Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) в особі свого представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 28.08.2021 року[PERSON] (далі Відповідач) уклав із Акціонерним товариством «ОТП Банк» Кредитний договір № 2037330606. Також, в межах Кредитного договору 2037330606 від 28.08.2021 року із Акціонерним товариством «ОТП Банк» відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору та карткового рахунку, у зв`язку з чим, станом на 14.03.2025 року виникла заборгованість: 1) за Кредитним договором № 2037330606 від 28.08.2021 року на загальну суму 5 318 грн. 10 коп., з яких: 4 188 грн. 33 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 1 грн. 29 коп. заборгованість за відсотками, 1 128 грн. 48 коп. заборгованість за комісією; 2) за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах Кредитним договором № 2037330606 від 28.08.2021 року на загальну суму 24 592 грн. 23 коп., з яких: 11 900 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 12 692 грн. 23 коп. заборгованість за відсотками. Далі, 14.03.2025 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/03/25 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Публічному акціонерному товариству «ОТП Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Оскільки у позасудовому порядку відповідач свої договірні зобов`язання не виконує, заборгованість за такими кредитними договорами не погашає, тому позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з [PERSON] суму заборгованості: за Кредитним договором № 2037330606 від 28.08.2021 року у загальному розмірі 5 318 грн. 10 коп. та за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах Кредитним договором № 2037330606 від 28.08.2021 року у загальному розмірі 24 592 грн. 23 коп., а також, судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 28.08.2021 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2037330606. Згідно умов цього кредитного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 9 404 грн. 00 коп. строком до 28.11.2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та комісії у розмірі 3% щомісячно від суми кредиту. Також, в межах Кредитного договору № 2037330606 АТ «ОТП Банк» відповідачу було відкрито картковий рахунок № № [NUMBER] . Судовим розглядом також встановлено, що 14.03.2025 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/03/25, у відповідності до умов якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Публічному акціонерному товариству «ОТП Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 14/03/25 від 14.03.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 2037330606 від 28.08.2021 року, на загальну суму 5 318 грн. 10 коп., з яких: 4 188 грн. 33 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 1 грн. 29 коп. заборгованість за відсотками, 1 128 грн. 48 коп. заборгованість за комісією. Відповідно до Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 14/03/25 від 14.03.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах Кредитним договором № 2037330606 від 28.08.2021 року на загальну суму 24 592 грн. 23 коп., з яких: 11 900 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 12 692 грн. 23 коп. заборгованість за відсотками. Позивач наголошує, що Відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 14.03.2025 року за Кредитним договором № 2037330606 від 28.08.2021 року виникла заборгованість на загальну суму 5 318 грн. 10 коп., з яких: 4 188 грн. 33 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 1 грн. 29 коп. заборгованість за відсотками, 1 128 грн. 48 коп. заборгованість за комісією та за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах Кредитним договором № 2037330606 від 28.08.2021 року виникла заборгованість на загальну суму 24 592 грн. 23 коп., з яких: 11 900 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 12 692 грн. 23 коп. заборгованість за відсотками. Отже, відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання за вказаними кредитними договорами не виконує, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підтвердження фактичного надання кредитних коштів відповідачеві, як позичальнику, та не виконання такою особою своїх зобов`язань щодо повернення отриманих на умовах строковості грошових кредитних коштів, з боку банку суду представлено банківську виписку по руху коштів по картковому рахунку, який був відкритий на ім`я відповідача. Суд із цього приводу вказує, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно п.п.1 п. 59 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджене Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 р. № 75 банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку (п. 61 вказаного Положення). Згідно п. 62 такого Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. В даному випадку означена виписка по руху коштів по картці відповідача відповідає означеним вимогам чинного законодавства, та є первинним документом, який беззаперечно свідчить про надання боржнику кредитних грошових коштів та існування у позичальника заборгованості за кредитним договором. Аналогічна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. У зв`язку із тим, суд вважає, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем підтверджено належними доказами по справі, а відтак, у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі. Перевіривши надані позивачем розрахунок заборгованості, у тому числі на предмет його узгодженості із вказаною випискою руху грошових коштів по картковому рахунку, та узявши до уваги умови кредитного договору, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов такого кредитного договору в частині своєчасного повернення сум отриманого тілу кредиту. Відповідач доказів виконання своїх договірних зобов`язань в частині повернення фактично отриманих кредитних коштів за названим кредитним договором суду не подав. Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Також частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Суд вважає, що вважає, що шляхом підписання вказаного кредитного договору відповідач, як споживач, був проінформованою також про реальну процентну ставку, та інші важливі правові аспекти його надання, що передбачені статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування». Приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за його користуванням, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості по процентах. Вказана вище заборгованість також підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростованим відповідачем. Щодо наявного права вимоги у позивача на підставі укладеного Договору факторингу, суд зазначає про наступне. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Відповідно до положень статей 1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. За Договором факторингу № 14/03/25 від 14.03.2025 року, позивач отримав право вимоги за вказаними кредитними договорами. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги Акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило право вимоги позивачу за вимогою до боржника [PERSON] , номер Кредитного договору № 2037330606 від 28.08.2021 року та номер карткового рахунку № [NUMBER] , відкритим в межах Кредитним договором № 2037330606 від 28.08.2021 року. Тобто, позивач належними та допустимими доказами одночасно довів як наявність у відповідача [PERSON] кредитної заборгованості за договорами укладеними з АТ «ОТБ Банком», так і наявність права вимоги згідно Договору факторингу № 14/03/25 від 14.03.2025 року. Таким чином, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути за Кредитним договором № 2037330606 від 28.08.2021 року заборгованість на загальну суму 5 318 грн. 10 коп., з яких: 4 188 грн. 33 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 1 грн. 29 коп. заборгованість за відсотками, 1 128 грн. 48 коп. заборгованість за комісією, так і за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах Кредитним договором № 2037330606 від 28.08.2021 року заборгованість на загальну суму 24 592 грн. 23 коп., з яких: 11 900 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 12 692 грн. 23 коп. заборгованість за відсотками. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Також, за змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судового збору у розмірі 3 028 грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved