Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

16 липня 2025 року до Галицького районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] . Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі частки від заробітку [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. \~ \~ \~ \~ В \~обґрунтування позову позивачка, посилається на те, що з 23 листопада 2017 року перебувала у шлюбі з відповідачем., який розірвано 23 грудня 2024 року. За цей період них народився син [PERSON] . Просить суд стягувати з відповідача на утримання сина аліменти. Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду\~від 28\~жовтня 2025\~року відмовлено\~у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у цій справі. В судове засідання [PERSON] не з`явилася. 17 жовтня 2025 року через електронну пошту суду скерувала заяву про розгляду справи без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. 15 грудня 2025 року через електронну пошту суду від [PERSON] надійшло клопотання про те, що у судове засідання він з`явитися не може, оскільки проходить військову службу у складі ЗСУ. Просив провадження у справі зупинити. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . [INFO] у них народився син - [PERSON] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 02.11.2023 (а.с.3). Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2024 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.2). Сторони разом не проживають. Судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачкою [PERSON] та [PERSON] , є відносини, які пов`язані із виконанням обов`язку щодо утримання дитини, а саме щодо стягнення аліментів у частці від заробітку (сімейні правовідносини). Відповідно до частин 1-4 статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, Конвенцію про права дитини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. За статтею 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відсутність офіційних доходів у батьків не позбавляють їх від обов`язку утримувати неповнолітню дитину. Законом не передбачено звільнення платника аліментів від зобов`язання щомісячної сплати аліментів на утримання дитини в разі втрати роботи чи перебуванні в статусі безробітного. Згідно із частини 2 статті182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд бере до уваги те, що відповідач, як батько неповнолітнього [PERSON] , має обов`язок забезпечити достатній рівень життя своїй дитині, а тому розмір аліментів має бути відповідним для забезпечення достатнього рівня життя дитини. Суд насамперед діє в інтересах дітей, з огляду на обов`язок батьків забезпечувати своїх дітей та дбати про їх необхідний і достатній рівень життя. Водночас матеріальне забезпечення дитини є лише одним із обов`язків батьків, серед інших: виховання дитини, духовний, моральний та фізичний розвиток дитини, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя тощо. Оцінюючи подані докази, суд виходить з того, що обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги потреби дітей, матеріальне становище обох батьків, принцип справедливості та співмірності витрат на утримання дітей із доходами платника аліментів. \~ \~ \~ \~Так, із матеріалів справи встановлено, що відповідач працездатний, перебуває на службі у Збройних Силах України. З огляду на це суд вважає, що заявлений позивачкою розмір аліментів у в розмірі від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] на утримання сина [PERSON] \~забезпечить належний рівень утримання неповнолітньої дитини та відповідає вимогам розумності і справедливості. З урахуванням наведеного вище, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище сторін, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів в розмірі від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] . За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження 15 грудня 2025 року через електронну пошту суду від [PERSON] надійшло клопотання про те, що у судове засідання він з`явитися не може, оскільки проходить військову службу у складі ЗСУ. Просив провадження у справі зупинити. Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного клопотання з огляду на наступне. Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (пункт 2 частини першої\~статті 251 ЦПК України). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами,\~першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини\~(пункт 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини). \~Суд бере до уваги те, що у справі, яка стосується аліментів на утримання дитини, суд і сторони справи повинні забезпечити реалізацію найкращих інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків. Саме така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 13.03.2025 у справі № 557/1226/23. Таким чином, суд вважає, що зупинення провадження у справі не відповідатиме забезпеченню інтересів дитини на отримання аліментних коштів, якими забезпечуються базові потреби дитини у продуктах харчування, одязі, покриття інших витрат. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ З огляду на вказане,

Outcome: approved