Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

04 листопада 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому, посилаючись на статті 182, 198-200 СК України, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі частки його доходів щомісяця на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на період його навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Київський фаховий коледж міського господарства Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського» по 30 червня 2029 року включно, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона з [PERSON] перебувала у шлюбі з 23 липня 1994 року, який був розірваний за рішенням Славутицького міського суду Київської області 18.12.2012. За час шлюбу у них народились діти: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач. На підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 14.06.2012 з відповідача на утримання двох дітей стягувались аліменти у розмірі частини його доходів щомісяця, але з 07.03.2018, після досягнення старшим сином повноліття, аліменти стягувались на утримання сина [PERSON] у розмірі частки усіх видів доходів, а з 08 серпня 2025 року, після досягнення ним повноліття, припинились. Син сторін [PERSON] , третя особа у справі, 01 вересня 2025 року вступив на навчання до вищого навчального закладу, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від батьків, а відповідач такої допомоги не надає. Син навчається на другому курсі денного відділення у ВСП «Київський фаховий коледж міського господарства Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського» за освітньо-професійною програмою Експлуатація апаратури контролю навколишнього природного середовища С2 «Технології захисту навколишнього середовища». Термін навчання становить 3 роки 10 місяців з 01.09.2025 по 30.06.2029, на держзамовленні на безоплатній основі та отримує стипендію у розмірі 1\~510,00 грн щомісячно На період навчання йому виділено ліжко-місце в гуртожитку, за проживання в якому за період з 01.09.2025 по 28.02.2026 вона внесла оплату у розмірі 3\~858,23 грн. На даний час вона одна опікується сином, лише на харчування та транспортні послуги витрачає більше 3\~000 грн на місяць, окрім того оплачує сину інтернет 200 грн, послуги мобільного зв`язку 225 грн на місяць, на одяг та взуття, яке придбала у вересні та жовтні витратила 10\~378 грн, придбання повербанку 1099 грн, LED- лампи- 299 грн. Загальні витрати на сина за два місяці склали 22\~534 грн. Позивачка є пенсіонеркою за віком, має дохід - пенсію у розмірі 18\~139,81 грн на місяць, яку здебільшого витрачає на утримання сина та свого житла. Відповідач не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, з нього не проводяться стягнення за виконавчими документами. За вказаних обставин відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу синові на період його навчання. Оскільки позивачка не вирішила питання з відповідачем про добровільне надання щомісячної матеріальної допомоги на період навчання сина, тому звернулась до суду з цим позовом (а.с. 1-5). Ухвалою судді від 14 листопада 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 15 грудня 2025 року, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про розмір пенсії [PERSON] за останні шість місяців (а.с. 43-45). Учасники справи у призначене судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України ( а.с.61-63). Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розглядати справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити ( а.с.73). Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він визнав позовні вимоги повністю, просив розглянути справу за його відсутності. Третя особа [PERSON] у поданій до суду заяві також просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав ( а.с.60). Через неявку в призначене судове засідання всіх учасників справи відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Суд встановив, що 23 липня 1994 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 23 липня 1994 року зроблено запис за № 114 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23 липня 1994 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку- [PERSON] дружині [PERSON] (а.с.16). [INFO] в них народився син [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області 15 серпня 2007 року в книзі реєстрації народжень, зроблено відповідний актовий запис за № 131 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15 серпня 2007 року ( а.с.18). Відповідно до рішення Славутицького міського суду Київської області від 18 грудня 2012 року у справі № 1023/1939/12, провадження № 3/1023/578/12, шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 23 липня 1994 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області, актовий запис № 114, розірвано. Після розірвання шлюбу залишено [PERSON] прізвище [PERSON] ( а.с. 17). Відповідно до витягу з реєстру Славутицької територіальної громади № 2025/016165266 від 03.11.2025 позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 24 вересня 2004 року ( а.с. 23). Як вбачається з інформації Ведильцівського старостинського округу Михайло- Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №17-02-01-19/65, яка надійшла до суду 14 листопада 2025 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 39). Син сторін [PERSON] , [INFO] , з 21 серпня 2007 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить витяг з реєстру Славутицької територіальної громади № 2025/016166197 від 03.11.2025 ( а.с. 24). На підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 14 червня 2012 року у справі № 1023/830/12, провадження № 2/1023/291/12, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягувались аліменти у розмірі частини всіх видів доходів щомісяця ( а.с. 22). Відповідно до довідки № 389/25 від 25 серпня 2025 року Відокремленого структурного підрозділу «Київський фаховий коледж міського господарства Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського» [PERSON] зарахований на денне відділення до Відокремленого структурного підрозділу «Київський фаховий коледж міського господарства Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського» в групу Ек-21 за освітньо-професійною програмою Експлуатація апаратури контролю навколишнього природного середовища G2 «Технології захисту навколишнього середовища». Наказ про зарахування на навчання за кошти державного (регіонального) бюджету № 110-с/к від 12.08.2025. Термін закінчення коледжу 30.06.2029 (а.с. 19). З довідки про доходи №243/19, виданої Відокремленим структурним підрозділом «Київський фаховий коледж міського господарства Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського» вбачається, що [PERSON] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Київський фаховий коледж міського господарства Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського» , є студентом 11 курсу групи Ек-21, стаціонар, отримує стипендію, місячний розмір якої складає 1\~510 грн ( а.с. 20). Зазначена інформація підтверджена відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого/перерахованого податку та військового збору за період з вересня 2024 року по жовтень 2025 року, отриманого на запит в електронному вигляді від 27.11.2025 щодо [PERSON] (а.с. 66). Позивач [PERSON] має постійний дохід у вигляді отримання пенсії, місячний розмір якої складає 18\~139,81 грн, про що свідчить роздруківка витягу з особового рахунку № [NUMBER] пенсіонера [PERSON] ( а.с. 21). За розрахунком витрат позивачки на утримання сина, за період його навчання вересень жовтень 2025 року загальна сума її витрат становить 22\~534 грн, яка складається з витрат: на проживання сина в гуртожитку - 3\~858 грн, придбання одягу 7 992 грн, придбання зимового взуття 2\~386 грн, придбання повербанку 1 099 грн, придбання лампи 299 грн, на оплату транспортних послуг- 600 грн, послуг інтернету в гуртожитку 400 грн, мобільного зв`язку 550 грн, харчування 4\~900 грн, придбання канцелярського приладдя для навчання 450 грн ( а.с. 31). Позивачка надала на підтвердження сплати за проживання в гуртожитку копії платіжних інструкцій та квитанцій АТ КБ «ПриватБанк»: від 28.08.2025 на суму 2\~400 грн, від 31.10.2025 на суму 1\~458,23 грн ( а.с. 25,26). Також на підтвердження придбання одягу та повербанку надала копію квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 14.09.2025 на суму 2\~386 грн, касові чеки від 18.10.2025 на суму 3\~614 грн та 1\~380 грн, а також копію видаткової накладної № 866165467 від 06.10.2025 на суму 1 099 грн ( а.с. 27-29). Крім того, до позовної заяви долучено копію квитанції АТ «Ощадбанк» про зарахування 16 липня 2025 року на картковий рахунок [PERSON] аліментів у сумі 1\~606,45 грн ( а.с. 30). Відповідач правом відзиву на позовну заяву не скористався. Подав до суду заяву про визнання позову ( а.с. 74). 07 серпня 2007 року [PERSON] , третя особа у справі, досяг повноліття. Оскільки він вступив на навчання до вищого навчального закладу, у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги. [PERSON] перебуває на повному утриманні позивача, відповідач після досягнення сином повноліття, припинив сплату аліментів та у добровільному порядку не надає допомоги на утримання сина в період його навчання, тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. При вирішенні цього спору суд виходить із такого. Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність та безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У частині першій статі 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі №756/9882/19 ( провадження № 61-2065св23). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття, навчається на денному відділенні у Відокремленому структурному підрозділі «Київський фаховий коледж міського господарства Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського» в групу Ек-21 за освітньо-професійною програмою Експлуатація апаратури контролю навколишнього природного середовища G2 «Технології захисту навколишнього середовища». Наказ про зарахування на навчання за кошти державного (регіонального) бюджету №110-с/к від 12.08.2025. Термін закінчення коледжу 30.06.2029. Хоча [PERSON] навчається за кошти державного бюджету та отримує стипендію у сумі 1\~500 грн, він потребує матеріальної допомоги обох батьків, оскільки розмір його стипендії не покриває витрат на проживання, придбання предметів першої необхідності: одягу, харчування, предметів гігієни, канцелярських та інших товарів для навчання. Доказів того, що [PERSON] працює та отримує інші доходи, окрім стипендії, матеріали справи не містять. На підтвердження стану здоров`я [PERSON] доказів не надано. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, суд виходить із такого. [PERSON] , відповідач у справі, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсійне забезпечення, місячний розмір якого становить 6\~425,78 грн, про що свідчить довідка від 12.12.2025, яка надійшла до суду від Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в Чернігівській області на виконання вимог ухвали судді від 14.11.2025 (а.с. 69-72). Доказів наявності у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина матеріали справи не містять. Докази на підтвердження відомостей щодо стану здоров`я відповідача в матеріалах справи також відсутні. Позивач [PERSON] має постійний дохід у вигляді отримання пенсії, місячний розмір якої складає 18\~139,81 грн, про що свідчить роздруківка витягу з особового рахунку № [NUMBER] пенсіонера [PERSON] ( а.с. 21). Суд не встановив обставин, які б перешкоджали [PERSON] у виконанні його обов`язків стосовно його повнолітнього сина [PERSON] у зв`язку із продовженням ним навчання. Зі змісту статті 199 СК України вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку сина, які продовжують навчання виникає за сукупності таких умов: повнолітні дочка, син продовжують навчання і зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Отже, враховуючи принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дітей, матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище стягувача аліментів, третьої особи, розмір необхідних витрат на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд доходить висновку, що третя особа у справі продовжує навчання у навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а відповідач за своїм матеріальним станом має можливість надавати таку матеріальну допомогу у заявленому позивачем розмірі, з яким відповідач погодився, оскільки визнав позов. Підстав для неприйняття судом визнання позову відповідачем не встановлено. Таким чином, суд вважає правильним задовольнити позов повністю та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі частки його доходів щомісяця на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на період його навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Київський фаховий коледж міського господарства Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського» по 30 червня 2029 року включно, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. Виходячи із змісту статті 201, частини першої статті 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 04 листопада 2025 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). За змістом частини першої статті 142\~ЦПК\~України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, який відповідач [PERSON] визнав до початку розгляду справи по суті, то з нього на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків, що становить 605 гривень 60 копійок, від сплати якого позивачка звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved