Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про визнання громадянина недієздатним встановлення опіки і призначення опікуна, в якій зазначала, що [PERSON] , є її рідною сестрою, відповідно до довідки МСЕК є інвалідом I групи підгрупи А, з дитинства безтерміново. Зазначає, що сестра з дитинства хворіє з кожним роком її психічний стан погіршується, тому за нею необхідний постійний догляд та нагляд. Все життя такий догляд за сестрою здійснювала їхня мати - [PERSON] , однак [INFO] мати померла і після її смерті фактичний догляд за [PERSON] здійснює чоловік заявниці - [PERSON] . Внаслідок психічного захворювання [PERSON] буває агресивною і заявниця впоратися із нею не може оскільки фізично є слабшою. ІІ чоловік [PERSON] постійно водить [PERSON] до лікарів, допомагає в побуті, купує все необхідне (ліки, продукти, харчування одяг) та опікується нею, заспокоює коли проявляється агресивна поведінка внаслідок порушення психічного стану. Марина дослуховується до Петра та заспокоюється при ньому, оскільки між ними склалися довірливі стосунки. Просила заяву задоволити, визнати недієздатною її сестру [PERSON] , встановити над нею опіку та призначити її опікуном - [PERSON] . В судовому засіданні заявниця та її представник - адвокат Данищук В.В. підтвердили обставини викладені в заяві, просили їх задовольнити. При цьому заявниця пояснила, що покійна мати просила доглядати за сестрою. Зазначила, що [PERSON] є особою, з особливими потребами, яка потребує стороннього догляду, вона з дитинства хворіє, а на даний час її стан значно погіршився, якщо раніше вона не чула і не могла говорити, то на даний час вона практично втратила зір, час від часу агресує. Ії чоловік [PERSON] фактично замінив сестрі батька, який помер, оскільки прийшов в їх сім`ю, коли сестрі було сім років, він водив її в спеціалізовану школу для глухонімих дітей, забирав її зі школи. Сестра часто проживала в них, коли мати хворіла, вона є членом їх сім`ї і сприймає [PERSON] як батька, реагує тільки на нього, тому саме його просила призначити опікуном. Крім цього, пояснила, що після смерті матері, внаслідок того, що сестра залишилася без опікуна, вони не можуть отримати кошти, які держава виплачує інвалідам, не можуть купити ліки, які потребують спеціального дозволу і видаються тільки опікуну недієздатної особи. Представник заінтересованої особи адвокат Павчук С.І., який залучений до участі в справі ухвалою суду, з метою захисту прав та законних інтересів гр. [PERSON] , в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви, вважав, що з метою захисту прав та законних інтересів недієздатної, належить призначити опікуном заявника по справі. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Горішньошерівецької сільської ради в особі Горішньошерівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з якої вбачається, що вимоги заяви визнає, не заперечує проти задоволення заяви, просив справу слухати у його відсутності. [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви, при цьому пояснив, що [PERSON] слухає тільки його,а по відношенню до дружини проявляє агресію. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяву учасника судового розгляду, приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок обмеження цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Цивільна дієздатність фізичної особи є обмеженою з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України). Частиною третьою статті 297 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України). Судом встановлено, що до суду з заявою про визнання особи недієздатною звернулася [PERSON] , яка є рідною сестрою [PERSON] , яку вона просить визнати недієздатною внаслідок психічного захворювання. Факт родинних відносин між [PERSON] , та [PERSON] , підтверджується, свідоцтвом про народження заявниці від 05 вересня 1988 року та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , де в обох свідоцтвах в графі батьки, батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . [PERSON] 15.10 1988 року, уклала шлюб з [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] », що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , страждає психічним захворюванням у формі значно вираженої деменції змішаного генезу, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що стверджено висновком судово-психіатричного експерта № 1434 від 19.09.2025 року. Враховуючи, що згідно з висновком судово-психіатричного експерта №1434, [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає за необхідне визнати її недієздатною. Відповідно до ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами визнаними судом недієздатними. Згідно ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до частини першої статті 67ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. За змістом частини першої, третьої статті 72 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі, згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України). Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, суд доходить висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18). Відповідно до статті 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п.3.1 Правил опіки та піклування). Опікунами не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними, перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину (п.3.2 Правил). Відповідно до ст.292 ЦК України малолітня, неповнолітня особа, а також фізична особа, яка визнана недієздатною або дієздатність якої обмежена, має право на опіку та піклування. Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 20.06.2025 року, [PERSON] , [INFO] проживає по [ADDRESS] , разом з ним проживають: дружина [PERSON] та сестра дружини [PERSON] . [INFO] , яка є особою з інвалідністю І групи підгрупа А з дитинства. [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання та здійснює догляд за [PERSON] , яка проживає біля нього Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі і на предмет вживання психоактивних речовин №637 від 20.06.2025 року, [PERSON] , [INFO] протипоказань для виконання обов`язків опікуна немає. З витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», вбачається, що [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості немає. Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 300 ЦПК України визначено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення над недієздатними особами опіки, а саме - за поданням відповідного органу, а не за заявою фізичної особи. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства: захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в цьому конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Крім того, фізична особа може бути призначена опікуном (піклувальником) лише за її згодою, що повинно бути виражено в письмовій заяві. Особа, яка виявила бажання виконувати обов`язки опікуна (піклувальника), подає до органу заяву про клопотання перед судом про призначення її опікуном (піклувальником). До заяви додається медичний висновок про те, що за станом здоров`я заявник може бути опікуном (піклувальником). Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього опікуна (піклувальника), складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури опікуна ( піклувальника). Пунктом 3.3 частини 3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді від 17 червня 1999 року, визначений перелік документів за наявності яких орган опіки та піклування призначає опікуна, а саме: рішення суду про визнання громадянина недієздатним, акт обстеження умов проживання особи, що потребує опіки, опис її майна та майбутнього опікуна, довідки про стан здоров`я особи, яка потребує опіки та її опікуна, довідки про судимість майбутнього опікуна. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий перелік документів та порядок призначення над недієздатними особами опіки. Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, зі змісту норм ЦК України та ЦПК України також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому, саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно може виконувати обов`язки опікуна для особи, визнаної недієздатною. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку, переслідує, перш за все, найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Із висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньошеровецької сільської ради про доцільність призначення опікуна [PERSON] вбачається наступне. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА 337806 від 10.11.20211 року Чернівецької очно-туберкульозної МСЕК [PERSON] є особою з інвалідністю І групи підгрупа А з дитинства по зору безтерміново. Внаслідок хвороби [PERSON] , не може сама себе обслуговувати у повсякденному житті, не може самостійно задовольняти свої основні потреби, має залежність у сторонній допомозі, не може виконувати самостійно елементарні дії, потребує як медичного нагляду та лікування так і постійної сторонньої допомоги і контролю з боку [PERSON] , який є її родичем. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньошеровецької сільської ради вважає за доцільне погодити кандидатуру [PERSON] бути опікуном над сестрою дружини [PERSON] , [INFO] . Вищевказаний висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Горішньошеровецької сільської ради №6 від 16.06.2025 року. Заявниця [PERSON] відмовилася здійснювати опіку над своєю сестрою [PERSON] . Єдиним кандидатом бути опікуном [PERSON] , [INFO] є та виявляє бажання [PERSON] . Інших осіб, які б хотіли та мали б можливість бути опікуном [PERSON] - немає. Орган опіки вважає за доцільне призначити саме [PERSON] опікуном, над [PERSON] . У даній справі подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] , опікуном над недієздатною [PERSON] , містить належну мотивацію, а також є обґрунтованим з посиланням на наявні докази щодо можливості його бути опікуном та з визначенням конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, також містить посилання на можливість заявника бути опікуном. Враховуючи те, що [PERSON] єдиний виявив бажання та має змогу здійснювати опіку, а положення ст. 63 ЦК України дають суду можливість не обмежуватися вибором опікуна лише з кола родичів, суд вважає за можливе призначити його опікуном, що буде відповідати інтересам недієздатної особи. З урахуванням зазначеного та виходячи із інтересів недієздатної особи, суд вважає, що заяву [PERSON] слід задовольнити та призначити [PERSON] опікуном недієздатної [PERSON] .

Outcome: approved