Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

адвокат Мартинова Наталія Сергіївна від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову представник зазначила, що з 19.02.2011 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.09.2014 у справі №211/4098/14-ц. Від подружнього життя сторони у справі мають доньку [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що відповідач самоусунувся від виховання та утримування доньки, в лютому 2012 року позивач вимушена була звернутися до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання доньки. Рішенням суду від 28.02.2012 у справі №411/1751/2012 було стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) щомісячно до досягненням дитиною повноліття, починаючи з 15.02.2012. 03.05.2012 постановою Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №32390203 щодо виконання виконавчого листа № 411/1751/22, виданого 27.03.2012 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 08.11.2014 позивач уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають двох дітей: син - [PERSON] , донька - [PERSON] . Позивач з дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та чоловіком [PERSON] мешкають у квартирі, яка на праві спільної сумісної власності належить подружжю та розташована за адресою: [ADDRESS] . Сім`я характеризується як дружня родина, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами, скарг від сусідів чи інших осіб щодо них не було. Донька позивача завжди охайна, доглянута та привітна до дорослих та дітей. Дитина перебуває на повному матеріальному утриманні матері та вітчима. Після розірвання шлюбу між сторонами, батько [PERSON] припинив цікавитись донькою. Відповідач не виконує належним чином свої батьківські обов`язки, не опікується дитиною, не переймається за її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в рамках виконавчого провадження № 32390203 за [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] за період з 01.10.2000 по 01.06.2025 в розмірі 207\~142,25 грн. Оскільки відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або взагалі іншої участі у вихованні та утриманні доньки, позивач змушена звернутися до суду з вимогою про позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 06.08.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради, зобов`язано третю особу надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 20.10.2025 підготовче судове засідання закрите та справу призначено до розгляду. Протокольною ухвалою від 11.12.2025 розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. У судовому засіданні позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягала та просила задовольнити позов. Представник позивача [PERSON] адвокат Мартинова Н.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, не повідомив причини неявки, відзиву не подав. Представник Служби у\~справах дітей\~виконкому Довгинцівської\~районної в\~місті ради Маркова С.А. у судовому засіданні підтримала наданий до суду висновок. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] його дружина. Він виховує [PERSON] з двох років, батько дитини зовсім про неї не піклується. З дитиною у нього добрі відносини як між батьком та донькою. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити у цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши позивача та представника позивача, представника третьої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Вирішуючи даний позов, суд згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Судом встановлено, що 19 лютого 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу позивач набула прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 11 копія свідоцтва про шлюб). [INFO] у подружжя [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 13). Рішенням Довгинцівського районного\~суду міста\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області від 28 лютого 2012 року в справі № 411/1751/2012 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) щомісячно до досягненням нею повноліття, починаючи з 15 лютого 2012 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/ 21804062). 03 травня 2012 року постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 32390203 щодо виконання виконавчого листа за № 411/1751/22 (а.с. 15 копія постанови). Станом на червень 2025 року заборгованість за виконавчим листом становить 207\~142,25 грн. (а.с. 18). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 вересня 2014 року в справі №211/4098/14-ц між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 16 копія рішення). 08 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу позивач набула прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 12 копія свідоцтва про шлюб). Згідно наявних у матеріалах справи доказів вихованням дитини займається матір, батько не бере участі у вихованні доньки (а.с. 20 копія характеристики учениці 8 класу КГ № 109 «ТЕМП» КМР). Згідно зі статтями 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виконкомом Довгинцівської районної в місті ради (як органом опіки та піклування) надано висновок від 15 жовтня 2025 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 45, 46). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу України. При вирішенні питання щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , суд враховує їх характер, який з огляду на надані до матеріалів позовної заяви документи, свідчать про відсутність підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків. Також суд бере до уваги висновок виконкому щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки, відповідно до якого неповнолітня [PERSON] згодна щодо позбавлення батьківських прав її батька відносно неї, оскільки він з нею не спілкується, не відвідує її, вона його інколи бачила, коли приходила побачитися з бабусею. Неповнолітня зауважила, що вона намагалася самостійно налагодити відносини з батьком, але той не виявив бажання, фактично його не було в її житті (а.с. 45, 46). Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Представником позивача заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133\~ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Щодо вимоги про стягнення правової (правничої) допомоги. Згідно зі ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано відповідні докази та представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 15\~000,00 грн. Суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу в заявленому розмірі. При прийнятті такого рішення судом враховані вимоги частин 4, 5 ст. 137 ЦПК України, складність справи, відсутність фактичних судових засідань за участю осіб, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та спів розмірності. Суд вважає таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та з метою уникнення можливості неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача. Щодо вимоги про стягнення судового збору. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивача заявлено вимогу про відшкодування судового збору в сумі 1\~211,20 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заявлену суму судового збору.

Outcome: approved