Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-14 00:00:00

АТ «Універсал Банк» 20.10.2025 звернулося до суду з позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 25.05.2018, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.05.2018 [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, де підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 25.05.2018. Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву [PERSON] підтвердив, що ознайомився та отримав примірники зазначених документів у мобільному додатку, які становлять договір, та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 16 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Проте [PERSON] , всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 08.09.2025 у [PERSON] наявна заборгованість на загальну суму 28 992 грн 81 коп, з яких: 28 963 грн 29 коп заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 29 грн 52 коп заборгованість за пенею, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак як у позовній заяві, так і в доданій до позову окремій заяві одночасно просив розгляд справи проводити без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно з ухвалою суду від 15.12.2025 розгляд справи проводиться заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25.05.2018 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання останнім анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «Monobank» власноручним підписом, відповідно до умов якого [PERSON] відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт. [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом з Умовами і Правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів Monobank|Universal Bank, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту, Тарифами, що розміщені за посиланнями, складають договір про надання банківських послуг. Підписуючи анкету-заяву [PERSON] підтвердив отримання примірника договору в мобільному додатку Monobank, своє ознайомлення та згоду з умовами договору, укладення ним договору та зобов`язався виконувати його умови. Крім того, [PERSON] відповідно до підписаної анкети-заяви засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме випустив платіжну картку та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно з довідкою про видані картки, на виконання умов вказаного кредитного договору на ім`я [PERSON] відкрито картковий рахунок, тип картки «картка Чорна» з терміном дії до 08/29. Довідкою про розмір встановленого ліміту по картці [PERSON] підтверджується встановлення 18.11.2019 кредитного ліміту в сумі 1 000 грн. Надалі розмір кредитного ліміту періодично змінювався в бік збільшення до 20 000 грн, останнього разу 03.11.2024 кредитний ліміт було зменшено та встановлено в сумі 16 000 грн. Надана АТ «Універсал Банк» виписка по рахунку [PERSON] з 30.05.2018 до 08.09.2025 свідчить, що відповідач дійсно отримував кредитні кошти в АТ «Універсал Банк» та користувався ними. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №б/н від 25.05.2018 заборгованість [PERSON] станом на 08.09.2025 становить 28 992 грн 81 коп, з яких: 28 963 грн 29 коп заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 29 грн 52 коп заборгованість за пенею. Віднесення банком всієї суми заборгованості до заборгованості за тілом кредиту в цьому разі зумовлено специфікою нарахування заборгованості за користування кредитною карткою, яка передбачає постійне користування кредитним лімітом, внесення коштів на його погашення і нарахування процентів. Так, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За правилом ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене та враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, фактично отримані та використані ним кошти в добровільному порядку банку не повернуті, тому суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення залишку заборгованості за наданим кредитом в сумі 28 963 грн 29 коп. Водночас, щодо стягнення заборгованості за пенею, суд зазначає наступне. Позивач заявив до стягнення з відповідача пені в сумі 29 грн 52 коп, яка нарахована за липень 2025 року. Проте, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Відповідний правовий висновок щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23. Згідно з правовим висновком, що викладений у постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №706/68/23, дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. З огляду на викладене та враховуючи, що згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України та з огляду часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 3 024 грн 97 коп.

Outcome: partial