Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівців із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Із тексту позовної заяви вбачається, що між сторонами 18.08.2008 року було зареєстровано шлюб, у якому народився син - [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначав, що подальше спільне життя з відповідачкою стало неможливим у зв`язку з істотними розбіжностями у поглядах на сімейні відносини, втрату взаємної поваги, довіри та взаєморозуміння. Взаємини між сторонами супроводжувалися регулярними конфліктами, що призвело до фактичного припинення подружніх відносин. Сторони тривалий час не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства та не виконують обов`язків подружжя, унаслідок чого шлюбні відносини втратили свій реальний зміст і зберігаються виключно формально. Крім того, позивач вказував, що між ним та відповідачкою відсутні будь-які розбіжності щодо визначення місця проживання їхнього сина. За взаємною домовленістю сторін неповнолітній [PERSON] проживає разом із батьком, який здійснює його матеріальне забезпечення, виховання та щоденний догляд. Також позивач наголошував на необхідності юридичного встановлення факту його самостійного утримання та виховання дитини, оскільки такий факт має важливе правове значення для реалізації ним батьківських прав, зокрема щодо можливості безперешкодного пересування з дитиною, вирішення питань реєстрації місця проживання, забезпечення лікування, відпочинку та оздоровлення, а також для оформлення передбачених законодавством соціальних гарантій і виплат. З огляду на викладене, позивач просив суд розірвати шлюб між сторонами, визначити місце проживання неповнолітнього сина разом із батьком та встановити факт його самостійного виховання й утримання дитини. У судове засідання позивач не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій визнала позов у повному обсязі та не висловила заперечень щодо заявлених вимог. Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької міської ради у судове засідання не прибув. З урахуванням того, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, судове засідання проведено без фіксування технічними засобами, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2008 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1272. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Із зібраних у справі доказів судом встановлено, що сімейні стосунки між сторонами фактично припинилися. Подружжя не підтримує сімейних зв`язків, проживає окремо та не має наміру відновлювати спільне життя. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я сторін фактично розпалася, а подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. З урахуванням волевиявлення обох сторін та встановлених обставин суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Вирішуючи питання щодо місця проживання дитини та встановлення факту її самостійного виховання батьком, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18, відповідно до якої за відсутності спору між батьками суд вправі вирішити питання щодо проживання дитини одночасно з розірванням шлюбу. Як убачається з матеріалів справи, між сторонами укладено нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Литвинчук О.В. договір від 15.09.2025 року, яким батьки досягли згоди щодо проживання сина разом із батьком та здійснення ним самостійного утримання і виховання дитини. Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України, суд у порядку окремого провадження може встановлювати й інші факти, від яких залежить реалізація особистих або майнових прав фізичних осіб, якщо інший порядок їх встановлення не передбачений законом. З наданої характеристики з навчального закладу № 01-13/326 від 17 вересня 2025 року та довідки сімейного лікаря № 719 від 18 вересня 2025 року вбачається, що саме батько забезпечує повсякденний догляд за дитиною, її виховання та піклується про стан здоров`я сина. Зазначені документи у сукупності підтверджують, що неповнолітній [PERSON] проживає з батьком і перебуває на його повному утриманні. Крім того, суд ураховує письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтверджують припинення сімейних відносин між сторонами, окреме проживання подружжя та факт здійснення батьком самостійного виховання дитини. Зазначені пояснення узгоджуються з іншими доказами у справі та не викликають сумнівів у суду. Беручи до уваги відсутність спору між батьками щодо місця проживання дитини, визнання відповідачкою позовних вимог, а також необхідність встановлення юридичного факту самостійного виховання і утримання дитини для реалізації батьківських прав позивача, суд доходить висновку, що зазначені питання можуть бути вирішені одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved