Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Заявлені вимоги у позовній заяві та додаткових поясненнях обґрунтовувала тим, що 07 лютого 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2024 року по справі №369/11189/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач зазначала, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом із нею, у дитини наявні особливі потреби для життєдіяльності та розвитку, а саме: - дитина має генетичне захворювання (печінки), хворобу «Жільберта», яке невиліковним та потребує постійного прийому ліків та постійний (нагляд) обстеження (гастроентеролога, педіатра, невроптолога), оскільки перебуває на диспансерному обліку в ДНУ «Центр інноваційних технологій охорони здоров`я» ДУС (протягом вересня позивачем було витрачено на обстеження та ліки дитини приблизно 15 000,00 грн); - дитина має захворювання «Стеноз» з 4 років, яке перейшло в захворювання «Бронхіальна Астма», користується балончиком «Беродуал», яких має бути не менше 5 шт. в наявності; - дитина з 2020 року відвідує Гімназію «Нова Ера» - річний одноразовий внесок станом на 2024 рік становить 18000,00 гривень та щомісячний платіж за навчання складає 9500,00 грн, щороку оплата на навчання змінюється; - у зв`язку з наявністю проблем із серцем, які виявлено у 2023 році і проблеми з дихальними шляхами, лікарем було рекомендовано займатися дитині - плаванням, у зв`язку цим [PERSON] з 2013 року відвідує платні індивідуальні тренування (під наглядом тренера) з плавання в спортивному комплексі «Every Day Fitness» - одне заняття коштує 800,00 грн (у середньому 4 заняття в місяць); - дитині потрібно індивідуальне харчування, у зв`язку з захворюваннями «Жільберта». Протягом вересня - лютого 2024, 2025 року [PERSON] були понесені витрати на лікування дитини, а саме: - консультації лікарів: кардіолога, невролога, гастроентеролога, дослідження дихальних шляхів, яким встановлено, що у дитини легені без лікарського засобу працюють на 48%, а при використанні лікарського засобу Беродуал працюють на 55,51%, що є нижчий за норму 111%. Витрати за обстеження дитини в ДУС становили в розмірі 9492,95 грн, згідно Акту №54/Д; - заключення лікаря-травматолога про отримання травми руки переломом фаланги пальців правої кінцівки зі зміщенням; - проходження курсу лікування в санаторії «Карпатія», який спеціалізується на профілактиці та лікуванні захворювань печінки та дихальних шляхів, вартість путівки на 6 днів становила близько 20 000 грн; - відвідування стоматолога; - консультації дитячого психолога, оскільки у дитини були панічні атаки та нестійка психіка у зв`язку з перехідним віком, яка виражалася у агресивній поведінці. Враховуючи наявність у дитини захворювань та за рекомендацій лікарів [PERSON] потребує постійного приймання ліків та періодичне відвідування санаторно-курортних закладів, які займаються підтримкою його життєдіяльності (лікування хвороби Жильбера). Також, не менше одного разу в рік відпочинок на морі для зменшення приступів астми у дитини, що забезпечувалося позивачем до 2022 року. На даний час у зв`язку із війною відпочинок дитини на території України є неможливий та потребує виїзду за кордон. Крім того, дитину направлено в Інститут пульмонології для з`ясування причини не наповнення організму достатньою кількістю кисню. Протягом всього часу дитині потрібно здавати аналізу, для визначення ліків, які він повинен приймати протягом всього життя, оскільки хвороба Жильбера (генетичне захворювання, яке передалося зі сторони відповідача) є невиліковною. При цьому позивач зазначила, що раз на рік дитина повинна проходити повне обстеження лікарів (невролога, кардіолога, гастроентеролога, окуліста та інших), що нею протягом всього життя дитини забезпечувалося. Також, зазначила, що 16 квітня 2025 року їй, [PERSON] , встановлено ІІ групу інвалідності. Окрім цього, позивач у додаткових поясненнях вказує, що протягом 2025 року нею були понесені витрати на додаткові обстеження та лікування дитини, а саме: - Консультації лікарів: кардіолога, невролога, гастроентеролога, окуліста, імунолога та інших лікарів зокрема, консультація лікаря в НДСЛ «Охмадит» дослідження дихальних шляхів, яким встановлено, що у дитини проблеми з дихальними шляхами; - Проходження курсу лікування в санаторії Карпатія в період з 24 жовтня 2025 року по 31 жовтня 2025 року (без проживання та харчування), який спеціалізується на профілактиці та лікуванні захворювань печінки та дихальних шляхів. Під час додаткового обстеження у лікаря-імунолога, було виявлено у [PERSON] герпес ІV та VI типу. Герпес VI типу вражає нервову систему, зокрема мозок, у зв`язку з цим лікарем неврологом направлено [PERSON] на обстеження головного мозку, для виключення хвороби розсіяний енцефаліт. У зв`язку з виявлення герпесу VI типу у [PERSON] , дитячим лікарем неврологом Державної наукової установи Центр інноваційних технологій охорони здоров`я ДУС його поставлено на постійний облік. Оскільки хвороба Жильбера та Герпес VІ типу є невиліковними хворобами, протягом усього часу дитині потрібно здавати аналізи для визначення ліків, які необхідно приймати протягом всього життя. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем [PERSON] було надано наступні письмові докази: - договір №3008 від 30 серпня 2024 року між [PERSON] та ТзОВ Заклад загальної середньої освіти Святопетрівська Гімназія Нова Ера в особі директора Антонової Ю.М.; - додаток № 1 до договору №3008 від 30 серпня 2024 року про пакет послуг з метою забезпечення дитині [PERSON] інтелектуального та фізичного розвитку; - додаток №2 до договору №3008 від 30 серпня 2024 року щодо особливостей дитини; - додаток № 3 до договору №3008 від 30 серпня 2024 року, щодо правил та тарифів Гімназії Нова ЕРА, згідно якого щорічний внесок становить 18 000 грн та оплачується при вступі дитини до гімназії, щоденне відвідування загальний пакет становить 9 500 грн; - додаток №4 до договору №3008 від 30 серпня 2024 року, щодо інформації про батьків та відповідальних осіб; - копію огляду у лікаря гастроентеролога від 03 вересня 2024 року з відповідними рекомендаціями; - копію договору про медичне обслуговування №776/2018Д від 28 вересня 2018 року між [PERSON] та ДНУ Науково практичний центр профілактичної та клінічної медицини ДУС; - копію квитанцій про оплату медичного обстеження, відвідування психолога (згідно із зазначенням у призначені платежу); - виписку з історії пацієнта: [PERSON] від 26 вересня 2024 року; - акт №54/Д надання медичних послуг від 16 січня 2025 року; - копію санітарно-курортної книжки №41 на ім`я [PERSON] ; - копію актів виконаних робіт із зазначенням надання певної послуги та її оплати; - копії платіжних інструкцій за медичне обслуговування за договором №776/18Д (згідно із призначенням платежу); - результати досліджень пацієнта [PERSON] та інші письмові докази. На підставі викладеного, позивач просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 25 000 гривень, але не менше 25% від усіх його доходів, щомісячно, починаючи від дати подання позовної заяви і до повноліття дитини. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. При цьому подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, щодо заочного рішення не заперечує. У судове засідання [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, жодних заяв та пошту суду не надсилав. У відповідності до статей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. На підставі ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до статті 268 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 07 лютого 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2024 року по справі №369/11189/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітній син [PERSON] проживає разом із матір`ю, у дитини наявні особливі потреби для життєдіяльності та розвитку, що підтверджується долученими до позовної заяви письмовими доказами. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Виходячи з положень статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів. Тобто, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому, ст. 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач [PERSON] , батько дитини, є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, інших утриманців та соціальних зобов`язань, що в сутності впливає на матеріальне становище, також суду не надано, крім того, відповідач не скористався правом подати докази на спростування заявлених вимог. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, з урахуванням положень статей 182, 183 Сімейного кодексу України суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання дитини з боку позивача, для забезпечення належного матеріального утримання дитини та її гармонійного розвитку, тому вважає, що розмір аліментів, який буде стягуватись на утримання дитини - [PERSON] , повинен бути встановлений у розмірі 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) грн, щомісячно, починаючи з дати звернення із даним позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд присуджує до сплати аліментів відповідачу, починаючи з 14 жовтня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що із поданої позовної заяви вбачається, що заявлена позовна вимога про стягнення аліментів, обґрунтована у тому числі і в необхідності стягнення додаткових витрат на дитину. При цьому предметом судового розгляду є лише стягнення аліментів, оскільки в ході судового розгляду позивачем не було конкретизовано свої позовні вимоги в частині суми, які вона просить стягнути як аліменти та додаткові витрати на дитину. Звідси, суд роз`яснює, що у випадку необхідності стягнення додаткових витрат на утримання дитини, позивач не позбавлений можливості звернутися із відповідним позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: partial