Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Адвокат Кривенко Ірина Михайлівна, яка діє в інтересах [PERSON] (надалі - заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства. В обґрунтування заяви зазначила, що з 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у відносинах, як чоловік та жінка. [PERSON] завагітніла та з січня 2016 року вони почали разом мешкати у квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] народилась донька - [PERSON] . Оскільки на час народження дитини [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстровано шлюбі та [PERSON] був на заробітках у росії, батько дитини при реєстрації її народження був записаний зі слів матері в порядку статті 135 СК України, тобто [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.06.2015, батьками дитини [PERSON] вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00054722476 від 12.11.2025, виданого Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) слідує, що 16 червня 2015 року за №00126957802 реєстратором Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького районного управління юстиції у Дніпропетровській області було складено актовий запис №296 про народження [INFO] [PERSON] . У витязі в графі «Підстава запису відомості про батька дитини» зазначено, що державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 135 Сімейного Кодексу України. Донька [PERSON] з народження сприймала [PERSON] як свого батька, в свою чергу [PERSON] піклувався про свою доньку, забезпечував її матеріально та до моменту його смерті всі разом проживали, як сім`я. [PERSON] неодноразово обговорював з заявницею необхідність внесення змін до актового запису про народження доньки, однак, за браком часу це постійно відкладалось. [INFO] [PERSON] помер. На замовлення [PERSON] , 11.07.2025 року була проведена молекулярно-генетична експертиза про встановлення факту батьківства померлого громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] . Висновком експерта № 252-МГ від 11.07.2025 встановлено, що померлий громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що померлий [PERSON] , дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99,999%. Метою встановлення батьківства є захист прав дитини та законних інтересів [PERSON] не був військовослужбовцем та його смерть не пов`язана з проходженням військової служби. Тому, просить суд встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Україна, громадянина України, який помер [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Внести зміни до актового запису про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , вчиненого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області за № 296 від 16 червня 2015 року, де у відомостях про батька дитини зазначити - [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Україна, який помер [INFO] . Ухвалою Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 20 листопада 2025 року заяву прийнято до розгляду в порядку окремого провадження та призначено судове засідання по справі (а.с.23). Заявник [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, скориставшись правом представництва. Представник заявника [PERSON] адвокат Кривенко І.М. надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника та її представника, заяву підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Криворізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що зазначення в рішенні суду громадянства батька дитини має важливе значення для правильного виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. За правилами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п. 1, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.06.2015 року, виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 296. Відповідно до свідоцтва про народження батьками дитини вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 6). Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджено копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00054722476 від 12.11.2025 року, із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СКУ (а.с. 7-8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 березня 2025 року [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у віці 38 років (а.с.9). Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи № 252-МГ від 11.07.2025 року Відділу судово-медичної лабораторії ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» вірогідність того, що померлий громадянин [PERSON] , [INFO] є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99,999% (а.с.11-14). Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 128 Сімейного кодексу України (далі - СК України), за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до положень ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до положень ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved