Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі позивач), діючи через свого представника Ушакевич М.П., звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №8308470 від 21 вересня 2024 року у розмірі 23 934 грн. 03 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору, з урахуванням додаткової угоди, відповідач отримав від позивача кредит у загальному розмірі 11\~100 грн. на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1% на день. У подальшому відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, у результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 23 934 грн. 03 коп., з яких: 10\~879 грн. 11 коп. заборгованість за тілом кредиту та 13 054 грн. 92 коп. заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути на свою користь. Представником відповідача було подано відзив на позов з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає і в задоволенні позову просить відмовити. При цьому зазначає, що в матеріалах справи відсутній кредитний договір, підписаний відповідачем за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора. Також в матеріалах справи відсутні належні докази надання кредитних коштів відповідачу, а саме первинні бухгалтерські документи, які б підтверджували перерахування коштів відповідачу. Крім того зазначає про нарахування процентів за користування кредитними коштами з порушенням положень статті 1\~048 ЦК України, і вказує, що проценти нараховувалися поза межами строку кредитування. Представник позивача, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. При цьому у позовній заяві міститься її клопотання про розгляд справи без її участі. Також представником позивача було подано письмові пояснення по суті справи з яких вбачається що позовні вимоги відповідач підтримує та просить їх задовольнити повністю, зазначає, що кредитний договір був підписаний відповідачем з використанням одноразового цифрового підпису, відповідно до вимог законодавства України. Вказує, що надання відповідачу коштів на виконання укладеного кредитного договору та додаткової угоди до неї було здійснено в безготівковій формі через ТОВ «ПЕЙТЕК», про що надано відповідну інформацію, яка відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України» та Закону України «Про платіжні послуги». Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися. При цьому у відзиві міститься клопотання представника відповідача про розгляд справи без їх участі. Заяви та клопотання учасників справи \~ \~ \~ \~Представником відповідача було подано заяву про перегляд заочного рішення, ухваленого у справі 19 вересня 2025 року. Інших заяв та клопотань від представника позивача та відповідачки не надходило. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 13 серпня 2025 року судом відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі, при цьому роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов та заперечення, а позивачу, у разі подання відповідачем відзиву, право подати відповідь на відзив, а також визначено необхідні для вчинення вказаних дій строки. Заочним рішенням суду від 19 вересня 2025 року позов задоволено повністю. Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення залишено без руху, відповідачу та його представнику визначено строк для усунення недоліків заяви. Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року, після усунення недоліків, заяву про перегляд заочного рішення прийнято до провадження. Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року скасовано заочне рішення суду від 19 вересня 2025 року та призначено судовий розгляд у справі. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється без участі сторін у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 21 вересня 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №8308470, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу на 360 днів кредит у розмірі 4 100 грн. 00 коп. (а.с. 13-23). 24 вересня 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до кредитного договору №8308470, відповідно до якої позивач зобов`язався надати відповідачу на 360 днів кредит у розмірі 7 000 грн. 00 коп., у зв`язку з чим загальна сума кредиту мала становити 11\~100 грн. 00 коп. (а.с. 26-27). Вказаний договір та додаткова угода були підписані відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразових паролей-ідентифікаторів (а.с. 22, 27) та шляхом обміну електронними повідомленнями, що передбачено положеннями статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові, винесеній 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19. З цих підстав суд відкидає як необґрунтовані твердження представника відповідача про відсутність підписаного відповідачем кредитного договору. Сторонами вказаного вище кредитного договору було погоджено процентну ставку за кредитом у розмірі 1% за кожен день строку користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит (а.с. 14). Статтею 1054 Цивільного кодексу України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті\~1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належний йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті\~1048 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що міститься у постанові від 30 листопада 2022 року, винесеній у справі 334/3056/15, у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Згідно частини першої статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року №675-VIII розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні послуги", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Згідно частини третьої статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку. Вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин у даній справі. Положеннями частини другої статті 41, статті 49 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3) надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4) використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5) надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача. Позивачем на підтвердження факту виконання своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитним договором №8308470 від 21 вересня 2024 року, а саме переказу кредитних коштів останньому, надано лише два листи ТОВ «ПЕЙПЕН» від 14 травня 2025 року, в яких вказано про перерахування коштів у розмірі 4\~100 грн. 00 коп. та 11\~000 грн. 00 коп., при цьому зазначено лише номери транзакцій, Session ID, сайт торговця, код авторизації, банк-еквайр АТ «ПУМБ» та призначення платежу зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с. 36-37). Водночас, у вказаних листах не зазначено призначення платежу, на виконання якого договору перераховано кошти, хто є отримувачем коштів, повного номеру картки та номеру банківського рахунку, на який перераховано кошти, та іншої інформації, яка дала можливість ідентифікувати отримувача коштів, з`ясувати чи є цією особою саме відповідач, а також встановити чи були перераховані відповідні кошти саме як кредитні на виконання договору №8308470. Суд вважає, що вказані вище листи не є первинними документами, які б підтверджували перерахування коштів, що передбачені статею 13 Закону України «Про електронну комерцію» та статею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», яка містить вимоги до первинних документів. Той факт, що маска картки, вказана у листах ТОВ «ПЕЙПЕН», співпадає з маскою картки відповідача, вказаною у пунктів 2.1 кредитного договору №8308470, сам по собі не може бути достатнім для підтвердження виконання позивачем свого обов`язку щодо надання відповідачу кредиту як через відсутність відомостей щодо призначення відповідних платежів, так і через неможливість встановити чи дійсно картка [NUMBER] є карткою, що належить відповідачу. Жодних інших первинних документів про перерахування коштів на виконання зазначеного вище кредитного договору та додаткової угоди до нього матеріали справи не містять. Отже, позивачем не надано доказів, передбачених статтями 41, 49 Закону України «Про платіжні послуги», статею 13 Закону України «Про електронну комерцію», які б підтверджували належне виконання позивачем своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитним договором №8308470 в частині надання кредитних коштів. Викладене вище у свою чергу свідчить, що у позивача не виникло права вимагати у відповідача повернення коштів з нарахованими відсотками за кредитним договором №8308470 у розмірі 23\~934 грн. 04 коп., що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 травня 2022 року, винесеній у справі №336/4796/18. За таких обставин, зважаючи на відсутність доказів надання позивачем відповідачу кредитних коштів на виконання кредитного договору №8308470, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову повністю. Судові витрати Позивачем здійснено судові витрати на сплату судового збору та на пересилання поштового відправлення у розмірі 2 527 грн. 40 коп., при цьому відповідачем судові витрати не здійснювалися. Оскільки позов задоволення не підлягає, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed