Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено кредитний договір №4080352 від 05.04.2021 у електронній формі. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. 23.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №74-МЛ відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №4080352 від 05.04.2021. Внаслідок чого, позивач набув права кредитора у зобов`язанні. Зазначає, що відповідач не виконував умов кредитного договору належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість перед кредитором, а після відступлення права вимоги перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в сумі 28096,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 7024 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків 21072,00 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 28096,00 грн за кредитним договором №4080352 від 05.04.2021, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 05.08.2025 відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд призначено на 10:00 30.10.2025 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання призначене на 30.10.2025 позивач участь свого представника не забезпечив, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, представник відповідача заперечив щодо задоволення позову, свої заперечення обґрунтовував тим, що відповідач не отримував кредитні кошти, належних доказів протилежного матеріали справи не містять, протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 11:15 05.12.2025, для надання можливості позивачу ознайомитись з правовою позицією відповідача. У судове засідання учасники справи не з`явилися, представником позивача надано клопотання про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог, де крім іншого не заперечує щодо розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, в судове засідання не з`явилася, участь свого представника не забезпечив, раніше представником відповідача висловлені заперечення щодо задоволення позову. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відтак відповідач є таким, що належно повідомлений про час і місце розгляду справи. Таким чином немає перешкод для судового розгляду. З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперень, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як встановлено судом, 05.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4080352. За умовами договору сума кредиту становить 8000,00 грн., строк кредиту 30 днів, тобто до 05.05.2021. Базова процентна ставка, 5 відсотків від фактичного залишкукредиту за кожен день користування кредитом, передбачена пролонгація. Згідно довідки №б/н від 12.06.2025 ТОВ «МІОЛАН» договір №4080352 від 05.04.2021 [PERSON] підписано одноразовим ідентифікатором Z96004. Згідно копії платіжного доручення №43145905 ТОВ «Мілоан» 05.04.2021 перерахувала 8000,00 грн на кредит. рах. № [NUMBER] . 23.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №74-МЛ, відповідно до якого клієнт відступає фактору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №74-МЛ від 23.07.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №4080352 на загальну суму 28096,00 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 626, ч. 1 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами (ч. 1\~ст. 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 3, 4, 6, 8, 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом, [PERSON] уклав з ТОВ «Мілоан» кредитний договір в електронній формі, що підтверджується матеріалами справи. В той же час представником відповідача заперечується факт отримання відповідачем кредитних коштів, а отже заперечується сам факт належного виконання первісним кредитором умов договору. На підтвердження перерахунку кредитних коштів [PERSON] , позивачем надано платіжне доручення №43145905 від 05.04.2021, згідно якого платник ТОВ «Мілоан» перераховано 8000,00 грн., призначення платежу «кошти згідно договору 4080352» отримувачем зазначено [PERSON] , кредитний рахунок № [NUMBER] *55. Зазначене платіжне доручення не містить відомостей про власника кредитного рахунку на який було перераховано кошти, а відтак не є належним доказом виконання зобов`язань щодо перерахунку коштів первісним кредитором саме відповідачу. Доказів які б підтверджували належність кредитного рахунку № [NUMBER] [PERSON] матеріали справи не містять, клопотання про витребування таких доказів стороною позивача не заявлялися. Більш того, зазначене платіжне доручення не містить відмітки банку про його виконання, тобто, зазначений документ не свідчить про перерахування грошових коштів на зазначений в ньому рахунок. Відтак, з огляду на докази, наявні в матеріалах справи, суд позбавлений можливості ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу та переконатись у факті його здійснення, оскільки відмітки банківської установи та повної інформації щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідача матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст. 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином суд доходить висновку, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження факту перерахування первісним кредитором на рахунок який належить [PERSON] кредитних коштів у розмірі 8000,00 грн, від якого у подальшому позивач набув права вимоги по договору від 05.04.2021 № 4080352. Клопотання про витребування доказів позивачем не заявлялися. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 05.04.2021 №4080352 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed