. 367 ЦК, за домовленістю між ними. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч. 1 ст. 364 ЦК. Відповідно до положень статті 356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356\~ЦК України вбачається, що позивачі та відповідач є суб`єктами спільної часткової власності. Статтею 358\~ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Положеннями статті 364\~цього ж\~Кодексу встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками. Спорідненість правовідносин поділу та виділу ґрунтується на тому, що можливість поділу, як і виділу, залежить від того, чи є річ за своїми характеристикам подільною або не подільною. Згідно зі ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. За умовами ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Земельного Кодексу України\~володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 89 Земельного кодексу України\~передбачено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Також суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20 щодо застосування приписів статей 364 і 367\~ЦК України у схожих правовідносинах: За результатами розгляду справи Велика Палата ВС зазначила, що поділ спільного майна (ст. 367 ЦК України) відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні (ст. 364 ЦК України) тим, що в разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається. За наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні надалі не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір відокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися в результаті його поділу й належать позивачеві та відповідачеві. За наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. Суд, застосовуючи приписи\~ст. 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно позивача й залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів. Отже, враховуючи викладене вище, право власника земельної ділянки закріплено законодавчо та для звернення до суду за вирішенням питання про виділ земельної ділянки в натурі зі спільної часткової власності не вимагає наявність спору, а вимагає наявність факту відмови у погодженні виділу часток. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Для визначення найбільш сприятливого та найменш обтяжливого для співвласників варіанту поділу спірних земельних ділянок, судом призначено судову земельно-технічну експертизу. В висновку експерта № 1904/24-21 від 27.08.2025 запропоновано 2 варіанти виділу в натурі по 1/3 частці з земельної ділянки з кадастровим номером 0522683000:02:001:0169 площею 2,3079 га та 3\~варіанти виділу\~в натурі\~по 1/3\~частціземельної ділянки з кадастровим номером 0522683000:02:002:0543 площею 2,3237 га. Дослідивши висновок експерта, з урахуванням заяви представника позивач від 13.11.2025, суд дійшов висновку про те, що запропонований перший варіант план-схеми до судової земельно-технічної експертизи щодо поділу земельної ділянки\~з кадастровим\~номером 0522683000:02:001:0169,\~площею 2,3079\~га (Додаток\~3)\~та перший\~варіант до\~судової земельно-технічної\~експертизи щодо\~поділуземельної ділянки з кадастровим номером 0522683000:02:002:0543, площею 2,3237 га (Додаток 5) є найбільш оптимальними для сторін щодо розміру їх часток. За вказаними варіантами належить виділити в натурі: позивачу [PERSON] належну їй\~1/3\~частку земельної\~ділянки з\~кадастровим номером\~0522683000:02:001:0169\~площею 2,3079\~га, яка відповідно до Додатку № 3 висновку експерта № 1904/24-21 «План-схема (Варіант 1)» позначена блакитним кольором під номером 1 як земельна ділянка, площа якої становить 0,7693 га; позивачу [PERSON] належну йому\~1/3\~частку земельної\~ділянки з\~кадастровим номером\~0522683000:02:001:0169\~площею 2,3079\~га, яка відповідно до Додатку № 3 висновку експерта № 1904/24-21 «План-схема (Варіант 1)» позначена жовтим кольором під номером 2 як земельна ділянка, площа якої становить 0,7693 га. Також, за вказаними варіантами належить виділити в натурі: позивачу [PERSON] належну їй\~1/3\~частку земельної\~ділянки з\~кадастровим номером\~0522683000:02:002:0543\~площею 2,3237\~га, яка відповідно до Додатку № 5 висновку експерта № 1904/24-21 «План-схема (Варіант 1)» позначена блакитним кольором під номером 1 як земельна ділянка, площа якої становить 0,7745 га; позивачу [PERSON] належну йому\~1/3\~частку земельної\~ділянки з\~кадастровим номером\~0522683000:02:002:0543\~площею 2,3237\~га, яка відповідно до Додатку № 5 висновку експерта № 1904/24-21 «План-схема (Варіант 1)» позначена жовтим кольором під номером 2 як земельна ділянка, площа якої становить 0,7746 га. Отже, як вбачається з матеріалів справи, сторони не дійшли згоди щодо спільного користування земельними ділянками, а тому позивачі не можуть вільно розпоряджатися своїми частинами, досягнути домовленостей щодо укладення та нотаріального посвідчення договору про поділ шляхом виділу в натурі частки нерухомого спільного майна та припинення на неї права спільної часткової власності не виявилось можливим, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved