Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-10 00:00:00

Заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із цим позовом у якому після зміни предмету позову просить витребувати на користь держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації із незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0,2500 га з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404 та стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури судовий збір. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 23.10.2020 року № 796-46-VII затверджено проект землеустрою про відведення у власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404 площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах с. Лебедівка Вишгородського району Київської області. На підставі вищевказаного рішення державним реєстратором Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області Демидюк Ю.М. 18.12.2020 року зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404 площею 0,2500 га, про що внесено інформацію до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та присвоєно реєстраційний номер 2252615932218. Водночас установлено, що вищевказане рішення Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 23.10.2020 року № 796-46-VII прийнято поза межами компетенції, у зв`язку з чим набуття права власності на вищевказану земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відбулось із порушенням вимог земельного та лісового законодавства. Оскільки в силу положень статей 19, 55, 57, 84 Земельного кодексу України та статті 5 Лісового кодексу України (в редакції станом на 2020 рік), спірна земельна ділянка відносилась до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувалась для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України. Факт віднесення спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується планово-картографічними матеріалами 2014 року, інформацією ДП «Вищедубечанське лісове господарство» та ВО «Укрдержліспроект». Таким чином, рішення Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 23.10.2020 року № 746-46-VII прийнято всупереч вимогам ст. 20, 56, 84, 116, 122, 142, 149 Земельного кодексу України ст. 57 Лісового кодексу України, у зв`язку з чим спірна земельна ділянка підлягає витребуванню із незаконного володіння відповідача на користь держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації. Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області від 24.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведення підготовчого підготовчого судового засідання. 15.11.2022 року до суду від представника третьої особи адвокат Кілічави Т. надійшли письмові пояснення, в яких зазначила, що рішення Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 23.10.2020 року № 796-46-VII прийнято поза межами компетенції, у зв`язку з чим набуття права власності на вищевказану земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відбулось із порушенням вимог земельного та лісового законодавства. Зазначене рішення прийнято без вилучення земельної ділянки з постійного користування третьої особи та за відсутності їх згоди, а також з порушенням порядку зміни цільового призначення земель. Тож просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 16.11.2022 року до суду від представника відповідача Пірнівської сільської ради сільського голови Книжникова С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що проти позову заперечують, вважають позовні вимоги необґрунтованими, такими що не ґрунтуються на вимогах законодавства. Надані позивачем на підтвердження заявлених ним вимог документи, а саме державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003309 від 24.09.1998 року та лист ВО «Укрдержліспроект» від 30.12.2020 року № 456 не доводять факту, що геодезичні координати кутів поворотних точок спірної земельної ділянки накладаються чи перетинаються з координатами кутів поворотних точок земельної ділянки лісогосподарського призначення, яка перебуває в постійному користуванні ДП «Вищедубечанське лісове господарство» на підставі зазначеного акту. Таким чином належних та допустимих доказів щодо належності земельної ділянки виділеної відповідачу до земель, що перебувають чи перебували у постійному користуванні ДП «Вищедубечанське лісове господарство» в позові не міститься. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову. 29.12.2022 року до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Савицького А.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що законодавство, яке діяло на час видачі державного акту на право постійного користування серії ІІ-КВ №003309 від 24.09.1998 року, передбачало обов`язкову реєстрацію таких державних актів сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів, як необхідну умову для їх видачі, а тому в якості допустимого доказу існування у ДП «Вищедубечанське лісове господарство» права постійного користування земельною ділянкою і, відповідно, віднесення її до земель лісогосподарського призначення, може виступати лише відповідний державний акт, який виданий і зареєстрований у встановленому законом порядку. В той же час, з наданої позивачем копії державного акту на право постійного користування серії ІІ-КВ №003309 від 24.09.1998 року вбачається, що відомості про реєстрацію вказаного акту в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею відсутні. Крім того, у зазначеному державному акті в якості підстави для його видачі зазначене рішення Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 25.01.1998 року № 8. Проте, як вбачається з копії вказаного рішення, в ньому йдеться про затвердження технічної документації із землеустрою по виготовленню державного акту на право постійного користування землею та дозволено Київському відділенню інституту землеустрою виготовити державний акт на право постійного користування. Також, як вбачається з тексту цього рішення, ним не здійснювалась передача відповідних земель для лісогосподарських потреб у постійне користування за проектом відведення земельної ділянки, оскільки відповідні формулювання в рішення відсутні. Вказане також свідчить про відсутність юридичного факту передачі спірної земельної ділянки ДП «Вищедубечанський лісгосп» у постійне користування. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази щодо належного затвердження та погодження долучених до позову планово-картографічних матеріалів. З матеріалів справи не вбачається, що інформація про накладення земельних ділянок, наведена у листі ВО «Укрдержліспроект», є результатом проведених топографо-геодезичних робіт, на наданих графічних матеріалах відсутній підпис сертифікованого інженера-геодезиста, при тому що на публічній кадастровій карті межі земельних ділянок ДП «Вищедубечанське лісове господарство» відсутні. Викладене свідчить по неточність та недостовірність інформації, що міститься у зазначених документах, а тому вони не можуть прийматися судом в якості доказів з огляду на приписи ч.6 ст. 81 ЦПК України. Тож у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження віднесення спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення, за захистом права державної власності щодо якої звернувся позивач, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.06.2023 року замінено у цивільній справі третю особу Державне підприємство «Вищедубечанське лісове господарство», залучивши до участі в розгляді цієї справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», в особі філії «Вищедубечанське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.08.2023 року у справі призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам ТОВ «Український інститут незалежних судових експертиз», провадження у справі зупинено. 28.11.2023 року до суду з Українського інституту незалежних судових експертиз надійшло повідомлення про оплату рахунку та клопотання про надання додаткових документів для проведення експертизи. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.11.2023 року поновлено провадження у цивільній справі. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.12.2023 року задоволено заяву заступника керівника Київської обласної прокуратури про забезпечення позову у зазначеній цивільній, накладено арешт та заборонено державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників на земельну ділянку площею 0,2500 га з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404, яка належить [PERSON] . Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.12.2023 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Боднар Б.Є. та витребувано у Державного підприємства «Науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» належним чином завірені координати поворотних точок меж земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні філії «Вищедубечанське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» в повному об`ємі із семизначних цифр до коми, двозначних цифр після коми в Державній геодезичній мережі SC-63, або SC-2000, які є складовою документації із землеустрою на підставі якого видавався Державний акт на право постійного користування землею від 24 вересня 1998 року серії ІІ-КВ №003309, на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області, а також витребувано у Державного підприємства «Ліси України» належним чином завірені планово картографічні матеріали лісовпорядкування 2014 року земель лісогосподарського призначення які перебувають у постійному користуванні філії «Вищедубечанське лісове господарство» ДСГП «Ліси України». 06.01.2024 року на виконання ухвали суду від 26.12.2023 року до суду від ДП «Ліси України» надійшли наступні докази: належним чином завірені копії плану лісонасаджень ДП «Вищедубечанське лісове господарство» за 2014 рік та Проекту організації та розвитку лісового господарства» інв. № 22/12 прим. №1. 07.03.2024 року до суду від директора ДП «Науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» Кіро А. надійшов лист вих. № 9-0.22-38/2-24 від 05.03.2024 року, в якому повідомив про неможливість надання у встановлені терміни запитуваної інформації. 07.06.2024 року до Вишгородського районного суду Київської області через підсистему «Електронний суд» від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404 є земельною ділянкою лісового фонду, відноситься до земель лісогосподарського призначення та перебуває в постійному користуванні Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Вищедубечанське лісове господарство», як правонаступника ДП «Вищедубечанське ЛГ». Доказами належності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення є державний акт серії ІІ-КВ №003309 від 24.09.1998 року, матеріали лісовпорядкування 2003 та 2014 років та лист ВО «Укрдержліспроект» від 30.12.2020 року № 456. Лісовпорядкування ведеться і що до земель, на які одержані державні акти, і що до земель, постійні користувачі яких визначені за п. 5 Прикінцевих Положень ЛК України. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів (ч. 5 ст. 48 ЛК України). Так лісовпорядкування здійснюється щодо земельних ділянок на яких були отримані державні акти, на підставі їх даних. Лісовпорядкування на всій території України ведеться Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням ВО «Укрдержліспроект» за єдиною системою в порядку, встановленому Державним агентством лісових ресурсів України. Інформація надана ВО «Укрдержліспроект» є належним доказом по справі, що підтверджує накладання спірної земельної ділянки із землями лісгоспу. Відповідно, надання доказів про проведення затвердження матеріалів лісовпорядкування не є обов`язковим для доведення факту права постійного лісокористування. Крім того, відповідно до вимог законодавства будь-яких рішень щодо вилучення та/або погодження зміни цільового призначення відведеної у приватну власність спірної лісової ділянки - не приймалися. Ні ДП «Вищедубечанське лісове господарство», ні Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі Філії «Вищедубечанське лісове господарство» згоди на вилучення земельної ділянки з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404 не надавало. Також вилучення земельних лісових ділянок, а також зміна їх цільового призначення, відноситься до виключної компетенції Кабінету Міністрів України та з обов`язковим погодженням органу з питань лісового господарства. З огляду на вищевикладене просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 17.06.2024 року до суду надійшла заява заступника керівника Київської обласної прокуратури про зміну предмету позову. 01.07.2024 року до суду від директора ДП «Науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» Кіро А. надійшов лист вих. № 9-0.22-105/2-24 від 24.06.2024 року, в якому зазначив, що відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2021 року, справа № 757/33185/21-к був здійснений тимчасовий доступ до речей і документів що перебувають у володінні ДП «Науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» у кримінальному провадженні № 42021000000000556 від 16.03.2021 року. Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 30.06.2021 року вилучено технічну документацію по виготовленню державного акта про право постійного користування землею Вище-Дубечанському держлісгоспу (Страосільське, Пірнівське, Ровжицьке лісництво) на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.08.2024 року прийнято заяву заступника керівника Київської обласної прокуратури та змінено предмет позову у цивільній справі, постановлено в подальшому розглядати справу з урахуванням зміненого предмету позову. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.10.2024 року у справі призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам ТОВ «Український інститут незалежних судових експертиз», провадження у справі зупинено. 25 лютого 2025 року до суду від ТОВ «Український незалежний інститут судових експертиз надійшов висновок експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 414/02-2025 від 14.01.2025 року. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.02.2025 року поновлено провадження у цивільній справі. У підготовчому судовому засіданні 24.07.2025 року ухвалою занесеною в журнал судового засідання, внесено зміни до відомостей про третю особу та залучено до участі у справі Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», в особі філії «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.07.2025 року Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.09.2025 року занесеною в журнал судового засідання, Київське обласне та місту Києву управління лісового та мисливського господарства виключено з кола учасників справи у зв`язку з ліквідацією юридичної особи. Прокурор у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення із викладених у позові підстав. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та недоведеності. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення прокурора, представників відповідача та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що Рішенням Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 23.10.2020 року № 796-46-VII затверджено проект землеустрою про відведення земельної ділянки у власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404 площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах с. Лебедівка Вишгородського району Київської області, вилучено зазначену земельну ділянку із земель запасу Лебедівської сільської ради та передано [PERSON] безкоштовно у приватну власність. На підставі вищевказаного рішення державним реєстратором Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області Демидюк Ю.М. 15.12.2020 року зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404 площею 0,2500 га, про що внесено інформацію до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2252615932218. Згідно з інформацією ВО «Укрдержліспроект» від 30.12.2020 №456 земельна ділянка з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404 розташована в межах 2 виділу 68 кварталу Пірнівського лісництва ДП «Вищедубечанський лісгосп», відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2003 року, та в межах 4 виділу 617 кварталу Лебедівського лісництва ДП «Вищедубечанський лісгосп», відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 року. Відповідно до інформації ДП «Вищедубечанське лісове господарство» від 22.12.2020 №06-46/547 земельна ділянка з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404 накладається на землі державного лісового фонду, право постійного користування якими посвідчується державним актом на право постійного користування ДП «Вищедубечанський лісгосп». Відповідно до листа Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» від 04.02.2021 №09-21/40 на запит прокуратури, щодо надання копій матеріалів лісовпорядкування та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою надаються матеріали лісовпорядкування 2014 року та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-КВ №003309, матеріали лісовпорядкування за 2003 рік на підприємстві не збереглися. Згідно відповіді від ГУ Держгеокадастру у Київській області від 25.08.2022 вих. №29-10-0.221-3744/2-22, земельна ділянка з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404, що належить [PERSON] вільна від перетинів з будь-якими земельними ділянками. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України). Згідно із ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. ЄСПЛ звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, §35). Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ для всіх потреб. Отже розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення в межах сіл, селищ Вишгородського району на даний час покладено на Вишгородську районну адміністрацію, у відповідності до вимог ст. 122 ЗК України. Тож прокурор доводячи у своєму позові, що спірна земельна ділянка накладається на землі лісового фонду, правомірно звернувся з вказаним позовом в інтересах держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 122 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у межах їхніх територій передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Рада міністрів Автономної Республіки Крим на території Автономної Республіки Крим передає земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст, що не входять до складу певного району, та за межами населених пунктів для всіх потреб, а також погоджує передачу таких земель у власність або у користування районними державними адміністраціями на їхній території для будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо). Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря, а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 та 9 ст. 149 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1, 2 та 7 ст. 20 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель. Згідно зі ст. 55 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках; полезахисними лісовими смугами на землях сільськогосподарського призначення. Відповідно до ст. ст. 56,57 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення. Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. Відповідно до ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташовування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Відповідно до частини першої та другої статті 50 Закону України «Про землеустрій» визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Відповідно до ст. 48 ЛК України у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим, заявляючи певні позовні вимоги особа повинна нести тягар їх доказування. Положеннями статей 77, 78 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, водночас, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з п. 3 ст.12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства, необхідно враховувати пункт 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України (див. висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-224 цс 14). Так пунктом 5 Розділу VII Прикінцевих положень ЛК України встановлено, що до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. На момент виникнення спірних правовідносин, а саме 23.10.2020 року зазначений пункт діяв у такій редакції, до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, що до набрання чинності цим Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. Натомість в матеріалах справи відсутні докази щодо державної реєстрації права постійного користування третьою особою спірною земельною ділянкою, сам по собі державний акт про право постійного користування землею не свідчить про державну реєстрацію такого права у встановленому законом порядку. Тож в даному випадку права постійного користування земельною ділянкою відповідно до пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України, може бути підтверджено в тому числі планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. Законодавцем визначено, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Разом з тим, позивачем до позовної заяви не додано матеріалів лісовпорядкування, які б відповідали вимогам чинного законодавства та підтверджували б відношення оспорюваної земельної ділянки до земель лісового фонду, як такі, що не містять координати поворотних точок меж земель лісового фонду, інформацію про систему координат та іншу необхідну інформацію за допомогою якої встановлюється місцерозташування (місцеположення) земельних ділянок, з ідентифікацією спірної земельної ділянки, яка за версією позивача накладається на землі державного лісового фонду, зокрема шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі. Не містить таких даних і долучений до позовної заяви державний акт на право постійного користування серії ІІ-КВ № 003309. Лист ВО «Укрдержліспроект» від 30.12.2020 №456 з доданими до нього документами, на які, окрім іншого, посилається прокурор на підтвердження заявлених позовних вимог, не містить інформації щодо виїздів фахівців землевпорядників на місце розміщення земельної ділянки, проведення огляду земельних ділянок в натурі, замірів чи будь-яких інших досліджень, а також те, що відповідні межі кварталів, виділів та земельних ділянок накладались на відповідний фрагмент з публічної карти відповідним спеціалістом у вказаній галузі знань. Так з матеріалів справи не вбачається, що інформація про накладення земельних ділянок , наведена у листі ВО «Укрдержліспроект», є результатом проведених топографо-геодезичних робіт, на наданих графічних матеріалах відсутній підпис сертифікованого інженера-геодезиста, при тому що на публічній кадастровій карті межі земельних ділянок ДП «Вищедубечанське лісове господарство» відсутні. Викладене свідчить по неточність та недостовірність інформації, що міститься у зазначених документах. Наданий позивачем проект організації та розвитку лісового господарства також не має доказового значення для цієї справи, адже не встановлює ніяких обставин, а є лише перспективними планами (на майбутнє), які відображують наміри такого розвитку. Натомість у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2022 року у справі №619/2766/19, викладено висновок, що доказами накладення однієї земельної ділянки на іншу повністю чи частково або відсутність такого накладення, у разі розбіжності у правовстановлюючих документах на землю та/або документації із землеустрою, є документи, сформовані кадастровим реєстратором в межах процедури державної реєстрації земельної ділянки за заявою власника або користувача, майбутнього власника або користувача, або висновки експерта у земельно-технічній експертизі. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом 17.09.2024 у справі №686/27476/21. Так, відповідно до висновку за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 14.01.2025 року № 414/02-2025 встановлено, що земельна ділянка площею 0,2500 га відводилася [PERSON] за рахунок земель комунальної власності, земель запасу, не наданих у власність чи користування, віднесена до категорії земель житлової забудови, яка розташована в межах села Лебедівки і могла одночасно перебувати у комунальній та державній власності і відноситися до земель лісогосподарського призначення. Земельна ділянка з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404, яка відведена та передана у власність [PERSON] на підставі рішення Лебедівської сільської ради Вишгородського району від 13.10.2020 № 746-46-VII відносилась до земель запасу сільської ради, перебувала у комунальній власності Лебедівської сільської ради, яка була віднесена до земель житлової забудови визначена ст. 19 та Главою 6 Земельного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами. Межі земельних ділянок ДП «Вищедубечанське лісове господарство» згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2013-2015 років на момент виділення земельної ділянки 3221884001:32:017:0404 у власність [PERSON] , були не визначені. Земельна ділянка з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404 не вкладається на землі лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні філії «Вишедубечанське лісове господарство» ДСГП Ліси України» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003309 від 24.09.1998, розташовані на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області, оскільки відводилась за рахунок земель запасу сільської ради, які перебували у комунальній власності Лебедівської сільської ради та була віднесена до земель житлової забудови визначені ст. 19 та Главою 6 Земельного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами. Так під час дослідження поставлених перед експертом питань, останньою встановлено наступне. Враховуючи інформацію, яка міститься в матеріалах справи, можливо встановити, що земельна ділянка площею 0,2500 га відводилася [PERSON] за рахунок земель комунальної власності, земель запасу, не наданих у власність чи користування, віднесена до категорії земель житлової забудови, яка розташована в межах села Лебедівки і не могла одночасно перебувати у i комунальній державній лісогосподарського призначення Точне місцеположення земельних ділянок в натурі (на місцевості), їх межі, площа та конфігурація, а також точне місцеположення меж населених пунктів, визначаються за геодезичними координатами 1963 року (SC63), координатами місцевих систем координат, які в утворені від СК-42 (за умови координатами Державної геодезичної референцної системи координат УСК-2000 (USC2000), та іншими координатами, які зв`язані із системою координат їх переобчислення УСК-2000. Координати геодезичні (геодезические координаты; geodetical coordinates; geodatische Koordinaten/pi): широта і довгота, що визначають положення точки на поверхні еліпсоїда і відповідно на карті. В матеріалах справи (а.с. 133-136, том № 2), на земельну ділянку [PERSON] , яка розташована в с. Лебедівка Вишгородського району Київської області, містяться координати поворотних точок земельної ділянки допомогою, яких можливо встановити місцеположення (місцерозташування) земельної ділянки з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404 та схема прив`язки межових знаків до об`єктів і контурів місцевості. В листі директора ДП «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 05.03.2024 № 9-0.22-38/2-24 (а.с.84, 85 том № 3), зазначено: «....щодо витребування у державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» завірених копій координат поворотних точок меж земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні філії «Вищедубечанське лісове господарство» ДСГП «Ліси України», що є складовою документації із землеустрою, на підставі якої видавався державний акт на право постійного користування землею від 24.09.1998 р. ІІ-КВ № 003309 повідомляємо наступне..... ...