Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 03.11.2025 [PERSON] , заінтересовані особи: Богуславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), звернулася до Богуславського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту смерті. На обґрунтування заяви зазначила, що її син [PERSON] народився у шлюбі між нею та чоловіком [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Шахтарським виконкомом міськради Донецької області 16 вересня 1969 р. Згідно з витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 24.02.2022 р. №39 головний сержант [PERSON] прибув з [INFO] , зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення, призначений на посаду головного сержанта взводу 6 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону (п.3.6 акту службового розслідування від 18.08.2024р.) [PERSON] з 03.07.2024 р. виконував бойове завдання на ротному опорному пункті [NUMBER] окремого стрілецького батальйону в районі населеного пункту Водяне Волноваського району Донецької області на підставі бойового розпорядження командира [NUMBER] окремого стрілецького батальйону № 1/16/102 дек. 09.07.2024р. в період з 7 год. 25 хв. до 12 год. 00 хв. противник здійснив штурмові дії вогневої позиції «Дністер» ротного опорного пункту [NUMBER] окремого стрілецького батальйону в районі населеного пункту Водяне Волноваського району Донецької області. В результаті штурмових дій противника заступник командира бойової машини - навідник-оператор [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] головний сержант [PERSON] зазнав уражень від розриву мін 82 мм, скинутих безпілотними літальними апаратами противника. Головний сержант Саламаха мав ураження лівої руки, лівої ноги, йому розірвало лівий бік. У [PERSON] була сильна кровотеча з обох кінцівок. Після надання йому першої медичної допомоги головний сержант [PERSON] ще прожив приблизно півгодини і помер. Підтвердженням смерті було відсутність пульсу на шиї та руці і тіло було холодним. Тіло головного сержанта [PERSON] військовослужбовцями було занесено в бліндаж і накрито покривалом. У зв`язку з продовженням штурмових дій вогневої позиції «Дністер» противником евакуювати тіло головного сержанта [PERSON] було неможливим. 13.07.2024 р. особовий склад, що здійснював оборону вогневої позиції «Дністер» відійшов на запасні позиції. Евакуювати тіло головного сержанта [PERSON] не представилось можливим. Відомості про місце перебування головного сержанта [PERSON] відсутні, розшукові заходи позитивного результату не дали, а обставини зникнення вказують на загибель. Службове розслідування по факту загибелі головного сержанта [PERSON] дійшло до висновку що він зник безвісти 09.07.2024 р. за особливих обставин під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України. 24.08.2024 р. вона отримала від начальника [INFO] сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти, в якому повідомлялось, що її син головний сержант [PERSON] заступник командира бойової машини - навідник-оператор 5 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйон військової частини [NUMBER] , вірний Військовій Присязі на вірність Українському народу в бою за Україну, її свободу і незалежність ЗНИК БЕЗВІСТИ 09 липня 2024 р. в результаті здійснення противником штурмових дій позицій підрозділу поблизу н.п. Водяне Покровського району Донецької області. За заявою сина [PERSON] - [PERSON] за фактом зникнення безвісти [PERSON] в районі населеного пункту Водяне Покровського району Донецької області Обухівське районне управління поліції Головного управління поліції в Київській області 02.08.2024 р. зареєструвало в єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження 12024111230001464 за ст. 115 ч.1 КК України. На даний час їй потрібно отримати свідоцтво про смерть сина [PERSON] , щоб можна було на законних підставах виготовити та встановити пам`ятний знак в с. Хохітва та банер на Алеї Слави героїв в м. Богуславі. Відділ реєстрації актів цивільного стану цього зробити не може, оскільки відсутнє лікарське свідоцтво про смерть сина. Просила встановити факт смерті [PERSON] [INFO] , уродженця м. Шахтарськ Донецької, який загинув [INFO] під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Водяне Покровського району Донецької області внаслідок осколкового поранення несумісного з життям в результаті скиду противником з безпілотника 82 мм мін під час ведення бойових дій. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 05 листопада 2025 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10 листопада 11 год. 30 хв., залучені\~ до участі у справі Міністерство оборони України, Військова частина [NUMBER] . 19 листопада\~ 2025 року до суду через систему «Електронний Суд» ЄСІТС надійшла заява представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Журавльова А.В. про залучення до участі в цивільній справі в якості заінтересованої особи сина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , оскільки рішення суду може вплинути на його права та обов`язки. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 27 листопада 2025 року залучений\~ до участі у справі син [PERSON] - [PERSON] , судове засідання відкладено на 11 грудня 2025 року на 09 год. 15 хв. В судове засідання 11 грудня 2025 року заявник [PERSON] не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа - Богуславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у судове засідання 11 грудня 2025 року свого представника не направила, надали заяву у якій зазначили, що заперечень з приводу заяви [PERSON] не мають. Заінтересована особа Міністерство оборони України в судове засідання не з`явилися надали заяву про розгляд справи без участі представника Міністерства оборони України та врахувати зміст письмових пояснень щодо заяви під час прийняття рішення у справі. В своїх письмових поясненнях відзначили, що згідно з ч. 1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Так, згідно з ч.ч. 3 - 4 ст. 49 Цивільного кодексу України, «Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України». Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою». Водночас п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, деталізує положення ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, «Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав». Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження, а згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України, особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (ст. 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (ст. 46 ЦК України та ст.ст. 305-309 ЦПК України). Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості. Вищезазначене передбаченою постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.02.2024 у справі № 506/358/22. За змістом ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених процесуальним законом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Просять суд врахувати, що на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який безперервно триває дотепер. З долученого до заяви сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти від 24.08.2024 №4/2657, виданого [INFO] , головний сержант [PERSON] ( [INFO] ), заступник командира бойової машини - навідник-оператор 5 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , вірний Військовій Присязі на вірність Українському народу в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісті 09.07.2024 в результаті здійснення противником штурмових дій позицій підрозділу поблизу н.п. Водяне Покровського району Донецької області. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 із змінами і доповненнями. Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України: «Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців». Тобто, у нормі ч. 2 ст. 46 ЦК України встановлено строк шляхом вказівки на його початок (день закінчення воєнних дій) та тривалість (два роки). Положенням другого речення цієї статті містить виняток із загального правила, яким надається право суду залежно від конкретних обставин скоротити цей строк. При цьому, суд скорочує тривалість строку, але початок перебігу залишається незмінним - день закінчення воєнних дій. На таке тлумачення вказує словосполучення «цього строку», тобто того самого дворічного строку, початком якого є день закінчення воєнних дій. Іншими словами, законодавець визначив можливість оголосити фізичну особу померлою лише після закінчення воєнний дій: за загальним правилом після 2 років від такої дати, а у якості винятку, з урахуванням конкретних обставин, раніше, але у будь-якому разі, не раніше 6 місяців. Отже, відлік строку, визначеного ч. 2 ст. 46 ЦК України, для оголошення фізичної особи померлою має починатися з дня закінчення воєнних дій. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний, зокрема, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Окрім цього відзначили, що згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», сім`ям безвісно відсутніх військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення таких військовослужбовців, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлені Кабінетом Міністрів України в постанові від 30.11.2016 № 884. При цьому таке грошове забезпечення у першу чергу виплачується дружині (чоловіку) безвісно відсутнього військовослужбовця. У разі якщо її (його) немає, то законодавством визначено перелік осіб, які мають право на таку виплату, та черговість. Разом з тим, абз. 4 ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, зокрема, що виплата грошового забезпечення членам сімей безвісно відсутніх військовослужбовців здійснюється до визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. Аналогічне положення передбачено в п. 6 порядку, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884: виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими. У той же час, згідно з абз. 8 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи. Коло осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу, визначено в ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка була чинною на дату загибелі військовослужбовця. Заінтересована особа - Військова частина\~ [NUMBER] , у судове засідання 11 грудня 2025 року свого представника не направила, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності та просили ухвалити судове рішення у справі відповідно до вимог чинного законодавства. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву у якій просив розглянути справу у його відсутність та проти заяви заперечень не мав, просив її задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до таких висновків. Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до свідоцтва про народження від 16 вересня 1969 року серії [NUMBER] , виданого «Горбюро ЗАГС м. Шахтарськ Донецької області» у місті Шахтарськ, народився [PERSON] , про що складено актовий запис № 664 від 16 вересня 1969 року. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). В матеріалах справи наявна копія паспорту громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] виданого 19.04.1996 року Богуславським РВ ГУМВС України в Київській області (а.с. 6). Згідно рапорту командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] \~ [PERSON] від 23 липня 2024 року, з 07 години 25 хвилин до 12 години 00 хвилин 09 липня 2024 відбулись штурмові дії ворога до 2 (двох) відділень піхоти противника) за підтримки 1 ББМ на позиції ротного опорного пункту 7252 ПВ «Дністер» (48 ОСБ) в районі населеного пункту Водяне Донецької області, під час яких зникли безвісти головний сержант [PERSON] та солдат [PERSON] (а.с.20). Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини [NUMBER] від 27 липня 2024 року № 3287 «Про призначення службового розслідування за фактом зникнення безвісті 09 липня 2024 головного сержанта [PERSON] та солдата [PERSON] » з метою встановлення обставин, уточнення причин та умов, що призвели до зникнення безвісті 09 липня 2024 заступника командира бойової машини- навідника-оператора 1 механізованої роти і механізованого батальйону ВЧ [NUMBER] головного сержанта [PERSON] та стрільця-снайпера 1 механізованої роти солдата [PERSON] , вирішено призначити службове розслідування за фактом зникнення безвісті 09.07.2024 заступника командира бойової машини- навідника-оператора 1 механізованої роти і механізованого батальйону ВЧ [NUMBER] головного сержанта [PERSON] та стрільця-снайпера 1 механізованої роти солдата [PERSON] (а.с.21-22). З акту службового розслідування від 18 серпня 2024 року встановлено, що проведено службове розслідування за фактом зникнення безвісті 09.07.2024 під час бойових дій головного сержанта [PERSON] та солдата [PERSON] в районі населеного пункту Водяне Волноваського району Донецької області, з метою встановлення обставин, уточнення причин та умов, що призвели до зникнення безвісти 09 липня 2024 під час бойових дій. Заходи щодо встановлення місцезнаходження вказаних військовослужбовців позитивного результату не дали. Отже, місце перебування головного сержанта [PERSON] і солдата [PERSON] за результатами службового розслідування встановити не вдалось. Виходячи з вищевикладеного запропоновано, серед іншого, надіслати копії матеріалів службового розслідування до [INFO] за місцем проживання родини головного сержанта [PERSON] . Крім цього, зарахованого в розпорядження командира ВЧ [NUMBER] наказом командира ВЧ [NUMBER] від 12.07.2024 № 196 головного сержанта [PERSON] , заступника командира бойової машини - навідника -оператора 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , вважати таким, що зник безвісти 09.07.2024 за особливих обставин під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України та направити копії матеріалів до Головного управління\~ Національної поліції України в Донецькій області для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.11-19). 24 вересня 2024 року на адресу [PERSON] направлено сповіщення сім`ї про те, що її син головний сержант [PERSON] , заступник командира бойової машини - навідник -оператор 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону ВЧ [NUMBER] вірний Військовій присязі на вірність Українському народу в бою за України, її свободу і незалежність зник безвісти 09 липня 2024 року в результаті здійснення противником штурмових дій позицій підрозділу поблизу н.п. Водяне Покровського району Донецької області (а.с.9). З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 серпня 2024 року встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 01.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за фактом зникнення безвісті [PERSON] , [INFO] , [INFO] під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Водяне Покровського району Донецької області, за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, кримінальне провадження № 12024111230001464. Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Статтею 49 ЦК України передбачено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно з вимогами частини першої статті 5 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи державної реєстрації актів цивільного стану можуть видати свідоцтво про смерть, зокрема: 1) встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); 2) встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); 3) встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); 4) визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Пунктом 9 частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Таким чином, встановлення факту смерті особи на підставі пункту 9 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише за наявності беззаперечних доказів встановлення обставини, які свідчать про смерть особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно із частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України). Відповідно до статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно із частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Таким чином, оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на викладене, виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України). Подібні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі №506/358/22 (провадження № 61-7094св23), від 13 березня 2024 року у справі №204/724/23 (провадження № 61-16728св23), від 22 травня 2024 року у справі № 337/2489/23 (провадження №61-13752св23) та від 02 квітня 2025 року у справі № 753/11685/24 (провадження № 61-16778св24). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Згідно із положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності. З матеріалів справи встановлено, що на обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на акт службового розслідування від 18 серпня 2024 року. Водночас, з вказаних доказів вбачається факт зникнення безвісті військовослужбовця\~ - головного сержанта [PERSON] та відсутність беззаперечних доказів загибелі останнього. В акті зазначено саме про припущення загибелі солдата, яке ґрунтується на суб`єктивному сприйнятті ситуації іншими солдатами, що перебували у складі підрозділу. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Вказані висновки застосовані Верховним Судом у постановах від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23 (провадження № 61-16728св23), від 06 червня 2024 року у справі №188/56/24 (провадження № 61-6215св24). Надані суду та досліджені докази у їх сукупності лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті головного сержанта [PERSON] за обставин, що підтверджені цими доказами, тобто свідчать про припущення загибелі останнього, а тому, підстави для задоволення заяви [PERSON] , відсутні.

Outcome: dismissed