Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

14.08.2025 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики № 1939441 від 11.04.2021 року в розмірі 42 350,00 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2\~422 грн. 40 коп. та витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3\~500,00 грн. Позов обґрунтований\~таким.\~11.04.2021\~року між\~ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»\~та \~ [PERSON] \~укладено договір\~позики №\~1939441\~(на\~умовах повернення\~позики в\~кінці строку\~позики),\~за умовами\~якого позикодавець\~надав відповідачу\~грошові кошти\~у розмірі\~12\~500,00\~грн.\~на строк\~30\~днів зі\~сплатою процентів\~у розмірі\~1,99%\~в день.\~Того ж\~дня позикодавець\~на виконання\~п.\~ 1\~договору позики\~№ 1939441\~від 11.04.2021\~року виконав\~свої зобов`язання,\~зокрема передав\~відповідачу у\~власність грошові\~кошти в\~розмірі 12\~500,00\~грн.\~шляхом їх\~перерахування на\~банківський картковий\~рахунок відповідача\~№ [NUMBER] ,\~за посередництва\~платіжної установи\~ТОВ «ФК\~«ФІНЕКСПРЕС».\~Враховуючи умови\~договору позики\~та неналежне\~викання відповідачем\~своїх обов`язків,\~заборгованість останньої\~за договором\~позики складає\~42\~350,00\~грн.,\~зокрема:\~12\~500,00\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу;\~29\~850,00\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~відсотками.\~26.10.2021\~року ТОВ\~«1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»\~та ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ»\~уклали договір\~факторингу №\~2610,\~за умовами\~якого останній\~набув право\~грошової вимоги\~до фізичних\~осіб боржників,\~в тому\~числі за\~договором позики\~№ 1939441\~від 11.04.2021\~року.\~03.04.2023\~року ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ»\~та ТОВ\~«ФІНПРОМ МАРКЕТ»\~уклали договір\~факторингу №\~030423-ФК,\~за умовами\~якого позивач\~набув право\~грошової вимоги\~до фізичних\~осіб боржників,\~в тому\~числі за\~договором позики\~№ 1939441\~від 11.04.2021\~року.\~Відповідач належним\~чином зобов`язання\~щодо повернення\~основних суми\~боргу за\~договором позики\~та заборгованості\~за процентами\~не виконала\~ні перед\~позикодавцем/первісним\~кредитором,\~ані перед\~позивачем/фактором\~ТОВ «ФІНПРОМ\~МАРКЕТ»,\~що набуло\~право вимоги\~за договором\~позики на\~підставі договору\~факторингу. Покликаючись на умови кредитного договору, правові позиції Верховного суду, норми ЦК України, просили стягнути з відповідача заборгованість. Ухвалою від\~15.08.2025\~року суд\~прийняв позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрив спрощене\~позовне провадження\~у справі\~з проведенням\~судового засідання\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін. Крім того, за клопотанням представника позивача судом було винесено ухвалу, якою було зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати: інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 11.04.2021 року по 14.04.2021 року. 01.09.2025 року до суду надійшов відзив на позов. Відповідач зазначила, що нею позов визнається частково, а саме у розмірі 19\~713 грн. 75 коп., яка складається із залишку тіла позики 12 500,00 грн. та залишком за процентами за 30 днів користування позикою 7\~213 грн. 75 коп. Жодних письмових чи усних угод з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» вона не укладала, жодних зобов`язань перед ним не визнавала, тому правовідносини між нею та позивачем фактично не виникли. [PERSON] не вчиняла жодних дій, які б свідчили про визнання боргу чи пролонгацію договору. Проценти в розмірі 29 850,00 грн. нараховані без належного правового обґрунтування, є завищеними, недоведеними та порушують принцип справедливості у цивільному процесі. Позивач посилається на «автоматичне продовження» договору, однак не надано жодного доказу погодження ним таких умов після первинного строку. Відсутність підтвердження дій, спрямованих на акцепт нових умов, унеможливлює визнання пролонгації належною. При ухваленні рішення просить врахувати процент задоволених вимог у вирішенні питання стягнення судових витрат. 02.09.2025 року у відповіді на відзив представник позивача [PERSON] зазначила, що відповідач повідомлений про відступлення права грошової вимоги шляхом звернення з цим позовом до суду, в матеріалах справи наявні докази переходу права грошової вимоги від позикодавця до позивача. У договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, проценти нараховано відповідно до умов договору. Відповідачем не надано до суду доказів, які б спростували позовні вимоги (контррозрахунок). 07.10.2025 року до суду на виконання вимог ухвали суду надійшла відповідь з АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи від останньої до суду не надходило. Суд, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Встановлено, що 11.04.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладений договір позики № 1939441 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (bzMCQ83j87) (далі договір позики). Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Відповідно до п. 1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Згідно з п. 2 договору позики, сума позики 12\~500,00 грн., строк позики (строк договору) 30 днів, процентна ставка (базова) 1,99% в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70%, орієнтована загальна вартість позики 14\~337 грн. 50 коп. Пунктом 4 договору позики передбачено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики. Факт видачі ТОВ ««1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»» 11.04.2021 року відповідачу коштів в сумі 12\~500,00 грн. на картковий рахунок [NUMBER] підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПЕРТ» № КД-000037319/ТНПП від 15.07.2025 року, платіжною інструкцією № 8c2878c5-4ad3-4405-a0ce-a930a31d7e70 від 11.04.2021 року та інформацією ТОВ ««1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»» № 15/07/25-42 від 15.07.2025 року про номер платежу, який підтверджує видачу на банківську карту клієнта [PERSON] онлайн-позики. Крім того, на запит суду, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав інформацію стосовно рахунків [PERSON] , з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Також, надано рух коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка № [NUMBER] за період з 11.04.2021 року по 14.04.2021 року, з якої вбачається, що 11.04.2021 року було зараховано переказ на суму 12\~500,00 грн. 26.10.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладений договір факторингу № 2610, за умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до, серед інших, боржника [PERSON] за договором № 1939441 від 11.04.2021 року на суму заборгованості 42 350,00 грн., про що свідчить договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 року, акт прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу № 2610 від 26.10.2021 року, акт прийому-передачі інформації згідно з реєстром заборгованості в електронному вигляді за договором факторингу № 2610 від 26.10.2021 року, реєстр прав вимог № 2, акти звірки взаємних розрахунків за період січень 2021 року грудень 2022 року, за період 2023 рік між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» за договором факторингу № 2610 від 26.10.2021 року. 03.04.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до, серед інших, боржника [PERSON] за договором № 1939441 від 11.04.2021 року на суму заборгованості 42 350,00 грн., що підтверджується договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, актом прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, актом прийому-передачі інформації згідно з реєстром заборгованостей в електронному вигляді за договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, реєстром заборгованості від 03.04.2023 року, актом звірки взаєморозрахунків за період з 03.04.2023 по 01.11.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» і ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» по договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року. За розрахунком позивача сума заборгованості відповідача за спірним договором позики становить 42 350,00 грн. та складається із заборгованості за тілом позики в сумі 12\~500,00 грн., заборгованості за процентами в сумі 29 850,00 грн., нарахованими за період з 11.04.2021 року до 09.08.2021 року. Частиною першою ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Пунктом першим ч. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). За змістом ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Факт укладення спірного договору позики та отримання від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» грошових коштів в сумі 12\~500,00 грн. відповідач не оспорює. Докази повернення відповідачем позики в сумі 12\~500,00 грн. в порядку та на умовах, передбачених спірним договором, у справі відсутні. Проценти за спірним договором позики в сумі 29 850,00 грн. за період з 11.04.2021 року до 09.08.2021 року (120 днів) нараховані за базовою ставкою 1,99% в день відповідно до умов, передбачених Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах повернення позики в кінці строку позики). В п. 4.2 спірного договору позики позичальник (відповідач) підтвердив, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. До спірного договору позики позивач додав Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Разом з тим, вказані Правилами не містять підпису відповідача та в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що саме ці Правила вивчив відповідач. Згоди відповідача на визнання цих Правил невід`ємною частиною договору в тексті спірного договору позики не зазначено. За таких обставин надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами 11.04.2021 року. 15.08.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 761/13715/13-ц, провадження № 61-11145св18 підтвердив висловлену позицію викладену у пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12-ц по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Велика Палата Верховного суду в Постанові 05.04.2023 року по справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16ГС22), зазначила наступне: очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. І незважаючи на те, що сторони в кредитних договорах визначили, що проценти нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12 та від 04.02.2020 року в справі № 912/1120/16. Сторони спірного договору позики погодили строк позики (строк договору) 30 днів. Умов щодо пролонгації/автопролонгації строку користування позикою, порядку нарахування процентів за понадстрокове користування позикою договір позики не містить. Отже, проценти за користування позикою можуть бути нараховані лише в межах погодженого сторонами строку позики 30 днів, тобто строку, на який були надані кошти. Розмір заборгованості відповідача за процентами, нарахованими за 30 днів за ставкою 1,99 % в день, становить 7\~462 грн. 50 коп. (12\~500,00 грн. х 1,99% х 30 днів). Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики щодо повернення позики та сплати процентів за користування нею, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в сумі 19\~962 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за сумою позики в розмірі 12\~500,00 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 7\~462 грн. 50 коп. Доказів, що відповідач [PERSON] сплатила заборгованість за спірним договором позики первісному кредитору, матеріали справи не містять. До позивача, як нового кредитора, перейшли права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі право вимагати виконання боржником свого обов`язку щодо погашення заборгованості. При цьому заміна кредитора у зобов`язанні, відповідно до ст. 516 ЦК України, здійснюється без згоди боржника і кількості замін кредитора у зобов`язанні закон не обмежує, а тому безпідставними є доводи відповідача про відсутність правовідносин між нею та позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. У справі наявні належні та допустимі докази переходу до позивача прав кредитора за договором позики № 1939441 від 11.04.2021 року, тому відповідач, як боржник за договором позики, зобов`язана виконати обов`язок щодо повернення позики та сплати процентів за користування позикою саме позивачу. За встановлених у справі обставин стягненню з відповідача підлягає заборгованість за сумою позики в розмірі 12\~500,00 грн. та заборгованість за процентами в межах строку позики в сумі 7\~462 грн. 50 коп., що загалом становить 19\~962 грн. 50 коп., а отже, позов належить задовольнити частково. В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими поза межами строку позики, належить відмовити. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 1\~138 грн. 53 коп. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог 47%). Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 2 ст. 133 ЦПК України). На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року, укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року), витяг з акту № 15-П від 26.06.2025 року приймання-передачі наданої правничої допомоги, платіжну інструкцію на підтвердження оплати наданої правничої допомоги № 579936717.1 від 26.06.2025 року, ордер серії АХ № 1149961 від 01.11.2024 року, згідно з якими вартість наданих послуг становить 3\~500,00 грн. За положеннями ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, сталу судову практику щодо розгляду подібних справ, обсяг наданих адвокатом послуг та

Outcome: partial