Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитного договору №1047-0046 від 09.02.2022 [PERSON] надано кредит на особисті потреби у розмірі 8000 грн із строком кредитування 70 днів з 09.02.2022 по 19.04.2022, з фіксованою процентною ставкою 1% в день. В подальшому, 26.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу №УКФ-261224-2, за умовами якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відступило ТОВ «Новий колектор» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 16.09.2025 становить 27200 грн та складається з: 8000 грн - простроченої заборгованості за кредитом, 19200 грн - простроченої заборгованості за нарахованими відсотками, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24.09.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників. Відповідачу 25.09.2025 направлялись позовні матеріали, які повернулись до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній». Станом на 11.12.2025 відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, як і не надходило інших заяв щодо предмету спору. За наявності відомостей про направлення відповідачу позовних матеріалів та відсутності відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без повідомлення (виклику) учасників. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №1047-0046 від 09.02.2022, за умовами якого відповідач отримав кредит на особисті потреби у розмірі 8000 грн із строком кредитування 70 днів з 09.02.2022 по 19.04.2022, з фіксованою процентною ставкою 1% в день. Згідно п.2.2.2.2 договору позичальник зобов`язаний своєчасно повернути кредитодавцю отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку визначеному договором. Відповідно до п.1.7 договору у разі несплати або несвоєчасної сплати двотижневого платежу позичальнику нараховується штраф у розмірі 50% цього платежу, що становить 10% від суми кредиту (тіла). З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконав належним чином. В подальшому, 26.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу №УКФ-261224-2, за умовами якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відступило ТОВ «Новий колектор» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором у нього утворилась заборгованість, яка станом на 16.09.2025 становить 27200 грн та складається з: 8000 грн - простроченої заборгованості за кредитом, 19200 грн - простроченої заборгованості за нарахованими відсотками. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved