Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» звернулося до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 16.03.2020. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.03.2020 між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200317840. На виконання умов договору 16.03.2020 позивач видав [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000 грн 00 коп., чим у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором. Відповідач не виконав свої зобов`язання, не повернув грошові кошти у повному обсязі у порядку та у строки визначені умовами договору, внаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на дату подання позову заборгованість за договором становить 28194,53 грн, з яких: тіло кредиту становить 5000,00 грн.; інфляційне збільшення 1444,53 грн (за період 15.04.2020 - 23.02.2022); проценти 3000 грн; проценти поза межами строку дії договору - 18750,00 грн. (за період 15.04.2020 - 23.02.2022). Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КФ.ЮА» заборгованість згідно Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200317840 у загальному розмірі 28194,53 грн та понесені судові витрати у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді від 19.03.2025 було відкрито провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачка направила до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що дійсно 16.03.2020 отримала від Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» 5000 грн 00 коп., але потім вона захворіла на онкозахворювання і втратила роботу, має статус ВПО. У зв`язку з цим просила стягнути з нею суму основного боргу, в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити, справу розглянути за її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 16.03.2020 року між ТОВ «КФ.ЮА» та відповідачкою [PERSON] було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200317840 у розмірі 5199,00 грн. Відповідно до положень п. 3.1 Договору товариство надає клієнту грошові кошти у сумі, визначеній п. 5 Договору, а клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5.3 даного Договору. Кредит надається позичальнику на визначені ним особисто цілі. Згідно із п. 4.3 Договору клієнт зобов`язаний погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору, зазначеного у розділу 5 цього Договору. Відповідно до п.п. 5 п. 5 та п. 8 Договору заборгованість має бути сплачена до 14.04.2020. Згідно із пп.11, 12 п. 5 договору базова процентна ставка становить 2,00 % (в день). Процентна ставка у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,50 % (в день). Факт видачі відповідачу грошових коштів у сумі 5000,00 грн підтверджується Актом про видачу грошових коштів від 16.03.2020, підписаним відповідачем. Відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Згідно із розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідача становить 28194,53 грн, з яких: тіло кредиту становить 5000,00 грн; інфляційне збільшення 1444,53 грн (за період 15.04.2020 - 23.02.2022); проценти поза межами строку дії договору - 18750,00 грн (за період 15.04.2020 - 18.08.2022). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п.п. 12) п. 5 Договору пільговий період діє тільки у випадку повного погашення кредиту в період дії пільгового періоду. Ставка пільгового періоду застосовується тільки у період дії пільгового періоду, вказаному у п.п. 7) п.5 Договору. Сторони погоджуються, що строк дії Договору, вказаний у п.п. 8) п. 5 Договору, продовжується на весь період, протягом якого Сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим Договором, та визначається як період від дати видачі Кредиту ( п.п. 4) п. 5 Договору) до фактичної дати повернення Кредиту, процентів за ставками визначеними у п.п. 11) та п.п. 12) п. 5 Договору та інших нарахувань визначених Договором та чинним законодавством України. Водночас за умовами пунктів 5.12 договору позики сторони погодили нарахування процентної ставки в день у разі користування кредитом поза межами строку дії договорів у розмірі 2,50. Сторони погоджуються, що у випадку користування Кредитом поза межами строку дії Договору, вказаного у п.п. 8) п. 5 Договору, умови щодо нарахування процентної ставки в день (п.п. 11) п. 5 Договору) не застосовується, а застосовується розмір процентної ставки в день визначений у п.п. 12) п. 5 Договору. Під процентною ставкою, яка застосовується в разі користування Кредитом поза межами строку дії Договору (п.п. 12) п. 5 Договору), маються на увазі проценти в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Застосування перерахування процентної ставки визначеної у п.п. 11) п. 5 Договору на процентну ставку визначену у п.п. 12) п. 5 Договору не є зміною істотних умов Договору. Отже, відповідно до умов договору сам кредитодавець визначив, що процентна ставка в день у розмірі 2,50 є такою, що нараховується поза межами строку дії договору. Також судом встановлено, що [PERSON] отримала кредит в розмірі 5000 грн, а не 5199 грн, як погоджено сторонами в договорі про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200317840, що визнається позивачем у позові. Враховуючи те, що за умовами договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200317840 від 16 березня 2020 року відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала, відтак, суд приходить до висновку про те, що заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5000 грн підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «КФ.ЮА». Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та інфляційне збільшення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Строк дії договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200317840 від 16 березня 2020 року закінчився 14 квітня 2020 року. Викладені у договорі умови щодо порядку пролонгації дії договору суперечать умові договору, відповідно до якої процентна ставка в день у розмірі 2,50 є такою, що нараховується поза межами строку дії договору. З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200317840 від 16 березня 2020 року мають нараховуватися до 14 квітня 2020 року. Враховуючи те, що на підставі договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200317840 від 16 березня 2020 року [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 5000 грн, з [PERSON] на користь позвивача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами за період з 16.03.2020 до 14.04.2020 у розмірі 3000 грн (3000 грн х 2 % х 30 днів = 3000 грн). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просив також стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 15 квітня 2020 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 1444,53 грн. У пунктах 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину, виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Крім того, згідно із п.6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусноїхвороби (COVID-19) (втому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Оскільки інфляційні нарахування за прострочення виконання зобов`язання за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200317840 від 16 березня 2020 року здійснені позивачем за період з 15 квітня 2020 року до 23 лютого 2022 року, то відповідач звільнена від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним договором, як під час дії карантину, так і під час дії воєнного стану, а відтак відсутні підстави для стягнення заявленого в позовних вимогах інфляційного збільшення в розмірі 1444,53 грн. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200317840 від 16 березня 2020 року у розмірі 8000 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 3000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» слід стягнути судовий збір у сумі 847 грн 84 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial