Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №78 Харківської міської ради, в якому просить: визнати незаконним та скасувати наказ № 150-К від 02.06.2023 року «Про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] », виданого директором Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 78 Харківської міської ради Харківської області про звільнення [PERSON] вчителя хімії з посади з 02.06.2023 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, у зв?язку із закінченням дії трудового договору; поновити [PERSON] на роботі на посаді вчителя хімії Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 78 Харківської міської ради з 02 червня 2023 року; зобов`язати Харківську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 78 Харківської міської ради змінити з 02 червня 2023 року [PERSON] вчителю хімії, форму трудового договору з строкового на безстроковий. Рішення допустити до негайного виконання. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що згідно Наказу № 60-к від 31.08.2021 року, позивач [PERSON] була прийнята на роботу на посаду вчителя хімії з 01.09.2021 року за строковим трудовим договором до 27.05.2022 року. Згідно наказу № 24-К, виданого 27.05.2022 року директором Харківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 78 Харківської міської ради Бендюк О.А., строк дії строкового трудового договору з позивачем [PERSON] продовжено з 27.05.2022 по 02.06.2023 року. В графі «з наказом ознайомлена» підпис [PERSON] - відсутній. Згідно витягу з протоколу № 1 засідання педагогічної ради Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Харківської міської ради Харківської області в режимі відеоконференції від 31.08.2022 року було прийнято рішення розпочати 2022/2023 навчальні роки для здобувачів освіти Харківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 78 Харківської міської ради Харківської області в дистанційному форматі. Усім педагогічним працівника освітній процес здійснювати з використанням технології дистанційного навчання в синхронному режимі згідно з розкладом занять для учнів, що перебувають в Україні, в асинхронному режимі для учнів, що перебувають закордоном і навчаються в місцевих школах. Педагогічним працівникам освітній процес здійснювати за допомогою освітньої програми Human. Згідно наказу № 150-K від 02.06.2023 року «Про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] », виданого директором Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 78 Харківської міської ради Харківської області, [PERSON] - вчителя хімії звільнено с посади з 02.06.2023 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, у зв?язку із закінченням дії трудового договору. Відмітка про ознайомлення з наказом також у наказі відсутня. Виходячи з наведеного, у відповідача не існувало передбачених законодавством підстав для укладення з позивачкою строкового трудового договору після прийняття рішення великої плати Конституційного Суду України від 07 лютого 2023 року. Згідно рішення Конституційного суду, відповідач мав укласти з позивачем безстроковий трудовий договір. У зв`язку з цим, наказ відповідача про звільнення позивача на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, у зв?язку із закінченням дії трудового договору є незаконним та підлягає скасуванню. Позивач у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації, вимушена виїхати за межі України та скористатись правом на тимчасовий захист в Польщі. Через що позбавлена була можливості ознайомитись з наказом та укласти відповідний договір особисто. З набранням рішенням Конституційного суду законної сили, вона вважала, що автоматичної договір змінено згідно розпорядження директора школи на безстроковий. В судовому засіданні представник позивача адвокат Бакшеєва А.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача Бендюк О.А. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив в задоволенні вимог відмовити. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що наказом директора Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 78 Харківської міської ради Харківської області від 31 серпня 2021 року № 60-к [PERSON] прийнято на посаду вчителя хімії з 01 вересня 2021 року по 27 травня 2022 року. Підставою для призначення є заява працівника. У зв?язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України [PERSON] виїхала за межі нашої держави, та в подальшому особисто не зверталась до адміністрації закладу освіти з метою подання заяв про відпустку, інших документів, які виникають з трудових відносин, особисто під власноручний підпис, не ознайомлювалась з наказами роботодавця прийнятими щодо неї. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон № 2136-IХ) у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником. Враховуючи обставини, які свідчать про об?єктивну неможливість здійснювати документообіг, що виникає з трудових відносин, зокрема, подання документів, ознайомлення з ними за безпосередньою участю працівника, на підставі п. 2 ст. 7 Закону № 2136-IX, за домовленістю між сторонами взаємна комунікація здійснювалась за допомогою мессенджеру «Viber», як текстових повідомлень, так і телефонних дзвінків. Комунікація здійснювалась на постійні основі, зокрема позивачем направлялись фото власноручних заяв про надання відпустки в мобільному застосунку «Viber» на номер, що належить заступнику директора з навчально-виховної роботи [PERSON] , а також комунікація здійснювалась позивачем з іншими представниками адміністрації школи. Надалі наказом від 27 травня 2022 року № 24-к строк дії трудового договору з [PERSON] продовжено з 27 травня 2022 року по 02 червня 2023 року включно. Ознайомлення з наказом відбулось в телефонному режимі за допомогою застосунку «Viber». Рішенням Великої палати Конституційного Суду України від 07 лютого 2023 року у справі № 1-р/2023 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац третій частини другої статті 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту» від 16 січня 2020 року № 463-IX, згідно з яким «педагогічні працівники Державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, які досягли пенсійного віку та яким виплачується пенсія за віком, працюють на основі трудових договорів, що укладаються строком від одного до трьох років», унаслідок чого унеможливлено укладення безстрокових трудових договорів із цією категорією педагогічних працівників. Наведене рішення Великої палати Конституційного Суду України позбавляє можливості закладу освіти комунальної форми власності укладати строкові трудові договори з педагогічними працівниками після 07 лютого 2023 року, а отже, строковий договір укладений з [PERSON] міг бути продовжений лише безстроково, або такий договір вичерпував свою дію останнім днем визначеним в ньому. Вважав, що твердження представника позивача про те, що з дати набрання рішення Конституційного Суду України відповідач мав укласти з позивачем безстроковий договір є передчасним, оскільки строк трудового договору є істотною умовою праці, зміна якої в односторонньому порядку без згоди іншої сторони не допускається. Просив звернути увагу суду, що жодної заяви про висловлювання намірів про продовження дії трудового договору на невизначений строк від [PERSON] будь-якими засобами комунікації до роботодавця не надходило. За допомогою мобільного застосунку «Viber», який обраний сторонами для комунікації неодноразово адміністрацією школи роз?яснювалось право позивача продовжити трудову діяльність. У разі не бажання продовжувати строковий трудовий договір на невизначений строк пропонувалось [PERSON] отримати трудову книжку особисто або надати актуальну поштову адресу для її направлення. Проте позивач ані не висловлювала згоди продовжити трудову діяльність, ані не надала актуальної адреси для направлення трудової книги. 3 огляду на те, що позивач не надавала згоду відповідачу продовжити дію трудового договору на невизначений строк, єдине та достатнє рішення, яке міг ухвалити роботодавець по закінченню строкового договору з працівником є прийняття наказу про припинення трудового договору з останнім. Тому, Наказом від 02 червня 2023 року № 150-к припинено трудовий договір з [PERSON] , та її звільнено з посади вчителя хімії Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 78 Харківської міської ради Харківської області на підставі п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв?язку із закінченням строку дії трудового договору, про що повідомлено позивача під час телефонної розмови за допомогою мобільного застосунку «Viber». У подальшому заступником директора школи з навчально-виховної роботи [PERSON] направлено позивачу розрахунковий лист після звільнення останньої, що свідчить про ознайомленість [PERSON] про припинення з нею трудових відносин. З огляду на те, що будівля місця розташування та здійснення освітнього процесу Харківська загальноосвітня школа І-ІП ступенів № 78 Харківської міської ради Харківської області була зруйнована ворогом під час ведення бойових дій у 2022 році, листи та інша кореспонденції не могли надходити одержувачу. Суд заслухавши думку учасників справи, свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшов наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно Наказу № 60-к від 31.08.2021 року, позивач [PERSON] була прийнята на роботу на посаду вчителя хімії з 01.09.2021 року за строковим трудовим договором до 27.05.2022 року. Згідно наказу № 24-К, виданого 27.05.2022 року директором Харківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 78 Харківської міської ради Бендюк О.А., строк дії строкового трудового договору з позивачем [PERSON] продовжено з 27.05.2022 по 02.06.2023 року. В графі «з наказом ознайомлена» підпис [PERSON] - відсутній. Згідно витягу з протоколу № 1 засідання педагогічної ради Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Харківської міської ради Харківської області в режимі відеоконференції від 31.08.2022 року було прийнято рішення розпочати 2022/2023 навчальні роки для здобувачів освіти Харківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 78 Харківської міської ради Харківської області в дистанційному форматі. Усім педагогічним працівника освітній процес здійснювати з використанням технології дистанційного навчання в синхронному режимі згідно з розкладом занять для учнів, що перебувають в Україні, в асинхронному режимі для учнів, що перебувають закордоном і навчаються в місцевих школах. Педагогічним працівникам освітній процес здійснювати за допомогою освітньої програми Human. Згідно наказу № 150-K від 02.06.2023 року «Про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] », виданого директором Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 78 Харківської міської ради Харківської області, [PERSON] - вчителя хімії звільнено з посади з 02.06.2023 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, у зв?язку із закінченням строку дії трудового договору. Відмітка про ознайомлення з наказом також у наказі відсутня. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. 18 березня 2020 року набрав чинності Закон України «Про повну загальну середню освіту» від 16 січня 2020 року, яким визначено правові, організаційні та економічні засади функціонування і розвитку системи загальної середньої освіти. Відповідно до абзацу третього частини другої статті 22 Закону України "Про повну загальну середню освіту" (в редакції чинній, на момент укладення з позивачем строкового трудового договору), педагогічні працівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, які досягли пенсійного віку та яким виплачується пенсія за віком, працюють на основі трудових договорів, що укладаються строком від одного до трьох років. Підпунктом 2 пункту 3 розділу X "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про повну загальну середню освіту" від 16 січня 2020 року №463-ІХ (в редакції чинній, на момент укладення з позивачем строкового трудового договору) передбачалося, що набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з педагогічними працівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, яким виплачується пенсія за віком, згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. До 01 липня 2020 року керівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти зобов`язані були припинити безстрокові трудові договори з педагогічними працівниками таких закладів освіти, яким виплачується пенсія за віком, з одночасним укладенням з ними трудових договорів строком на один рік. У разі незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору педагогічні працівники, яким виплачується пенсія за віком, звільняються згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Після закінчення строку трудового договору з такими педагогічними працівниками можуть укладатися строкові трудові договори відповідно до абзацу третього частини другої статті 22 цього Закону. Крім того, Закон України «Про повну загальну середню освіту» (в редакції, чинній, на момент укладення з позивачем строкового трудового договору) містив імперативну норму про те, що безстроковий трудовий договір безумовно припиняється, а працівнику гарантується продовження роботи на певний строк, подання заяви працівником не вимагається, та після створення адміністрацією нових умов роботи такий працівник може відмовитися працювати на нових умовах. Для того, щоб працівник виявив свою незгоду з новими умовами роботи, адміністрація створює умови роботи (видає наказ про припинення безстрокового трудового договору і укладення строкового трудового договору) і лише після цього з`ясовує, чи бажає працівник продовжувати роботу, чи ні. Статтею 9 КЗпП України встановлено, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України, є недійсними. Таким чином, законом передбачено, що навіть за наявності угоди сторін до трудового договору не можуть включатися умови, які погіршують становище працівника, а відтак стаття 9 КЗпП України імперативно кваліфікує такі умови недійсними. Отже, починаючи з 7 лютого 2023 року у відповідача виник обов`язок перевести [PERSON] із строкового трудового договору на безстроковий, у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення № 1-р/2023. Таким чином, відповідач мав вирішувати питання щодо переведення [PERSON] до безстрокового договору, а не обмежуватись висновком про те, що сам факт закінчення строкового трудового договору є підставою для припинення трудових відносин. Так, статтею 235 КЗпП України чітко визначено спосіб захисту особи, яку звільнено незаконно, а саме звернення до суду із позовною вимогою про поновлення на роботі. Відповідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», зазначено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевірити їх відповідність законові. Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України). Верховний Суд зазначає, що укладення строкового трудового договору можливе за погодженням сторін, без згоди працівника укладення такого договору є неможливим (постанова Верховного Суду у складі колегії від 03 лютого 2021 року у справі № 703/2695/19 (провадження № 61-14979св20)). Хоча сторонами і було укладено строкові договори, однак укладення їх на визначений строк було обумовлено не згодою сторін, а обмеженнями, встановленими у законодавстві, які в подальшому були визнані дискримінаційними. Тому, суд вважає, що факт закінчення строкового трудового договору за встановлених у справі обставин не надав відповідачу правових підстав для звільнення позивача на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. За наведених обставин наказ №150-к від 02 червня 2023 року про звільнення позивача не може вважатися законним, і є таким, що порушує права позивача на працю. За змістом статті 235 КЗпП України, працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, встановленого Законом. В судовому засіданні були встановлені перелічені вище порушення при звільненні [PERSON] на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП. Тому, суд приходить до висновку про поновлення позивача з 02 червня 2023 року на посаді вчителя хімії, що відповідає вимогам закону. Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача укласти з позивачем безстроковий трудовий договір шляхом зміни форми трудового договору, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не є належним способом захисту порушеного права позивача, і як зазначалося вище, належним способом захисту порушеного права є поновлення позивача на посаді вчителя хімії з 02 червня 2023 року без обмеження строку дії трудового договору. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial