Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів сторін. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким фактично просить визнати розірваним договір купівлі-продажу вентилятору підлогового INTERLUX ILFC5000, код 465425, вартістю 1 671 (одна тисяча шістсот сімдесят одна) гривня 00 копійок, укладений 09.07.2025 між ним та інтернет-магазином «DENIKA» (ФО-П [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ), стягнути з інтернет-магазину «DENIKA» (ФО-П [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ) на свою користь кошти у розмірі 1 671 (одна тисяча шістсот сімдесят одна) гривня 00 копійок та 215 (двісті п`ятнадцять) гривень 70 копійок за доставку товару, а разом у розмірі 1 886 (одна тисяча вісімсот вісімдесят шість) гривень 70 копійок, а також моральну шкоду у сумі, визначеної судом. Вимоги позову [PERSON] обґрунтовує тим, що 06.07.2025 він здійснив замовлення через інтернет-магазин «DENIKA» товару: підлогового вентилятору INTERLUX ILFC-5000, код: 465425, який отримано ним 11.07.2025. При зовнішньому огляді ознак пошкодження не виявлено, адже товар був запакований у заводську упаковку. Проте, під час збирання пристрою ним виявлено виробничі дефекти, що унеможливлюють експлуатацію товару за призначенням, а саме: конструкція вентилятора не може бути надійно зафіксована, опора хитається та створює ризик падіння приладу, пластик на стиках має візуальні дефекти випирає, з наявними зазорами. Позивач негайно повідомив представників магазину про виявлені дефекти, звернувшись телефоном, а також листом-претензією на електронну адресу, втім, жодних дій з боку магазину в межах закону не вчинено: товар не прийнято назад, кошти не повернуто, а позивача направлено до сервісного центру, що суперечить чинному законодавству України. Таким чином, позивач вважає, що дії чи бездіяльність відповідача грубо порушує його права, як споживача, гарантовані законом. Позивач зазначає, що подібні дії продавця не лише створили фізичний дискомфорт, а й призвели до морального виснаження, втрати часу та потреби у зверненні до контролюючих органів. Оскільки такі дії відповідача є порушенням ст.ст. 8, 9 Закону України "Про захист прав споживачів" та свідченням недобросовісної поведінки, позивач просить суд визначити розмір моральної шкоди на власний розсуд. Правом подання відзиву на позов відповідач не скористався. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 02.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощено позовного провадження, в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). Участь у справі сторін. У судове засідання позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, додавши до позовної заяви клопотання про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до п. 4) ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи наявність в матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін та належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, суд вирішує справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що 09.07.2025 між позивачем [PERSON] та відповідачем інтернет-магазином «DENIKA» (ФО-П [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ) укладено договір купівлі-продажу (електронний правочин) вентилятору підлогового INTERLUX ILFC5000, код 465425, вартістю 1 671 (одна тисяча шістсот сімдесят одна) гривня 00 копійок. 11.07.2025 вказаний товар доставлений позивачу поштовим сервісом "НОВА ПОШТА", вартість послуги доставки 143 (сто сорок три) гривні 72 копійки, вартість послуги переказу грошових коштів 72 (сімдесят дві) гривні 00 копійок, а всього 215 (двісті п`ятнадцять) гривень 70 копійок. Разом із отриманням товару позивачу відповідачем інтернет-магазином «DENIKA» (ФО-П [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ) видана гарантія щодо якості товару № 1063066 на строк 12 (дванадцять) місяців, починаючи з 09.07.2025. 11.07.2025 та 14.07.2025 позивач звернувся до відповідача у телефонному режимі, а 16.07.2025 шляхом листування у месенджері, з приводу заміни вказаного товару або повернення сплачених за нього коштів, оскільки ним виявлено наступні дефекти: вентилятор хитається через те, що неможливо закріпити підставку гайкою; неякісна збірка, пластик на стиках має зазори і випирає. Також, у листуванні позивач повідомив, що придбаний ним вентилятор у використанні не був, та запропонував відповідачу замінити його на інший вентилятор ARDESTO або ERGO. В іншому випадку він відправить вентилятор назад накладеним платежем. 14.07.2025 позивач звернувся до відповідача із претензією, у якій просив прийняти товар назад, як такий, що має виробничі дефекти та повернути протягом 7 (семи) днів сплачену за нього суму у розмірі 1 671 (одна тисяча шістсот сімдесят одна) гривня 00 копійок. Усі звернення позивача залишені інтернет-магазином «DENIKA» (ФО-П [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ) без уваги. 16.07.2025 позивач звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області зі скаргою, у якій просив провести перевірку діяльності інтернет-магазину «DENIKA» (ФО-П [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ) щодо дотримання законодавства про захист прав споживачів; зобов`язати продавця прийняти товар з виробничим браком; забезпечити повернення коштів у сумі 1 671 (одна тисяча шістсот сімдесят одна) гривня 00 копійок; забезпечити повернення витрат на доставку товару у розмірі 215 (двісті п`ятнадцять) гривень 70 копійок; притягнути винних до відповідальності згідно чинного законодавства. Розглядом цієї скарги Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області листом від 17.07.2025 повідомила позивача про те, що його звернення направлено до Держпродспоживслужби - центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю) для отримання погодження на проведення позапланової перевірки суб`єкта господарювання ФО-П [PERSON] . Крім того, роз`яснено право на захист прав споживача у судовому порядку. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Інтернет-магазин це засіб для представлення або реалізації товару, роботи чи послуги шляхом вчинення електронного правочину (стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до пункту 8 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений на відстані, - договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» положення цієї статті не застосовуються до договорів, укладених на відстані, які стосуються: 1) правочинів з нерухомим майном, крім оренди такого майна; 2) правочинів з цінними паперами; 3) фінансових послуг; 4) продажу товарів торговельними автоматами; 5) електронних комунікаційних послуг; 6) правочинів, здійснених на аукціоні, якщо участь у ньому можлива і без використання засобів дистанційного зв`язку; 7) надання платіжних послуг. Перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: 1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2) основні характеристики продукції; 3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість електронних комунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору. У разі ненадання такої інформації суб`єкт господарювання несе відповідальність згідно із статтями 15 і 23 цього Закону. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку. Підтвердження інформації не вимагається, якщо послуга надається засобами дистанційного зв`язку і оплачується через оператора електронних комунікацій. До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою-дев`ятою статті 12 цього Закону. Частиною шостою статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції. Згідно зі статтею 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Для встановлення істотності недоліку товару необхідно наявність таких ознак: виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця); неможливість чи недопустимість використання товару за призначенням або повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення, а також наявність хоча б однієї з таких ознак: він взагалі не може бути усунений; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції (частина четверта статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів»). Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару. Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього. Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Під гарантією якості товару слід розуміти твердження продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості в момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Зазначене узгоджується також з положеннями пункту 5 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.11.2023 № 1251, яким передбачено, що для здійснення гарантійного ремонту або гарантійної заміни товар приймається продавцем (сервісним центром) після пред`явлення споживачем розрахункового документа, передбаченого Законом України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, та гарантійного талону за умови цілісності передбачених експлуатаційними документами пломб на товарі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). З урахуванням тієї обставини, що на товар - вентилятор підлоговий INTERLUX ILFC5000, код 465425, продавцем надана гарантія щодо якості товару на строк 12 (дванадцять) місяців, починаючи з 09.07.2025, і продавцем - відповідачем інтернет-магазином «DENIKA» (ФО-П [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ) не доведено, що відповідальність за недоліки, які виникли у цьому товарі має нести позивач [PERSON] , суд доходить висновку про задоволення його позовних вимог у цій частині, та визнає розірваним договір купівлі-продажу вентилятору підлогового INTERLUX ILFC5000, код 465425, вартістю 1 671 (одна тисяча шістсот сімдесят одна) гривня 00 копійок, укладений 09.07.2025 між сторонами, та стягує з відповідача на користь [PERSON] сплачену за товар грошову суму у розмірі 1 671 (одна тисяча шістсот сімдесят одна) гривня 00 копійок та вартість послуги доставки 143 (сто сорок три) гривні 72 копійки, вартість послуги переказу грошових коштів 72 (сімдесят дві) гривні 00 копійок, а всього 215 (двісті п`ятнадцять) гривень 70 копійок за доставку товару. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи те, що позивачем не доведено належним чином сам факт завдання моральної шкоди та при визначенні її розміру взагалі поклався на розсуд суду, суд доходить висновку, що у задоволенні вимог [PERSON] слід відмовити. Матеріали справи означених вище висновків суду не спростовують. Відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Судові витрати. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 968,96 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial