Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (надалі ТОВ «Споживчий Центр») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 13280,00грн. заборгованості за кредитним договором № 05.02.2025-100000663 від 05.02.2025 та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного [PERSON] з ТОВ «Споживчий Центр» в електронній формі кредитного договору № 05.02.2025-100000663 від 05.02.2025, відповідач отримав кредит на умовах поворотності, строковості та платності. Однак позичальник [PERSON] порушив умови укладеного договору щодо своєчасності повернення позичених коштів, сплати відсотків та комісії, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 13280,00 грн., у тому числі по поверненню тіла кредиту у розмірі 4000,00 грн., 6200,00 грн. процентів за користування кредитними коштами, 360,00 грн. та 720,00грн. комісії. Крім того, у зв`язку з порушенням виконання зобов`язань за договором йому нараховано неустойку у розмірі 2000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, клопотав про розгляд справи у його відсутності. Враховуючи, що відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином у передбаченому ЦПК України порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, з урахуванням думки представника позивача, викладеній у позовній заяві, на підставі ст.280 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі. При цьому на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий Центр» та відповідачем [PERSON] 05 лютого 2025 року укладено кредитний договір № 05.02.2025-100000663 (надалі договір), за умовами якого [PERSON] отримав у кредит грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. строком на 217 днів, терміном повернення до 09 вересня 2025 року, на умовах сплати комісії, пов`язаної з наданням кредиту, у розмірі 9 % від суми кредиту, в сумі 360,00 грн., комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі по 360,00 грн. у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, на загальну суму 720,00 грн., а також на умовах сплати процентів за ставкою 1 % за кожен день строку користування кредитом (ставка «стандарт») протягом перших трьох чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів, 0,5 % за кожен день строку користування кредитом (ставка «економ») протягом наступних чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів, та зобов`язався повернути тіло кредиту в останній день строку кредитування (09.09.2025), 07.03.2025 сплатити комісію у розмірі 360,00 грн., пов`язану з наданням кредиту, сплачувати комісію за обслуговування кредиту у розмірі по 360,00 грн. зі спливом другого та третього чергових платежів (07.04.2025, 08.05.2025), та сплачувати відсотки сьома платежами зі спливом кожного з періодів, перші три періоди (07.03.2025, 07.04.2025, 08.05.2025) у розмірі по 1240,00грн., наступні чотири періоди (08.06.2025, 09.07.2025, 09.08.2025, 09.09.2025) у розмірі по 620,00 грн., а всього сплатити проценти у загальному розмірі 6200,00 грн. Умовами укладеного договору передбачено сплату неустойки у розмірі 60,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання (неналежного виконання) кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного зобов`язання. У разі прострочення виконання позичальником зобов`язань, договором передбачено також проценти відповідно до ст.625 ЦК України у розмірі 547,5 % річних. Вказаний договір укладений у спосіб акцептування відповідачем [PERSON] публічної оферти ТОВ «Споживчий Центр» - Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), шляхом подання ним 05 лютого 2025 року відповідної заявки через онлайн-сервіс на електронному ресурсі https://sgroshi.com.ua та погодження такої заявки ТОВ «Споживчий Центр» з наступним підписанням договору із застосуванням одноразового ідентифікатора, що підтверджує узгодження сторонами істотних умов кредитного договору № 05.02.2025-100000663 від 05.02.2025. Усі документи, що підтверджують укладення цього договору, а також містять його істотні умови, зокрема: Заявка, Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), Паспорт споживчого кредиту підписані електронним підписом позичальника [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора Е546. За положеннями ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Закон України\~"Про\~електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 вказаного Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Укладення між фінансовою установою та боржником договору про надання кредиту в електронній формі відповідає положенням Закону України "Про електронну комерцію", оскільки позикодавець, отримавши підписані документи, ідентифікував особу, отримавши відомості про її прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання та іншу персональну інформацію. При цьому підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора відповідає положенням ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Верховним Судом у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що договір про надання фінансового кредиту, підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, є належним та допустимим доказом, адже без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Як вбачається зі змісту позовної заяви та долученого скріншоту, позивачем проведено ідентифікацію клієнта через електронну систему BankID НБУ, за результатами якої отримано інформацію про підписання кредитного договору конкретною фізичною особою: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , документованим паспортом громадянина України № [NUMBER] , виданим 16.11.2023 органом 5611, чинним до 16.11.2033. Перерахування 05.02.2025 об 11:11 год. кредитних коштів у розмірі 4000,00 грн. з призначенням платежу: «Видача за договором кредиту № 05.02.2025-100000663» на картковий рахунок позичальника [PERSON] , номер картки [NUMBER] , ID транзакції в системі iPay.ua [NUMBER] , підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 74-1310 від 13.10.2025. У підтвердження надання ТОВ «Універсальні платіжні рішення», внесеного до Державного реєстру фінансових установ (свідоцтво серії ФК № 342 від 02.10.2012), яке отримало відповідну ліцензію НБУ № 3 від 11.11.2013, послуг ТОВ «Споживчий центр» з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, суду надано копію договору №ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024, укладеного ТОВ «Універсальні платіжні рішення» з ТОВ «Споживчий центр», предметом якого є надання ТОВ «Споживчий центр» послуг з переказу коштів без відкриття рахунків, а саме: прийом від імені ТОВ «Споживчий центр» на розрахунковий рахунок ТОВ «Універсальні платіжні рішення» безготівкових платежів споживачів, а також переказ споживача виплат від ТОВ «Універсальні платіжні рішення». З огляду на викладене, суд вважає доведеним, що на картковий рахунок відповідача [PERSON] , номер картки [NUMBER] , 05.02.2025 було перераховано грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. від ТОВ «Споживчий центр». Сума цих коштів та дата їх перерахування співпадають з відомостями, зазначеними у кредитному договорі № 05.02.2025-100000663 від 05.02.2025. Таким чином, суд вважає доведеним, що між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» був укладений кредитний договір в електронному вигляді шляхом обміну повідомленнями\~через особистий\~кабінет користувача\~з використанням\~веб-сайту\~URL:\~https://sgroshi.com.ua та застосування клієнтом підпису одноразовим ідентифікатором. Вказані висновки суду узгоджуються з практикою Верховного Суду, зокрема, викладеною у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20. Відповідно до\~ст.1049\~ЦК України,\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. З наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 05.02.2025-100000663 від 05.02.2025 слідує, що станом на дату подання позовної заяви до суду у позичальника наявні заборгованість перед ТОВ «Споживчий центр» у загальному розмірі 13280,00 грн., у тому числі по поверненню основного боргу 4000,00 грн., по поверненню процентів, які нараховані за період з 05.02.2025 по 09.09.2025, у розмірі 6200,00 грн., по комісії за надання кредиту 360,00 грн., по комісії за обслуговування кредиту 720,00 грн., по неустойці 2000,00 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] та змісту позовної заяви вбачається і відповідачем не спростовано, що будь-які платежі у виконання зобов`язань за кредитним договором № 05.02.2025-100000663 від 05.02.2025 [PERSON] не вносились. Оцінюючи правомірність нарахування відповідачу платежів, включених позивачем до розрахунку заборгованості, суд враховує наступне. Зміст позовної заяви, наданий позивачем розрахунок заборгованості, п.8 Заявки та Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) та Графік платежів свідчать про те, що [PERSON] була нарахована комісія, пов`язана з наданням кредиту, як 9 % від суми кредиту у розмірі 360,00 грн. Як передбачено у п.8 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), яка є складовою частиною кредитного договору № 05.02.2025-100000663 від 05.02.2025, укладеного [PERSON] з ТОВ «Споживчий центр», економічна сутність цієї комісії, пов`язаної з наданням кредиту плата за його надання. Разом з тим, частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено обов`язок банку або іншої фінансової установи (кредитодавця) надати за кредитним договором грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. При цьому платою за надання кредиту відповідно до ст.1048 ЦК України є проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також Законами України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування». Частинами 1,2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Встановлення додаткової плати за надання кредиту суперечить суті кредитних правовідносин та є несправедливою умовою, оскільки у такому випадку, всупереч принципу добросовісності, має місце істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Включення комісії за надання кредиту до загальних витрат за споживчим кредитом суперечить змісту ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість нарахування [PERSON] комісії, пов`язаної з наданням кредиту, як 9 % від суми кредиту у розмірі 360,00 грн., що підлягала сплаті 07.03.2025. Такі висновки суду узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2019 у справі № 666/4957/15-ц, а також у постанові від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15-ц. Натомість передбачена у п.9 Заявки та Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які є складовими частинами кредитного договору № 05.02.2025-100000663 від 05.02.2025, укладеного [PERSON] з ТОВ «Споживчий центр», комісія за обслуговування кредитної заборгованості 360,00 грн. у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, що сплачується згідно Графіку платежів (07.04.2025 360,00 грн., 08.05.2025 360,00 грн., а всього у розмірі 720,00 грн.), економічною сутністю якої зазначено плату за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості та до якої не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит відповідає положенням ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якою комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо, включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Оскільки нарахування цієї комісії відповідає вимогам закону та умовам укладеного з відповідачем [PERSON] договору, нарахування йому комісії за обслуговування кредитної заборгованості за період у загальній сумі 720,00 грн. суд вважає правомірним. Суд переконався також, що нараховані позичальнику за період з 05.02.2025 по 09.09.2025 проценти за користування кредитом у загальному розмірі 6200,00 грн. розраховані правильно, їх нарахування узгоджується з умовами укладеного відповідачем кредитного договору. Що стосується\~вимоги про\~стягнення з\~ [PERSON] \~неустойки у\~розмірі 2000,00\~грн.,\~суд враховує,\~що відповідно\~до п.18\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України,\~у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Вказаною нормою установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на зміст вищезазначеної норми, беручи до уваги дію в Україні воєнного стану як на момент укладення [PERSON] кредитного договору, так і по цей час, суд не вбачає правових підстав для стягнення нарахованої позичальнику [PERSON] за умовами договору № 05.02.2025-100000663 від 05.02.2025 неустойки у розмірі 2000,00 грн. Так як строк повернення кредиту, сплати процентів та визнаної судом обґрунтованою комісії за укладеним з [PERSON] договором на момент розгляду справи наступив, з огляду на положення ст.ст.526, 1048, 1049 ЦК України, суд, користуючись наданим позивачем розрахунком заборгованості, беручи до уваги висновки щодо безпідставності нарахування позичальнику комісії за надання кредиту та неустойки, виходячи з умов укладеного кредитного договору, доходить висновку про обґрунтованість вимог про стягнення з позичальника неповернутих: суми позичених коштів, комісії за обслуговування кредиту та процентів, нарахованих за період кредитування. Таким чином, обґрунтований розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 05.02.2025-100000663 від 05.02.2025 складає: 4000,00 грн. (тіло кредиту) + 6200,00грн. (проценти за користування кредитом) + 720,00 грн. (комісія за обслуговування кредиту) = 10920,00 грн. Отже, заявлені ТОВ «Споживчий Центр» вимоги підлягають частковому задоволенню. Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору на підставі ст.141 ЦПК України слід присудити пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий Центр» 1991,91 грн. сплаченого судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial