Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

16 червня 2025 року до суду звернулась [PERSON] , через свого представника [PERSON] , з позовом до КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира розташована на 5-му поверсі п`ятиповерхового будинку. 01 квітня 2025 року під час сильної зливи потік дах над квартирою за адресою: [ADDRESS] , що призвело до затоплення вищезазначеної квартири. 02 квітня 2025 року комісією було складено акт про залиття/аварію, що трапилась на системі центрального опалення, холодного водопостачання або відведення, конструктивних елементів. Так відповідно до зазначеного акту комісією, складено про наступне: «зафіксовані сліди залиття: Кімната 1 стіна (плями на фарбованій стіні) прибл. 3 м2; Кімната 1 стеля (плями на фарбованій стелі) прибл. 1 м2 ; Кімната 2 стіна (плями та відшарування фарби на фарбованому гіпсокартоні та фарбованій стіні) прибл. 4 м2; Кімната 2 стеля (плями та відшарування фарби на фарбованій стелі) прибл. 4,5 м2 ; Кімната 2 підлога (вологі сліди на паркеті) прибл. 4 м2 ; Кімната 3 стеля (плями на фарбованій стелі) прибл. 0,5 м2. Причиною залиття, аварії є: Залиття відбулося внаслідок протікання покрівлі по [ADDRESS] . Висновки і рекомендації комісії: працівниками підприємства були виконані ремонтно- запобіжні заходи на покрівлі задля недопущення протікання атмосферних осадів до квартири. В подальшому покрівля потребує капітального ремонту. До переліку послуг підприємства, не входить проведення кап.ремонту покрівлі.». Відповідач є виконавцем послуг з утримання будинку і прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язаний утримувати в належному технічному стані указаний житловий будинок і проводити його поточний ремонт. З метою встановлення майнових збитків, що завдані позивачці в результаті залиття квартири за адресою: [ADDRESS] , суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ВІКОНТ-КОНСАЛТИНГ» складено звіт № ЗН01-2804/25 про оцінку вартості матеріального збитку завданого внаслідок ушкодження квартири шляхом затоплення за адресою: [ADDRESS] , згідно якого вартість матеріального збитку завданого внаслідок ушкодження об`єкта оцінки на дату оцінки складає 122 878 грн. 10 коп. 19 травня 2025 року представником позивачки на електронну адресу відповідача було направлено претензію щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. 26 травня 2025 року КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР надало письмову відповідь, у якій відмовилось у добровільному порядку відшкодувати завдані збитки. У зв`язку з викладеним позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 122 878 грн. 10 коп. та 4 550 грн. витрат на проведення належної оцінки збитку майна. Крім того, враховуючи те, що квартиру, власником якої є позивачка, було ушкоджено внаслідок залиття та те, що внаслідок ушкодження цього майна, вона перенесла певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості певний час повноцінно використовувати свою власність, клопотами на пошук коштів для ремонту, витрачанням зусиль на проведення ремонту, витрати часу на відновлення порушеного права, пов`язаного зі зверненнями до КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР, зверненням до суду, вона має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди. У зв`язку з викладеним позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. та судові витрати по справі. (а.с.1-5) Ухвалою судді від 17 червня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. (а.с.50) 30 червня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову, оскільки аварія, яка виникла, будь-яким чином не пов`язана з діями та невиконанням покладених обов`язків на управителя КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР. (а.с.53-55) В підготовче засідання 18 серпня 2025 року сторони по справі не з`явились, від представника позивачки надійшла заява про проведення засідання за його відсутності та в якій він просив призначити справу до судового розгляду. (а.с.61) Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 18 серпня 2025 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 08 вересня 2025 року. (а.с.а.с.63, 64) В судове засідання 08 вересня 2025 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 06 жовтня 2025 року. (а.с.67) В судове засідання 06 жовтня 2025 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 17 листопада 2025 року. (а.с.70) В судовому засіданні 17 листопада 2025 року за участю представника відповідача та в режимі відеоконференції представника позивачки було з`ясовано думку сторін щодо позовної заяви, досліджено письмові докази та оголошено перерву до 04 грудня 2025 року - для підготовки до судових дебатів. (а.с.76) В судове засідання 04 грудня 2025 року з`явився представник позивачки, представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному засіданні було ухвалено закінчити з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, перейти до судових дебатів, заслухано промову представника позивачки у судових дебатах та ухвалено перейти до стадії ухвалення рішення, яке буде оголошено 12 грудня 2025 року. (а.с.77) Представник позивачки у судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви. Заслухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 06.03.2025 р. та копією витягу з Державного реєстру речових прав. (а.с.а.с.47, 48) Відповідач КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР є управителем багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . (а.с.39) 02 квітня 2025 року комісією у складі: майстра виробничої дільниці Івана Волкова, майстра виробничої дільниці [PERSON] , майстра виробничої дільниці [PERSON] , затвердженого начальником дільниці КП «Жилсервіс-5» ДМР [PERSON] , було складено акт про залиття/аварію, що трапилась на системі центрального опалення, холодного водопостачання або відведення, конструктивних елементів. Так відповідно до зазначеного акту комісією, складено про наступне: «зафіксовані сліди залиття: Кімната 1 стіна (плями на фарбованій стіні) прибл. 3 м2; Кімната 1 стеля (плями на фарбованій стелі) прибл. 1 м2 ; Кімната 2 стіна (плями та відшарування фарби на фарбованому гіпсокартоні та фарбованій стіні) прибл. 4 м2; Кімната 2 стеля (плями та відшарування фарби на фарбованій стелі) прибл. 4,5 м2 ; Кімната 2 підлога (вологі сліди на паркеті) прибл. 4 м2 ; Кімната 3 стеля (плями на фарбованій стелі) прибл. 0,5 м2. Причиною залиття, аварії є: Залиття відбулося внаслідок протікання покрівлі по [ADDRESS] . Висновки і рекомендації комісії: працівниками підприємства були виконані ремонтно- запобіжні заходи на покрівлі задля недопущення протікання атмосферних осадів до квартири. В подальшому покрівля потребує капітального ремонту. До переліку послуг підприємства, не входить проведення кап.ремонту покрівлі.». (а.с.10) Відповідно до звіту № ЗН01-2804/25 про оцінку вартості матеріального збитку завданого внаслідок ушкодження квартири, шляхом затоплення, за адресою: [ADDRESS] , від 31 березня 2025 року, вартість матеріального збитку завданого внаслідок ушкодження об`єкта оцінки на дату оцінки складає 122 878 грн. 10 коп. (а.с.11-37) 19 травня 2025 року представником позивачки на електронну адресу відповідача було направлено претензію щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. 26 травня 2025 року КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР надало письмову відповідь, у якій відмовилось у добровільному порядку відшкодувати завдані збитки. (а.с.9) 24 січня 2020 року КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР, яке є переможцем конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків за об`єктом № 9, та співвласники багатоквартирних будинків, що розташовані за адресою: об`єкт № 9 уклали договір № 9 про надання послуги з управління багатоквартирними будинками, що входять до об`єкту № 9. За домовленістю сторін договір набирає чинності з 01.03.2020 р. (а.с.40-44) Відповідно до п.1 Договору № 9 від 24.01.2020 р. управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирними будинками, що входять до об`єкту № 9, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю зазначену послугу згідно з вимогами законодавства України та умовами цього Договору. Згідно п.п.3 п.5 Договору кожен із співвласників має право на відшкодування збитків, завданих його майну, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуги з управління. Відповідно до п.п.1, 4, 6, 8 п.8 Договору управитель зобов`язаний: забезпечувати належне утримання спільного майна багатоповерхового будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і умов договору; своєчасно проводити підготовку будинку в осінньо-зимовий період; своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням співвласниками послуги з управління, що виникли з його вини; інформувати співвласників багатоквартирного будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно п.17 Договору управитель несе відповідальність за: невиконання та/або неналежне виконання умов цього договору; за шкоду заподіяну спільному майну, правам та законним інтересам співвласників внаслідок невиконання або неналежного виконання управителем своїх обов`язків; за шкоду заподіяну третім особам внаслідок невиконання або неналежного виконання ним своїх обов`язків. Відповідно до п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна). Відповідно до п.п.1, 4, 7 ч.4 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний: забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; інформувати співвласників багатоквартирного будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку; за рішенням співвласників багатоквартирного будинку та в межах виділених ними коштів організовувати виконання та виступати замовником робіт з капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з розділом 1 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 (далі - Правила), балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також: веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також, забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець послуг - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Відповідно до розділу 2 Правил технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів робот технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може враховувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що належать до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі). Водночас поточний ремонт - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Поточний ремонт повинен проводитись з періодичністю, яка забезпечує ефективну експлуатацію будівлі з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту, реконструкції) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт або реконструкцію. Організація поточного ремонту жилих будинків повинна проводитися відповідно до нормативно-правових та нормативно-технічних документів з організації і технології поточного ремонту жилих будинків. Поточний ремонт виконується виконавцем послуг власними силами або із залученням підрядних організацій. Неналежне виконання такими підрядними організаціями взятих на себе договірних зобов`язань є підставою цивільно-правової відповідальності, проте не звільняє виконавця послуг від власних зобов`язань. Згідно з п.п.4.4.1, 4.4.2 Правил під час експлуатації будинку необхідно забезпечувати відсутність дефектів конструктивних елементів даху. Інженерно- технічні працівники виконавця послуг повинні знати вузли несучих конструкцій і стан покрівлі, особливо в місцях сполучення з водостоками, будівельними конструкціями та устаткуванням, що проходить через покрівлю. Відповідно до п.4.4.8 Правил м`які покрівлі, що не мають захисних покривних шарів, один раз у 3 - 6 років покривають захисним шаром (фарбою або мастикою з втопленими у неї дрібним гравієм чи грубозернистим піском тощо). Згідно Додатку 2 до п.2.1.5 Правил періодичність профілактичного обслуговування елементів жилих будинків: покрівлі 3-6 місяців. Відповідно до Додатку 3 до п.2.1.5 Правил встановлені граничні строки невідкладної ліквідації виявлених несправностей елементів жилих будинків: протікання покрівлі (руберойд, толь) - 5 днів. Отже, виходячи із наведеного, саме відповідач, як балансоутримувач багатоквартирного будинку, та відповідно до умов договору, повинен нести відповідальність за спричинення шкоди власникові квартири у будинку. Верховний Суд в постанові від 21.02.2018 року у справі № 381/1957/15 висловив правову позицію, що аналогічні спірним правовідносини є деліктними. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Із врахуванням визначених цивільним процесуальним законодавством принципів змагальності й диспозитивності саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності їх вини в завданні шкоди позивачу. Оскільки відповідач є управителем багатоквартирного будинку, то саме він зобов`язаний утримувати в належному технічному стані вказаний житловий будинок і проводити його поточний ремонт. Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача позивачці було завдано збитків на суму 122 878 грн. 10 коп. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з цим, суд критично оцінює доводи відповідача викладені у відзиві що до відмови в задоволенні позову, оскільки жодних належних та достатніх доказів на спростування доводів позивачки відповідачем не надано, а судом не встановлено. Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч.1, п.п.2, 3 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин. Положення ст.1167 ЦК України містять загальні підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями, складовими елементами яких є: шкода, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Суд вважає доведеними обставинами, що відповідач завдав позивачці моральної шкоди, його дії були протиправними та винними, а також наявність причинного зв`язку між ними. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачці, суд враховує характер правопорушення, глибину її душевного страждання, обумовлених ушкодженням її майна, дискомфортом у вигляді неможливості певний час повноцінно використовувати свою власність, клопотами на пошук коштів для ремонту, витрачанням зусиль на проведення ремонту, витрати часу на відновлення порушеного права, пов`язаного зі зверненнями до КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР, зверненням до суду, ступінь вини відповідача, а відтак суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди в розмірі заявленого позивачкою. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1 419 грн. 42 коп., а також вона понесла витрати, пов`язані із розглядом справи (витрати на проведення належної оцінки збитку майна) у розмірі 4 550 грн. (п.2 ч.2 ст.133 ЦПК України), а відтак, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір та витрати на проведення належної оцінки збитку майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved