Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

08 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов позов, яким представник ТОВ «СВЕА ФІНАНС» Паладич А.О. просила : стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором оренди з правом викупу №1663383 від 30 липня 2022 року у розмірі 46 093, 50 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30 липня 2022 року між ТОВ «Селфі кредит» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №1663383, відповідно умов якого ТОВ «Селфі кредит» надало відповідачу кредит в розмірі 10900, 00 грн., а [PERSON] зобовязався вчасно повернути отримані грошові кошти та сплатити відсотки за користування ними. Позивач зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач порушва взяті на себе зобов`язання, оскільки має непогашену заборгованість. 29 січня 2025 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-03/25, відповідно умов якого ТОВ «Селфі кредит» передало, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права вимоги, в тому числі до відповідача за договором №1663383 від 30 липня 2022 року. Відповідач на користь нового кредитора жодних платежів не здійснював, а тому позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом та повідомленням сторін. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Натомість в прохальній частині позову просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не подав. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно вимог ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року за № 17-рп/2011згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Відповідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 30 липня 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] укладено договір № 1663383 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку визначеномуст.12 Законом України «Про електронну комерцію». За умов договору ТОВ «Селфі кредит» зобов`язалось надати відповідачу грошові кошти в розмірі 5 00, 00 грн., строк кредитування 350 днів, періодичність платежів кожні 25 днів, стандартна процентна ставка 1,5% в день. 31 липня 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору № 1663383, за змістом якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 5900, 00 грн. У зв`язку з чим, загальна сума кредиту стала 10900, 00 грн. 29 січня 2025 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-03/25, відповідно умов якого ТОВ «Селфі кредит» передало ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належані йому право вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників, зокрема і до відповідача. Наведене підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-03/25 від 29 січня 2025 року. Відповідно ч. 1-2 ст.\~639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Відповідно ч. 3 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифіка-тором, визначеним цим законом. Згідно ч. 1ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 2 ст.\~1081\~ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. У ст.\~1082\~ЦК України вказано, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. В силу вимог ч. 1ст.\~14\~ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положення ч. 1 ст.\~759\~ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. У відповідності до ч. 1 та ч. 5 ст.\~762\~ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. За змістом п. 1, 2 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч. 1 ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 2 ст.\~1081\~ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Відповідно ст.526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно\~ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 46\~093, 50 грн., яка складається з : заборгованість по тілу 10900, 00 грн., заборгованість по відсоткам 29\~743, 50 грн., пеня 5450, 00 грн. Матеріали справи не містять доказів належного виконання зобов`язань за договором №1663383 про надання споживчого кредиту від 30 липня 2024 року відповідачем [PERSON] , а тому суд приходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, належності сторони позивача та необхідності стягнення наявної заборгованості з відповідача на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Враховуючи вказане вище, суд прийшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме відповідач має сплатити позивачу суму за боргова-ності за договором № 1663383 від 30 липня 2024 року у розмірі 46\~093 грн. 50 коп. Відповідно ч. 1 та п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом ТОВ «СВЕА ФІНАНС» сплачено судовий збір в розмірі 2422, 40 грн. Наведене підтверджується платіжною інструкцією за № 224 від 26 серпня 2025 року. Позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422, 40 грн.. Враховуючи наведене та

Outcome: approved