З урахуванням цього та через відсутність виробничих приміщень для розміщення Підприємства у місті Києві, другі примірники матеріалів Виконаних науково-технічних робіт із землеустрою, що містять великий обсяг та графічної документації, було переміщено до його текстової Житомирської філії, і на теперішній час вони не систематизовані...». В листі директора ДП «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 24.06.2024 № 9-0.22-105/2-24 (a.c.130 том № 3), зазначено: «...На додаток до листа ДП «Науково-дослідний інституту землеустрою від 15.03.2024 № 9-0.22-39/2-23 «Щодо документації із землеустрою» надаємо наступну інформацію. Відповідно до ухвали Печерського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року, справа № 757/33185/21-к був здійснений тимчасовий доступ до речей і документів, що перебувають у володінні ДП «Науково-дослідний інституту землеустрою» y кримінальному провадженні № 42021000000000556 від 16.03.2021 р. Згідно протоколу доступу до речей і документів від 30.06.2021 р. вилучено технічну документацію по виготовленню державного акту на право постійного користування землею «Вище-Дубечанському держлісгоспу» (Старосільське, Пірнівське, Ровжицьке лісництво) на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області).». Дослідивши «фрагменти з публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталу 68 Пірнівського лісництва та кварталів 604 і 617 Лебедівського лісництва ДП «Вищедубечанський лісгосп» і межами Таксаційних виділів у відповідності до матеріалів лісовпорядкування 2003, 2014 роки та межами земельних ділянок згідно з поданими кадастровими номерам», можливо зазначити, що конфігурація кварталів суттєво відрізняються одна від одної. Також, в матеріалах справи (а.с. 38, том № 1) міститься схема, яка надана листом директора ДП «Вищедубечанський лісгосп» від 04.02.2021 № 09-21/40 (малюнок № 6), на якому зображено квартал 617. Водночас необхідно зазначити, що на даній схемі відсутні: масштаб, координати поворотних точок меж, координатна сітка та ін. Лісовпорядкувальні планшети складаються по матеріалам топографо-геодезичних робіт. При опрацюванні польових матеріалів топографо-геодезичної зйомки вираховуються координати точок кутів поворотів теодолітних ходів і зносяться до координатної відомості. Тобто, планшети лісовпорядкувальні, як картографічні матеріали, місцевості) при умові, якщо планшети завірені в органах землеустрою того зокрема, визначають місце розташування земельних ділянок в натурі (на геодезичну мережу з зазначенням геодезичної інформації, зокрема номери району, де проводяться лісовпорядні роботи та відображають відповідну точок кутів повороту інструментально знятих кордонів, румби і довжини ліній. Отже, схеми, які знаходяться в матеріалах справи на яких зображено 4 виділ 617 квартал (а.с. 44, 45, 47, том № 3, а.с. 38 том № 1), не містить інформацію про систему координат, відсутня геодезична інформація, отримана за результатами проведених польових робіт, зокрема, картографічна основа, координатна сітка, номери точок кутів повороту інструментально знятих кордонів, румби і довжини ліній та ін. В матеріалах лісовпорядкування, відсутня будь-яка інформація про матеріалами топографо-геодезичних зйомок за результатами яких повинен був складний геожурнал та формуляр-документ, у якому записуються всі основні дані вибраної технологічної схеми і точності знімання, відомості 100 прийняту систему координат і висот, що суперечить Інструкції з проведення лісовпорядкування в єдиному державному лісовому фонді СРСР. затвердженої постановою Державного комітету CPCP господарству від 12.09.1985 № 4, Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11.12.1986, Інструкцією з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженою наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру від 09.04.1998 № 56. Отже, надані планово-картографічні матеріали лісовпорядкування не містять інформацію про систему координат за допомогою яких можливо встановити місцерозташування земельних ділянок. В державному акті на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 003309, зокрема на «Плані зовнішніх меж землекористування» відображена конфігурація, площа, довжини ліній (виноска мір ліній), опис меж земельних постійне користування Вище-Дубечанському держлісгоспу (малюнок № 7). Водночас на «Плані зовнішніх меж землекористування» відсутня формація, за допомогою якої можливо встановити місцерозташування (місцеположення) земельних ділянок (земель лісового фонду), а саме: всі поворотні точки меж земельної ділянки та всі точки, закріплені в натурі (на місцевості) довгостроковими межовими знаками, передбачені п. 2.3. 2.4 Інструкції № 28. Також, необхідно зазначити, що згідно державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 003309, зокрема «План зовнішніх меж землекористування», Вище-Дубечанському держлісгоспу передані 22 земельні ділянки, з них: - ділянки з № 1 по № 8 та з № 12 по № 21 - мають видовжену форму, межують з каскадом Київської ГЕС і ГАЕС, дренажним каналом, захисною Дамбою та іншими суміжними землекористувачами. Отже, ділянки знаходяться між дамбою, яка розділяє Київське море і сушу та Хотянівською захисною дамбою, в середині яких проходить дренажний (обвідний) канал. - ділянки під № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № 23 (згідно опису меж), межують з Старосільським лісництвом в межах Хотянівської сільської ради, КСП ім. Шолуденка в межах Лебедівської сільської ради та Лебедівською сільською радою. Ділянки під № 22-№ 23 межують: - від А до Б - Пірнівське лісництво в межах Вищедубечанської сільської ради; - від Б до В - Пірнівське лісництво в межах Нижчедубечанської сільської ради; - від В до Г- р-п «Деснянський» в межах Нижчедубечанської сільської ради; - від Г до Д - Пірнівське лісництво в межах Нищедубечанської сільської ради; - від Д до Е - Старосільське лісництво в межах Хотянівської сільської ради; - від Е до Є- КСП ім. Шолуденка в межах Лебедівської сільської ради; - від Є до Ж - Лебедівська сільська рада; - від Ж до А - КСП ім. Шолуденка в межах Лебедівської сільської ради. Порівнюючи конфігурацію земельної ділянки, яка зображена на схемі (а.с. 38, том № 1, а.с. 44, 45, 47 том № 3 малюнок № 8) та конфігурацію земельної ділянки, яка ображена на Плані зовнішніх меж землекористування в державному акті серія II-KB № 003309 (a.c.35, том № 1, малюнок № 9) можливо зазначити, що ділянки між собою суттєво відрізняються площею та конфігурацією, більш того, земельна ділянка з подібною конфігурацію, яка зображена на схемі взагалі відсутня на державному акті. Тож надані матеріали лісовпорядкування 2013-2015 року містять інформацію про: таксаційні описи лісів: відомість визначення розрахункової лісосіки та проектний період; фонди рубок, лісовідновлення, лісорозведення, лісових ділянок, та нелісових земель, які не підлягають лісорозведенню, відомості запроектованих лісогосподарських заходів; планово-картографічні матеріали в паперовому вигляді без картографічної основи; матеріали поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, протоколи лісовпорядних нарад; таблиці врахування пропозицій та зауважень: обґрунтування розрахункових лісосік визначених Порядком № 749, при цьому не визначають межі земельних ділянок ДП «Вищедубечанське лісове господарство» згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування на момент виділення земельної ділянки з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404 у власність [PERSON] . Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003309 від 24.09.1998, виданий на землі лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні філії «Вишедубечанське лісове господарство» ДСГП «Ліси України», що розташовані на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області, не містить інформацію передбачену п.п. 2, 2.1-2.4 Інструкції № 28, що унеможливлює встановити місцеположення, місцерозташування земель лісового фонду, відображених в даному акті. Водночас, на офіційних сайтах, зокрема (https://kadastr-service.com.ua/), міститься інформація про землі лісового фонду на яку присвоєно кадастровий номер 3221884000:34:164:0001, конфігурація, яка дуже подібна до конфігурації ділянки зображеній в державному акті серії ІІ-КВ № 003309 від 24.09.1998. При цьому, земельна ділянка кадастровим номером 3221884001:32:017:0404 знаходиться орієнтовано на відстані 1330 м від земель лісового фонду на яку присвоєно кадастровий номер 3221884000:34:164:0001. Отже, межі земельних ділянок ДП «Вищедубечанське лісове господарство» згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування в момент виділення земельної ділянки 3221884001:32:017:0404 у власність [PERSON] були не визначені та не встановлені, зазначена земельна ділянка не накладається на землі лісогосподарського призначення. Зазначений висновок експерта позивачем належними, допустимими та достатніми в своїй сукупності доказами не спростовано, тож суд погоджується з відповідним висновком за результатами проведення земельно-технічної експертизи. Отже, матеріали лісовпорядкування, та інші долучені до матеріалів справи стороною позивача документи не містять координати поворотних точок, меж земель лісового фонду, інформацію про систему координат та іншу необхідну інформацію за допомогою якої встановлюється місцерозташування (місцеположення) земельних ділянок, у зв`язку з чим не можливо встановити місцеположення (місцерозташування) земель лісового фонду, які знаходяться на праві постійного користування третьої особи. Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували час, спосіб, вид системи координат, кваліфікацію виконавця, яким було проведено топографо-геодезичні та картографічні роботи, кадастрові зйомки (комплекс робіт, спрямованих на вивчення необхідних топографічних елементів місцевості щодо пунктів геодезичної мережі (зокрема, меж земельних ділянок з їх найменуваннями, кількісними та якісними показниками) і нанесення їх на планшет, за наслідками яких було визначено координати поворотних точок, зокрема, й кварталів на які встановлено накладення. Тож право постійного користування ДСГП «Ліси України» на спірну земельну ділянку, як і її накладання на землі лісового фонду прокурором не доведено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 23.10.2020 року № 796-46-VII, яким затверджено проект землеустрою про відведення земельної ділянки та передано у власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3221884001:32:017:0404 площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах с. Лебедівка Вишгородського району Київської області прийнято зазначеним органом місцевого самоврядування в межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного на той час законодавства. Отже, враховуючи приписи змагальності та диспозитивності судового розгляду, позовні вимоги прокурора є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 9 ст.158 ЦПК України слід скасувати заходи забезпечення позову, застосовані у цій справі згідно ухвали суду від 04.12.2023 року. З урахуванням положення ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed