Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

ТзОВ «Мілоан» пред`явило позов до [PERSON] про стягнення 28 509,46 грн боргу за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] 25.08.2024 уклав з ТзОВ «Мілоан» кредитний договір № 103630861 про надання кредиту, згідно з яким йому було надано в кредит 12 000,00 грн. [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого заборгував 28 509,46 грн, з них: 12 000,00 грн кредит, 10 509,46 грн проценти, 6 000,00 грн неустойки. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Позивач заявив в позовній заяві про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач, який був належним чином повідомленим про місце та час проведення судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про розгляд справи за його відсутності. Обґрунтовано заперечення, тим, що позивач не надав належних доказів на підтвердження обставини укладення кредитного договору та надання йому кредитних коштів. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. В ч. 2 ст. 207 ЦК України зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В ст. 1055 ЦК України вказано, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 12 ЦПК України: Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4). На підтвердження обставини укладення кредитного договору між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] позивач надав паперову копію договору про споживчий кредит № 103630861 від 25.08.2024. В позовній заяві позивач зазначив, що кредитний договір укладено в електронній формі і він підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно з ст. 100 ЦПК України: Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (ч. 2). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом (ч. 3). Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. 4. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 5). Ухвалою від 27.11.2025 на виконання вимоги ч. 5 ст. 100 ЦПК України суд витребував в ТзОВ «Мілоан» оригінал договору про споживчий кредит № 103630861. ТзОВ «Мілоан» ухвалу суду не виконало, оригінал договору про споживчий кредит № 103630861 не подало. Наслідком неподання оригіналу електронного доказу договору про споживчий кредит № 103630861 відповідно до ч. 5 ст. 100 ЦПК України є те, що його паперова копія не береться судом до уваги. Також позивач не надав доказів передання одноразового ідентифікатора від ТзОВ «Мілоан» до [PERSON] та його приєднання [PERSON] до відповідного електронного повідомлення. Отже, позивач не довів укладення в письмовій (електронній) формі кредитного договору між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] . Копія довідки про укладення договору не є допустимим доказом на підтвердження передання одноразового ідентифікатора, адже вона не є електронним документом (повідомленням), пов`язаним з електронним правочином. В цій довідці зафіксовано не обставину передання, а твердження однієї сторони про передання одноразового ідентифікатора. Видання такої довідки тотожне виданню довідки про підписання письмового договору. Очевидно, що ніхто не вважатиме письмовий договір підписаним на підставі довідки, виданої однією із сторін договору. Водночас обставина надання кредитних коштів [PERSON] підтверджується копією квитанції про перерахунок 25.08.2025 за допомогою платіжного сервісу Liqpay 12 000,00 грн. [PERSON] не надав доказів того, що картка, зазначена в копії квитанції, йому не належить. Враховуючий що кредитний договір між сторонами в письмовій формі не укладено, однак фактично він виконується, на підставі ст. 1055 ЦК України суд визнає його нікчемним. В порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відповідно до вимог ст. 216 ЦК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь ТзОВ «Мілоан» неповернуті ним 12 000,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 12 000,00 грн х 100 / 28 509,46 грн = 42,09 % (розмір задоволених позовних вимог); 2422,40 грн х 42,09 % = 1019,59 грн (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача). ТзОВ «Мілоан» заявило про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 7 100,00 грн. На підтвердження цих витрат надано: копію договору про надання правничої допомоги від 16.01.2025, укладеного між ТзОВ «Мілоан» та Адвокатським об`єднанням «Правовий курс»; копію додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги від 16.01.2025; акт про надання правничої допомоги від 28.04.2025 на загальну суму 7 100,00 грн; копію платіжної інструкції № 15888 від 29.04.2025 на суму 7 100,00 грн. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21). З огляду на необхідність дотримання принципу співмірності розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаної роботи, суд визначає їх в сумі 4 000,00 грн і стягненню з відповідача ці витрати підлягають пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (42,09 %). 4 000,00 грн х 42,09 % = 1 683,60 грн (розмір витрат, понесених на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача).

Outcome: partial