Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на своє утримання на період навчання. В обгрунтування позову зазначила, що 16 вересня 2006 року між батьками позивача, [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб, який розірвано 21 квітня 2011 року. [INFO] у цьому шлюбі народилась позивач, [PERSON] . Після розлучення моїх батьків позивач проживала спільно з матір`ю, [PERSON] , у якої перебувала на утриманні та вихованні. Відповідач приймав участь в утриманні позивача шляхом перерахування аліментів, згідно виконавчого листа у справі № 2-604, виданого Чернігівським районним судом 13.05.2010, до досягнення повноліття ( [INFO] ) та згідно виконавчого листа у справі № 750/3587/25, виданого Деснянським районним судом міста Чернігова на виконання рішення від 07 травня 2025 року, у період мого навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж економіки і технологій Національного університету «Чернігівська політехніка» (з 14.03.2025 до 30.06.2025). На даний час позивач навчається на 2 курсі у Національному університеті «Чернігівська політехніка» (факультет «соціальна робота», денна форма навчання, бюджетна основа) і перебуває на повному утриманні матері, [PERSON] , яка здійснює його добровільно. З 28.02.2025 матір позивача, [PERSON] , фактично зареєстрована за іншою, ніж позивач, адресою. Позивач не в змозі самостійно утримувати себе, оскільки тривалий час необхідно присвячувати навчанню. Мама працює в М. Коцюбинській ОТГ бухгалтером, її заробітна плата є невеликою, інших видів доходів наша сім`я не має. У зв`язку з цим позивач опинилася у скрутному матеріальному становищі і потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає.? Ухвалою суду від 18.09.2025 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою Відповідача, розгляд справи відкладено на 16.12.2025. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв від нього не надходило. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки у цьому випадку отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам та доводам сторони позивача, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи,\~рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21.04.2011 у справі № 2-376/2011 розірвано шлюб, укладений 16.09.2006 між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). У цьому шлюбі [INFO] народилась позивач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 13.03.2007 Відділом РАЦС Чернігівського міського управління юстиції (а.с. 8). На даний час позивач досягла повноліття, проживає окремо від батьків, про що свідчить довідка Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 04.03.2025 № 0080/1 та витяг з реєстру територіальної громади від 18.07.2025(а.с. 4, 6). З 01.09.2025 позивач навчається на 2 курсі у Національному університеті «Чернігівська політехніка» (факультет «соціальна робота», денна форма навчання, за рахунок коштів державного бюджету, що підтверджується довідкою навчального закладу від 09.09.2025 № 149 (а.с. 10). У своїй позовній заяві позивач вказує, що оскільки навчається на денній формі навчання, то не має можливості себе утримувати. Відповідач не надає матеріальної допомоги дочці, після того як їй виповнилося 18 років, аліменти на її утримання на даний час не сплачує. Натомість відповідач офіційно працює, а саме є військовослужбовцем, командиром взводу у військовій частині [NUMBER] , має постійний доход та можливість сплачувати аліменти, інших утриманців не має. Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач надала до суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог, натомість відповідач відзив на позов не подав, своїх заперечень щодо позовних вимог не висловив, доказів, які б спростовували твердження позивача до суду також не надав. За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч. ч. 2, 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у даній категорії справ, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп. Той факт, що Відповідач є учасником бойових дій не звільняє його від сплати судового збору, оскільки спір у даній справі не пов`язаний з реалізацією його прав саме як учасника бойових дій.

Outcome: approved