Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Майстренка М. О. звернулася до суду із позовом до ТОВ «Райз-схід» про стягнення заборгованості за договором оренди землі від 02.02.2017 в розмірі 10 100,18 грн. На обґрунтування поданого позову зазначив, що позивачка є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 7125487500:01:001:0200, загальною площею 1,2902 га, розташованої в адміністративних межах Трушівської сільської ради Черкаського району Черкаської області. 03.02.2017 між позивачкою та ТОВ «Агрофірма «Тіньки» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] надала у строкове платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір укладений сторонами строком на 7 років зі сплатою орендної плати у розмірі 7 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладення договору складало 3 873,52 грн за рік, виходячи із нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 55 336,00 грн. Умовами укладеного договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня кожного року шляхом її перерахування на розрахунковий рахунок орендодавця та/або виплачується через касу орендаря, та/або засобами поштового зв`язку шляхом надіслання поштових переказів, або в іншій формі, погодженій сторонами. 01.01.2018 між [PERSON] , ТОВ «Агрофірма «Тіньки» та ТОВ «Райз-схід» була укладена додаткова угода № 2 про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі від 02.02.2017. Вказаною додатковою угодою право оренди належної позивачеві земельної ділянки набуло ТОВ «Райз-схід», а також були внесені зміни до умов договору щодо розміру орендної плати та змінено порядок її визначення на 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 5 533,60 грн при нормативній грошовій оцінці земельної ділянки в сумі 55 336,00 грн. 14.08.2024 договір оренди був припинений у зв`язку із закінченням строку, на який він був укладений, про що внесені відповідні відомості до реєстру речових прав. Натомість, в порушення умов укладеного договору відповідач не здійснив виплату орендної плати за 2024 рік. Крім того, з порушенням умов укладеного договору відповідач за період користування орендованою земельною ділянкою порушував обов`язок у частині сплати орендних платежів, а саме виплачував її не у повному обсязі, без нарахування та виплати індексації орендної плати. Вказані обставини стали підставою звернення до суду, тому просить суд стягнути з ТОВ «Райз-схід» на користь [PERSON] заборгованість за договором оренди землі за 2024 рік в розмірі 6 196,54 грн, недоотриману орендну плату в сумі 3 349,26 грн, інфляційні втрати за час затримки розрахунку в сумі 393,95 грн, 3 % річних в сумі 160,43 грн, а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211,20 грн та витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 21.11.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду. Подане представником позивачки клопотання про витребування у відповідача доказів проведення платежів на виконання умов договору оренди судом задоволено. У визначений судом день та час розгляду справи учасники не з`явилися. Представник позивачки адвокат Майстренко М. О. до початку судового розгляду надав суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки. Позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач ТОВ «Райз-схід», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, участь уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечив, жодних заяв та/або клопотань суду не надав. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, витребувані ухвалою суду документи надав частково. За таких обставин суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Загальні положення про договір, його поняття та умови, порядок укладення, зміни і розірвання, врегульовані Розділом ІІІ Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). На підставі статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Спеціальним законом до спірних правовідносин є Закону України «Про оренду землі» (Закон № 161-XIV). Надане у статті першій Закону № 161-XIV визначення оренди землі передбачає, що це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону № 161-XIV). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону № 161-XIV). До істотних умов договору оренди землі у статті 15 Закону № 161-XIV законодавцем віднесена у тому числі орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Іншими нормами вказаного Закону орендодавцеві надано право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку та покладено на орендаря обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (ст. ст. 24, 25 Закону № 161-XIV). Зі змісту статті 21 Закону № 161-XIV вбачається, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Під час розгляду справи судом установлено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки з кадастровим номером 7125487500:01:000:0200 загальною площею 1,2902 га, яка розташована в адміністративних межах Трушівської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Відомості про належність вказаної земельної ділянки позивачеві внесені до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно. 03.02.2017 між [PERSON] (орендодавцем) та ТОВ «Агрофірма «Тіньки» був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого позивачка передала у строкове платне володіння і користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 7 років. Відповідно до п. 2.6. вказаного договору нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки становить 55 336,00 грн. Окремо сторони договору узгодили розмір орендної плати та порядок її обчислення і виплати, зокрема орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 7 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 3 873,52 грн за рік оренди (п. 4.1. договору), обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше). При цьому коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше) (п. 4.4. договору). На підставі пункту 4.5 договору орендна плата вноситься орендарем у строк до 31 грудня кожного року шляхом перерахування грошових коштів орендної плати на банківський розрахунковий рахунок орендодавця та/або виплачує через касу орендаря, та/або здійснює виплату засобами поштового зв`язку через місцеві відділення УДППЗ «Укрпошта» шляхом надіслання на адресу орендодавця поштових переказів, або в іншій формі, погодженій сторонами. Вказаний договір та пов`язані із його укладенням речові права були зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.08.2017, на підтвердження чого суду наданий відповідний витяг. Додатковою угодою № 2 від 01.01.2018 до договору оренди землі від 03.02.2017, укладеною між орендодавцем [PERSON] , орендарем ТОВ «Агрофірма «Тіньки» та новим орендарем ТОВ «Райзсхід» сторони узгодили, що орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені договором оренди (п. 1 додаткової угоди). Вказане відступлення прав та обов`язків орендарем на користь нового орендаря відбувається безоплатно (п. 2). Крім того, підписанням вказаної додаткової угоди сторони додатково узгодили внести зміни до договору оренди від 03.02.2017, зокрема викласти пункт 4.1. договору у новій редакції та визначити новий розмір орендної плати 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 5 533,60 грн за рік оренди. Строк дії договору визначили до 14.08.2024. Інші умови договору змінені не були та залишились дійсними і обов`язковими для виконання сторонами (п. 6 додаткової угоди № 2). Аналізуючи укладену додаткову угоду суд констатує, що вона за своєю правовою природою є правочином, за наслідком вчинення якого відбулася заміна сторони орендаря у зобов`язанні. У свою чергу, враховуючи вимоги статей 510, 520, 521 Цивільного кодексу України, вказаний правочин є підставою для нового орендаря ТОВ «Райзсхід», нести відповідальність перед орендодавцем щодо можливих порушень умов договору оренди попереднім орендарем, зокрема у частині повноти та своєчасності нарахування та виплати орендної плати. Оцінюючи твердження позивачки та її представника щодо наявності заборгованості з орендної плати, яка складається з недоплати індексації орендної плати за період з 2018 до 2023 роки та заборгованості зі сплати оренди за 2024 рік суд ураховує таке. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що регламентовано статтею 599 Цивільного кодексу України. Порядок виконання відповідачем зобов`язання з виплати орендної плати урегульовано сторонами у пункті 4.5. договору, зі змісту якого вбачається, що вказане зобов`язання відповідача може бути припинено лише після його виконання належним чином, зокрема перерахуванням грошових коштів на банківський розрахунковий рахунок орендодавця та/або виплатою через касу орендаря, та/або здійсненням виплати засобами поштового зв`язку через місцеві відділення УДППЗ «Укрпошта» шляхом надіслання на адресу орендодавця поштових переказів, або в іншій формі, погодженій сторонами договору. Ураховуючи наведене та відображені відомості у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо доходів позивачки за період з січня 2015 року до травня 2025 року, суд дійшов висновку, що такі відомості підтверджують обґрунтування позивачки щодо допущених відповідачем порушень умов договору оренди землі в частині нарахувань та виплати орендної плати, оскільки подання відомостей податковому органу та сплата податку з доходів фізичних осіб, а також військового збору не є підтвердженням належного виконання зобов`язань орендарем та не може ототожнюватися із фактичною виплатою орендної плати у визначеному умовами договору розмірі позивачці. Вказані відомості лише можуть підтверджувати виконання ТОВ «Райзсхід» покладених на нього обов`язків податковим законодавством як на податкового агента. Одночасно суд ураховує, що подання звітності та сплата податків не може ототожнюватися із виплатою визначених умовами договору платежів. Такі висновки суду обґрунтовані положеннями пункту 168.1.1 статті 168 Податкового кодексу України, відповідно до якого податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Водночас, на виконання ухвали суду про витребування доказів представником відповідача надана довідка про доходи позивача, яка не може бути доказом фактичного отримання [PERSON] зазначених у ній грошових коштів. Крім того суд ураховує, що у наданій довідці відомості про фактичну виплату позивачеві орендної плати за 2024 рік не відображені. Інших доказів, якими б могли бути спростовані твердження позивачки в частині повноти нарахувань та фактичної виплати орендної плати за землю, суду не надано. Додатково суд ураховує, що законодавцем до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено принцип змагальності, який визначає обов`язок кожної сторони доведення обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. ст. 2, 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи розрахунки позивачки у частині індексації орендних платежів, суд констатує, що вони не відповідають умовам укладеного договору оренди землі. Зокрема пунктом 4.4. договору оренди землі від 03.02.2017 визначено, що коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталась раніше). Тобто при проведенні розрахунків орендної плати з урахуванням її індексації до уваги має братися індекс інфляції за попередній рік. Натомість у наданих розрахунках під час їх проведення застосовано індекс інфляції за поточний рік. Ураховуючи наведену невідповідність під час розгляду справи суд проводить власний розрахунок індексації наступним чином. Зокрема для визначення розміру орендної плати за 2024 рік сума орендної плати визначена умовами договору (5 533,60 грн) підлягає множенню на індекс інфляції станом на 01.01.2023, тобто за 2023 рік (105,1 %). Таким чином визначена судом орендна плата за 2024 рік з урахуванням індексації становить 5 815,81 грн (5 533,60 грн х 105,1 % / 100 %). Відповідно заявлені позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню зі стягненням на користь позивачки заборгованості за 2024 рік у визначеному судом розмірі, а саме в сумі 5 815,81 грн. За аналогією суд провів власний розрахунок індексації орендної плати за період з 2018 до 2023 року. Період платежуРозмір орендної плати за договоромІндекс інфляції за попередній рікРозмір індексації 2018 рік5 533,60 грн113,7 %758,10 грн 2019 рік 5 533,60 грн109,8 %542,29 грн 2020 рік 5 533,60 грн104,1 %226,88 грн 2021 рік5 533,60 грн105,0 %276,68 грн 2022 рік5 533,60 грн110,0 %553,36 грн 2023 рік5 533,60 грн126,6%1 471,94 грн Загалом: 3 829,25 грн Таким чином, загальний розмір недоплаченої відповідачем орендної плати за період з 2018 до 2023 року становить 3 829,25 грн. Натомість, ураховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного процесу, суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог, відповідно у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню у визначеному позивачем під час звернення до суду розмірі, а саме 3 349,26 грн. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, заявлені позивачкою до стягнення інфляційні втрати, розраховані на прострочене грошове зобов`язання за період січень вересень 2025 року в сумі 393,95 грн не в повній мірі відповідають проведеному розрахунку з урахуванням суми заборгованості за договором оренди землі, де позивачка просила стягнути заборгованість у більшому розмірі, ніж було визначеному судом. Ураховуючи наведену невідповідність розрахунків суд під час розгляду справи самостійно провів розрахунок інфляційних втрат за період січень 2025 року вересень 2025 року, відповідно до якого інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання визначені у розмірі 369,75 грн, що розраховано таким чином: (5 815,81 грн х 101,2 % х 100,8 % х 101,5 % х 100,7 % х 101,3 % х 100,8 % 99,8 % х 99,8 % 100,3 % / 100 % ) 5 815,81 грн = 369,75 грн. За аналогією суд не погоджується із наданими стороною позивача розрахунками 3 % річних за прострочення внесення орендної плати за 2024 рік, оскільки такий розрахунок проведений за період з 01.01.2025 до 11.11.2025 (315 днів) виходячи із суми заборгованості у розмірі 6 196,54 грн, натомість належний розрахунок має бути проведений з урахуванням підтвердженої суми заборгованості у розмірі 5 815,81 грн. Після проведення власного розрахунку 3 % річних, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України, судом визначено, що їх розмір становить 150,16 грн, який було обраховано таким чином: 5 815,81 грн х 3 % х 315 дн / 366 дн х 100 %, і які підлягають стягненню. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що після укладення договору оренди земельної ділянки первісний орендар порушував умови вказаного договору в частині повноти нарахування та виплати орендної плати. Після заміни сторони договору обов`язок відповідати за порушення його умов покладено на відповідача по справі ТОВ «Райз-схід», який також за час існування спірних правовідносин вказані умови договору систематично порушував, а орендну плату за 2024 рік взагалі не сплатив позивачеві. Наведені висновки суду підтверджують наявність порушеного права позивача, яке підлягає судовому захисту шляхом стягнення наявної заборгованості з відповідача. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного цивільного права відповідає положенням статті 16 Цивільного кодексу України, відповідно позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням заборгованості у визначеному судом розмірі. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд керується нормами чинного цивільного процесуального законодавства, якими урегульовано наведене питання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог (95,89 %), стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 161,42 грн. Щодо витрат на професійну правову допомогу суд ураховує таке. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). При зверненні до суду із даною позовною заявою позивачем зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, відповідно до якого витрати на професійну правничу допомогу адвоката визначені у загальному розмірі 5 000 грн. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучена копія договору про надання правової допомоги № 01/04/25-1 від 01.04.2025, укладеного між [PERSON] та адвокатом Майстренком М.О.; копія специфікації № 1 від 01.04.2025, якою визначений порядок її оплати послуг адвоката протягом 3 банківських днів з дати ухвалення рішення суду першої інстанції; копія замовлення № 1 від 01.04.2025; копія акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 11.11.2025, яким сторони підтвердили надання правової допомоги на загальну суму 5 000,00 грн та відсутність у позивача претензій щодо її об`єму, якості та строків надання; копію звіту про надання правової допомоги № 1 від 11.11.2025. Указані докази у своїй сукупності доводять наявність та реальність витрат позивачки на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вони також підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 4 794,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial