Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-15 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Кушнеренка Є.Ю. звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 12 квітня 2018 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №119. В обґрунтування\~пред`явлених позовних\~вимог позивач\~зазначив,\~що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Посилався, що їх з відповідачем сімейне життя не склалося, шлюбні відносини між ними були фактично припинені весною 2024 року. На думку позивача, їх з відповідачем шлюб має формальний характер. Зазначив, що у шлюбі у них з відповідачем народилася дитина [PERSON] , [INFO] . За вказаних обставин просить шлюб, укладений з відповідачкою, розірвати, оскільки його збереження суперечитиме його інтересам. Аргументи учасників справи Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористалася. Рух справи Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 30 вересня 2025 року залишив без руху позовну заяву [PERSON] , надав позивачу строк 5 днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Салтівський районний\~суд міста\~Харкова ухвалою\~від 08\~жовтня 2025\~року продовжив\~ [PERSON] процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви [PERSON] , поданої в особі представника адвоката Кушнеренка Є.Ю. до [PERSON] про розірвання шлюбу, надавши строк - 5 (п`ять) днів з дня вручення копії ухвали. Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 13 жовтня 2025 року продовжив [PERSON] процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви [PERSON] , поданої в особі представника адвоката Кушнеренка Є.Ю. до [PERSON] про розірвання шлюбу, надавши строк - 5 (п`ять) днів з дня вручення копії ухвали. Салтівський районний\~суд міста\~Харкова ухвалою\~від 28 жовтня 2025\~року відкрив провадження\~у справі, ухвалив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, 03 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Кушнеренка Є.Ю. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. У поданій заяві позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, ураховуючи надходження від позивача в особі представника адвоката Кушнеренка Є.Ю. заяви про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, беручи до уваги, що відповідач належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи учасників справи, позаяк їх неявка у судове засідання не перешкоджає вирішенню спору. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Сторони перебувають\~у шлюбі,\~зареєстрованому 12 квітня 2018 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №119,\~що знаходить\~своє підтвердження\~копією свідоцтва\~про шлюб\~серії [NUMBER] , виданого 12 квітня 2018 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 8). У шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 червня 2018 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено відповідний актовий запис за №509 (а.с. 9). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду З позову вбачається, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Правилами ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч. 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями ст. 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст. ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Відповідачем не надано будь-яких доказів того, що сторонами вчиняються дії, спрямовані на збереження сім`ї. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що шлюб між сторонами має формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить його інтересам, та, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, наявні підстави для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. Таким чином, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, беручи до уваги фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідачем не надано доказів наявності передбачених законом підстав для відмови у задоволенні позову, а тому суд доходить висновку про можливість розірвати зареєстрований між сторонами шлюб. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved