Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Перемот О.Г., звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови продовження навчання в розмірі частини його заробітку (доходу), обґрунтовуючи свої вимоги наступним. [PERSON] є її батьком, та до досягнення нею повноліття сплачував аліменти на її утримання за рішенням суду. У 2024 році вона вступила на держбюджет до Донецького Національного медичного університету Медичного факультету №1 на спеціальність «222 Медицина» на денну форму навчання. Оскільки вона навчається на денній формі навчання, не має змоги працевлаштуватися та отримувати самостійний заробіток. Наразі, єдиним джерелом її існування є матеріальна допомога з боку матері, розмір якої не забезпечує їй встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатної особи. Вказує, що [PERSON] допомоги на її утримання не надає, вирішити питання її утримання в позасудовому порядку вона не може, з огляду на що нею подано даний позов до суду. Представником відповідача на адресу суду подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково. Свої заперечення обґрунтував наступним. [PERSON] має на утриманні матір похилого віку [PERSON] , яка є пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію в розмірі 3\~619 грн 43 коп, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від [PERSON] . Крім того вказує, що [PERSON] досягла вісімнадцятирічного віку, навчається на денній формі навчання та має можливості самостійно себе утримувати, тому тягар на її утримання не може бути покладений лише на батька, а відповідно і матір повинна приймати участь у її утриманні. З огляду на викладене, просив стягнути з [PERSON] аліменти на користь і на утримання [PERSON] у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Перемот О.Г. подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Максимов Р.І. у відзиві на позовну заяву розгляд справи просив проводити за відсутності сторони відповідача на підставі поданих доказів. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Позивачка народилася [INFO] і відповідач є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . На даний час позивачка є здобувачкою вищої освіти медичного факультету №1 Донецького Національного медичного університету, є студенткою 1 курсу денної, державної форми навчання, строк навчання з 01.09.2024 до 30.06.2030, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу №829д/2025 від 11.04.2025. [PERSON] проживає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Донецького Національного медичного університету №75 від 25.04.2025. Доводи відповідача щодо перебування на його утриманні матері [PERSON] , суд не приймає до уваги, оскільки вказане не підтверджено належними та допустимими доказами. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Згідно з\~ч.ч.1,\~2\~ст.199\~СК України\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №208/3075/16 надано такий правовий висновок, що обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання покладається на обох батьків. В разі ухилення батьком від сплати аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати дитину, яка навчається, фактично буде перекладено винятково на матір, що є порушенням норм закону. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, відповідно до ст.53 Конституції України кожен має право на освіту. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч.3 ст.3 Закону України «Про освіту»). Тож стягнення з батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки, в даному випадку, позивачка [PERSON] навчається на денній формі навчання, тому така форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Разом з цим, відповідач є працездатною особою, належних доказів, які б свідчили про відсутність можливості надавати матеріальну допомогу доньці на час її навчання, суду не надано. З огляду на викладене та приймаючи до уваги матеріальне становище як відповідача, так і позивачки, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки до досягнення нею 23 років. Проте, виходячи з принципів\~розумності\~та\~справедливості, того, що обов`язок піклування покладено на обох батьків, суд, визначаючи розмір, вважає, що достатнім розміром для стягнення з відповідача аліментів, який встановить баланс між його обов`язком по сплаті аліментів та правами повнолітньої дитини на отримання матеріальної допомоги на період навчання, буде стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, що буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і співмірним можливостям батька надавати таку допомогу з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ч.1\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача\~підлягає до\~стягнення судовий\~збір на\~користь держави\~в сумі\~1211\~грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial