Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою, уточнюючи яку посилається на те , що є рідним сином [PERSON] . Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 31.03.2025 року [PERSON] [INFO] , визнано недієздатним строком на два роки. Вказує, що доцільність призначення його опікуном батька [PERSON] підтверджується витягом із рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування від 27.05.2025 р. та поданням органу опіки та піклування З метою соціального захисту інтересів недієздатного батька , просить суд встановити опіку над недієздатним [PERSON] та призначити його опікуном недієздатного батька [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Заявник у судовому засіданні підтримав заяву та пояснив , що здійснює догляд за батьком [PERSON] , який визнаний недієздатним. Забезпечує усім необхідним, лікує його. Представник заявника підтримала доводи заявника. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася. Надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності . Дослідивши матеріали справи , суд вважає, що уточнена заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.3 ст. 294 ЦКП України- справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом ІV. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України підставами звільнення від доказування є обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.03.2025 року [PERSON] [INFO] визнано недієздатним. Строк дії даного рішення два роки. Відповідно до матеріалів справи , заявник здійснює догляд за батьком [PERSON] , що встановлено вищевказаним судовим рішенням. Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 27.05.2025 року « Про надання суду подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення громадян опікунами» вирішено надати суду подання щодо доцільності призначення [PERSON] , опікуном недієздатного [PERSON] . Згідно Подання органу опіки та піклування, вбачається, що заявник здійснює догляд за [PERSON] . По місцю проживання характеризуюсь позитивно. До кримінальної відповідальності не притягувався. За станом здоров`я може виконувати обов`язки опікуна . Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5 статті 63 Цивільного кодексу України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Відповідно до норм ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. При вирішенні питання щодо призначення опікуном, суд враховує, що [PERSON] не має медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна, за місцем проживання характеризується позитивно , судимостей немає , а тому є підстави вважати можливим виконання ним обов`язків опікуна над недієздатним. Судом встановлено, що заявник здійснює належний догляд, піклування, лікування, забезпечує належні умови проживання свого батька [PERSON] , інші особи із заявами про призначення їх опікунами [PERSON] , не звертались. На підставі викладеного,

Outcome: approved