Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

За позовом сторона позивача просить визнати за [PERSON] , [INFO] право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами вцілому, який розташований по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено про те, що по [ADDRESS] ,\~розташований житловий\~будинок з\~господарськими і\~побутовими будівлями\~та надвірними\~спорудами.\~Відповідно до\~виписки з\~погосподарської книги\~№ 184\~від 18.07.2025\~згідно погосподарського\~обліку житловий\~будинок 1970\~року побудови,\~що розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~зареєстрований за\~ [PERSON] ,\~тобто за\~позивачем.\~Коли позивач\~вирішила зареєструвати\~своє право\~власності на\~вказаний вище\~житловий будинок,\~то це\~виявилося неможливим\~через відсутність\~будь-яких\~документів щодо\~будівництва даного\~будинку.\~Позивач вважає,\~що за\~нею може\~бути визнане\~право власності\~на приведений\~будинок з\~господарськими будівлями\~з наступних\~причин.\~Будинок був\~збудований родичами\~позивача.\~На час\~забудови будинку\~питання набуття\~права власності\~регулювалося постановою\~РадиМіністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків». Цей нормативний правовий акт не пов`язував виникнення права власності на житловий будинок з проведенням його реєстрації. Це також підтверджено правовим висновком Верховного Суду України в цивільній справі 6-137цс13 від 18.12.2013. 31.01.1966 Мінкомгоспом УРСР була затверджена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка діяла до 13.12.1995 року (далі - Інструкція). Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння , що розташовані в сільських населених пунктах. Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особового рахунку на ім`я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991 року та Цивільного кодексу України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь, або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не є, так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Таким чином, оскільки житловий будинок та господарські будівлі, які розташовані по [ADDRESS] , було зареєстровано відповідно до чинного на той час законодавства за позивачем, а тому вона стала власником житлового будинку та господарських будівель, що ніколи ніким не оспорювалось. Відповідно до вимог частини 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Обов`язковість державної\~реєстрації права\~власності на\~нерухоме майно\~встановлена пунктом\~1\~частини 1\~ст.\~4\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень».В той же час в частині 5 ст. 3 цього ж Закону зазначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативними правовими\~актами до\~набрання чинності\~цим Законом,\~визнаються державою.Враховуючи ту обставину, що на цей час позивач не має можливості оформити право власності на житловий будинок , який фактично є її власністю, яким вона володіє багато років, та розташований по [ADDRESS] , позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, подала до суду письмові відомості про розгляд справи за її відсутності, за змістом яких позов підтримала (а. с. 17). Також при ухваленні цього рішення суд враховує, що прибуття до суду позивача ускладнюють умови воєнного стану. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, міський голова Деденко Сергій Іванович, у судове засідання не прибув, відзиву не подав, але подав до суду через підсистему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за відсутності представника Семенівської міської ради, за змістом якої зазначив, що проти задоволення позовних вимог міська рада не заперечує (а. с. 18). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за приведених вище обставин, викладених у позові, які знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні через те, що вони доводяться сукупністю відомостей доданих до позову копій документів, зокрема: даними копії паспорта, яким документована позивач (а. с. 5-6); даними копії виписки із погосподарської книги від 18.07.2025 №184 з відомостями про будинок (а. с. 8); даними копії технічного паспорта №107 комунального підприємства «Новгород-сіверське МБТІ», виготовленого 26.09.2025 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а. с. 9-11); даними копії виписки про вартість майна (а. с. 12); Крім позивача на будинок ніхто не претендує. Через відсутність відповідної реєстрації права власності на житловий будинок, що не оспорюється відповідачем, зараз позивач не має можливості отримати вказаний будинок у власність інакше, аніж за рішенням суду. Також слід зазначити, що згідно даних довідки відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Семенівської міської ради Чернігівської області, поданої разом із позовом до суду, житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані по [ADDRESS] , відповідають діючим будівельним нормам та правилам (а. с. 21). Позов відповідачем визнається повністю, а тому у суду за присутньої достатньо ґрунтовної аргументації, викладеної у позові, немає аніяких перешкод для визнання права власності на зазначений будинок за позивачем на підставі положень ст. ст. 16, 328 Цивільного кодексу України.

Outcome: approved