Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до\~\~ [PERSON] , третя особа: Кілійський відділ державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зміну (збільшення) розміру стягнення аліментів. На обґрунтування позову позивач зазначила, що 12.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 03.03.2020 року у справі №502/98/20 шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 30.03.2020 року у справі №502/97/20 з відповідача на користь позивача були присуджені аліменти на утримання доньки у фіксованому розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 17.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Проте відповідач систематично порушує обов`язок щодо сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 21.08.2025 року у сумі 8 265 грн. Після ухвалення рішення про стягнення аліментів суттєво змінилися обставини, а саме: - значно погіршився стан здоров`я дитини та дитині встановлено діагноз: легка розумова відсталість з аутистичними рисами. З 01.09.2024 року дитина навчається у школі за інклюзивною програмою розвитку, що потребує додаткових витрат на індивідуальні заняття, лікування, спеціальні навчальні матеріали. Окрім цього, позивач є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію та має обмежені трудові можливості, що істотно ускладнює виконання обов`язків щодо забезпечення дитини усім необхідним. Крім того, враховуючи наявність у дитини статусу дитини з інвалідністю та особливі потреби у лікуванні й навчанні, розмір аліментів у 1500 грн., є явно недостатнім для забезпечення її потреб. Відповідач є працездатною особою, офіційних доказів його неможливості сплачувати інший розмір аліментів немає, працює неофіційно за спеціальністю будівельника, має дохід, що дозволяє сплачувати збільшені аліменти. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд: -змінити розмір аліментів, визначений рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 30.03.2020 року у справі №502/97/20 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всього доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття - [INFO] -стягнути судові витрати. Ухвалою судді від 04.11.2025 року відкрито провадження у справі призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. 05.12.2025 року від відповідача по справі надійшов відзив на позов в якому зазначено, що відповідач позов не визнає, виходячи з наступного. У позові безпідставно зазначений факт того, що [PERSON] свідомо ухиляється від покладеного на нього згідно зі ст. 180 СК України, обов`язок утримувати свою дитину, у небажанні добровільно надавати кошти на утримання доньки, відсутності участі у придбанні необхідних речей першої необхідності та інше, а навпаки платник аліментів не відмовляється від сплати аліментів, та сплачує їх, про що є відповідні платежі, починаючи з 2020 року. У позові необґрунтований факт, того що у 2023 році Кілійськиим відділом державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було змінено стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки, та стягуються у розмірі 1/4 частини від всього доходу, але не менше 50% відсотків прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку (на 2025 рік прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років складає 3196 грн., тобто 50% складає 1 596 грн.), замість стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердий грошовій суму у розмірі 1500 гри. щомісячно по рішенню Кілійського районного суду Одеської області від 30.03.2020 року, не вказані обставини відносного чого була здійснена зміна стягнення з платника аліментів. У позові не зазначені обставини того, що у платника аліментів є покращення матеріального становища, що є беззаперечною підставою для зміни розміру аліментів. Не вказано доказів щодо поліпшення майнового стану [PERSON] , щодо його не офіційного працевлаштування за спеціальністю будівельника, та наявності доходу, що дозволяє сплачувати збільшені аліменти. На даний час [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти у іншому порядку, ніж як у твердий грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно, оскільки на його утриманні є неповнолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , вад іншого шлюбу. У позові необґрунтовані обставини, щодо витрат, які позивач понесла і очікує понести у зв`язку із розглядом справи 4000 грн. До того ж з 2023 року з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки Кілійськиим відділом державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), було змінено стягнення аліментів, та вже стягуються у розмірі 1/4 частини від всього доходу, але не менше 50% відсотків прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, відповідач просить суд: -в задоволенні позову відмовити. 11.12.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому вказано, що посилання Відповідача на нібито «регулярну сплату» аліментів спростовуються офіційним розрахунком заборгованості Кілійського ВДВС станом на 10.12.2025 року. Наявність заборгованості прямо свідчить про несвоєчасність та нерегулярність сплати, а отже - про порушення відповідачем обов`язку щодо утримання дитини, встановленого ст. 180 Сімейного кодексу України. Посилання відповідача на «копії платежів» за останні роки не спростовують факту: платежі здійснювалися нерегулярно, з порушенням строків, що і призвело до виникнення заборгованості. Відтак доводи відповідача є взаємно суперечливими. Отже з боку відповідача порушується обов`язок утримання дитини та добровільного надання коштів на утримання доньки, та підтверджується відсутність участі у придбанні необхідних речей першої необхідності для дитини, адже сплачених коштів не вистачає, щоб покрити витрати дитини на лікування, навчання та базові потреби. Відповідач хибно трактує повноваження виконавчої служби, оскільки орган ДВС не уповноважений змінювати розмір аліментів - збільшувати або зменшувати їх може виключно суд. Отже, доводи відповідача є юридично необґрунтованими. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.01.2017 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 33 від 24.01.2017 року. Згідно довідки до акту огляду медико соціальною експертною комісією № 887197, виданої 29.01.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, безстроково. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 03.03.2020 року по справі № 502/98/20, позов задоволено, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 12.08.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис за № 130. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 30.03.2020 року по справі № 502/97/20, позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання\~неповнолітньої дитини\~ [PERSON] , [INFO] , щомісячно,\~у розмірі 1500 грн., починаючи з 17.01.2020 року до досягнення дитиною повноліття [INFO] . Постановою старшого державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) серії ВП № 62271020 від 25.05.2020 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 502/97/20, виданого Кілійським районним судом Одеської області 14.05.2020 року. Відповідно до довідки Обласної дитячої лікарні міста Одеси від 13.07.2020 року вбачається, що [PERSON] має наступний діагноз: низькочастотна та високочастотна фотостимуляція практично не викликала ефекту засвоєння в жодному з діапазонів. ЕЕГ поза межею норми. Реєструються помірні дифузні зміни без чіткого локалізованого вогнища. Згідно довідки кабінету нейрофункціональної діагностики від 23.02.2023 року вбачається, що у [PERSON] , рівень функціональної активності клітин кори мозку помірно знижений. Реєструються помірні дифузні зміни біоелектричної активності головного мозку дизрегуторного характеру як ознаки незрілого. Рекомендована консультація неврологом. Відповідно до епікризу з історії хвороби № 7537, виданого КНП «ООООМЦПЗ» ООР вбачається, що [PERSON] має діагноз: легка розумова відсталість із аутестични ми рисами F70.1 та емоційною нестійкістю. Системний недорозвиток мовлення важкого ступеню. Згідно акту про встановлення фактів від 22.08.2025 року, складеного депутатом Кілійської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] постійно проживає з мамою [PERSON] та нинішнім чоловіком матері [PERSON] . Батько [PERSON] , [INFO] розвитком та вихованням дитини не займається, не цікавиться здоров`ям дитини. Відповідно характеристики [PERSON] від 25.08.2025 року за вих. № 515, складеної Шевченківським закладом загальної середньої освіти № 2 Кілійської міської ради вбачається, що [PERSON] зараховано 01.09.2024 року до першого класу з інклюзивною формою навчання, так як [PERSON] має 5 рівень підтримки і навчається за індивідуальною програмою розвитку. У родині взаємовідносини доброзичливі. Вихованням Надійки займається мати, яка постійно цікавиться розвитком, навчанням і вихованням дівчинки. Батько [PERSON] жодного разу школу не відвідував і не цікавиться її навчанням. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 502/97/20 від 14.05.2020 року вбачається, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів, станом на липень 2025 року становить 8265,00 гривень. Відповідно довідки за вих. № 14 від 28.08.2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно працює реєстратором медичним Шевченківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНП «Кілійський центр первинної медико санітарної допомоги» КМР з 19.04.2016 року. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 21.09.2021 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 106 від 21.09.2021 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.09.2022 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 196 від 23.09.2022 року. Щодо позовних вимог позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З врахуванням встановлених обставин, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Окрім того, суд не бере до уваги твердження відповідача щодо зміни виду стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку доходу, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, а саме копії рішення про те, що з відповідача вже стягується частка від доходу (заробітку) відповідача. Також, додані до позову квитанції щодо сплати аліментів не підтверджують відсутність заборгованості, наданої представником державної виконавчої служби. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 1500, 00 гривень щомісячно, та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, перевіривши та надавши оцінку доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд роз`яснює позивачу, що у зазначеній справі спір стосується не призначення аліментів, а зміни способу їх стягнення, тому подальше стягнення аліментів з відповідача починається з набрання рішенням законної сили, а не з дати подання позову. Оскільки на підставі п. 3 ч. 1ст. 5\~ЗУ «Про судовий збір»\~позивач звільнена від сплати судового збору, тому згідно\~положень ст. 141 ЦПК України, з\~відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved