Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.07.2025 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа Одеська універсальна товарна біржа «Центр», про визнання дійсним договору №Н/96-0606 купівлі-продажу нерухомого майна від 06.06.1996 року квартири [ADDRESS] , зареєстрований в Одеській універсальній товарній біржі «Центр». В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що квартира [ADDRESS] , належить на праві власності в рівних частках: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору №Н/96-0606 купівлі-продажу нерухомого майна від 06.06.1996 року. Позивачка вказує, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] померли, у зв`язку з чим станом на подання позову немає жодного власника квартири [ADDRESS] . Також, позивачка зазначає, що рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси від 29.05.2025 року було задоволено заяву [PERSON] за участю заінтересованих осіб: Одеської міської ради, державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Савицької О. Ю. про встановлення факту родинних відносин. Встановлено факт родинних відносин між померлим [PERSON] , [INFO] , та його померлим батьком [PERSON] , 1931 року народження, матір`ю [PERSON] , 1935 року народження, та рідним братом [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивачка вказує, що вона є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , внаслідок чого відкралась спадщина на належне останньому за життя майно, а остання є єдиною спадкоємицею до майна померлого чоловіка. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що визнання дійсним спірного договору є необхідним, оскільки з підстав його не нотаріального посвідчення, що не потребувалось на час його укладення, наразі тягне недійсність даного правочину, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з позовом щодо захисту своїх прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою суду\~від 18.07.2025\~року вказану\~позовну заяву\~залишено без\~руху. 21.07.2025 року на виконання ухвали суду представником позивача надано до суду заяву про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору. Дослідивши подані до суду документи, суддею встановлено, що позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст.\~175-177 ЦПК України, позивачем виконані вимоги ухвали суду від 18.07.2025 року, підстави для залишення позовної заяви без руху або відмови у відкритті провадження, визначених у ст. 185, 186 ЦПК України, відсутні. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.07.2025 року, вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. 02.09.2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 02.09.2025 року задоволено. Витребувано з Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської Ради належним чином завірені підтверджуючі документи про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , з зазначенням даних про останнього власника цього майна, за яким зареєстровано право власності. 10.12.2025 року на виконання ухвали суду від Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської Ради надійшли витребувані судом докази. 05.11.2025 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивачка та її представник у судове засідання призначене на 10.12.2025 року не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, однак представника останньої 10.12.2025 року до суду надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання призначене на 10.12.2025 року також не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, однак про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Інші учасники справи про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Статтею 128\~ЦПК\~України\~передбачено,\~що\~суд\~повідомляє учасників\~справи\~про\~дату,\~час\~і\~місце судового\~засідання\~чи\~вчинення відповідної\~процесуальної\~дії,\~якщо\~їх\~явка є\~не\~обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається зокрема фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. На виконання положень ч.6 ст. 187 ЦПК України судом 13.03.2025 року було отримано відповідь з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, у відповідності до якої інформація про реєстрацію місця проживання [PERSON] на території міста Одеси - відсутня. Оскільки, з отриманої судом відповіді встановлено, що інформація щодо зареєстрованого місця проживання у місті Одесі відповідачки відсутня, повідомлення останньої про дату, час і місце проведення судового засідання здійснювалось шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України,\~з опублікуванням якого, відповідачка у відповідності до приписів ч.11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленою належним чином. Одночасно,\~судом здійснювалось\~повідомлення останньої\~про дату,\~час і\~місце проведення\~ судових\~засідань\~шляхом скерування\~судових\~повісток,\~разом\~з\~копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви разом з додатками до неї за зазначеною позивачем у позові адресою, а саме за адресою: [ADDRESS] , однак уся поштова кореспонденція, яка була скерована для вручення відповідачці, повернута до суду без вручення. Таким чином, відповідачка про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлена належним чином, однак,\~у встановлений судом строк не скористалась процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, про причини неявки до судового засідання суд не повідомила. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 10.12.2025 року за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 06 червня 1996 року уклали з [PERSON] , яка діяла від імені та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Масаловим В. В. від 19.04.1996 року за №1074, договір купівлі-продажу №Н/96-0606 нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 11, даний договір у відповідності до вимог, встановленими ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Одеська універсальна товарна біржа «Центр», в «Журналі реєстрації договорів за об`єктами нерухомості», за реєстраційним № Н/96-0606 від 06.06.1996 року. 20.06.1996\~року Одеським\~міським бюро\~технічної інвентаризації\~за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності в рівних частках на квартиру [ADDRESS] . Реєстраційний запис зроблено 20.06.1996 року за реєстровим номером 1886 у реєстровій книзі 120доп на сторінці 50, що підтверджується наданою на виконання ухвали Київського районного суду міста Одеси від 02.10.2025 року відповіддю Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради за вих. №60745/04-04 від 04.12.2025 року. З наявних в матеріалах справи свідоцтв про смерть вбачається, що: [PERSON] помер [INFO] у віці 81 рік, про що 05.03.2013 року складено актовий запис відповідний №2353 (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ); [PERSON] померла [INFO] у віці 68 років, про що 22.09.2004 року складено актовий запис відповідний №8503 (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ); [PERSON] , помер [INFO] у віці 44 роки, про що 05.03.2013 року складено актовий запис відповідний №8865 (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Також, [INFO] у віці 55 років помер інший співласник вказаної квартири [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №2115 від 26.09.2024 року. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , судом також встановлено, що 08 грудня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану у Київському районні Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між громадянами України: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що 08.12.2015 року зроблено актовий запис №2672 що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Під час реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Отже, померлий [INFO] [PERSON] був чоловіком позивачки - [PERSON] . Судом також встановлено, що 06.03.2025 року [PERSON] звернулась до Хаджибейського районного суду міста Одеси з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме що її чоловік [PERSON] , померлий [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , а також рідним братом [PERSON] . Рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси від 29.05.2025 року по цивільній справі №521/3470/25 заяву [PERSON] за участю заінтересованих осіб: Одеської міської ради, державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Савицької О. Ю. про встановлення факту родинних відносин, задоволено. Встановлено факт родинних відносин між померлим [PERSON] , [INFO] , та його померлим батьком [PERSON] , 1931 року народження, матір`ю [PERSON] , 1935 року народження, та рідним братом [PERSON] , [INFO] . Вказане рішення набрало законної сили 30.06.2025 року. Приймаючи вищевикладені встанволені судом обставини, в межах заявлених позовних вимог суд зазанчає наступне. Внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина (ч.1 ст.1220 ЦК України). Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності з ч. 1\~ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Отже, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відкрилась спадщина на належне йому за час життя майно у тому числі на частку квартири [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги до майна померлого за законом є його дружина - позивачка [PERSON] . На підставі вищевикладеного, позивачка, як спадкоємцем до майна [PERSON] , померлого [INFO] , була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом, оскільки позбавлена можливості прийняти спадщину після смерті свого чоловіка. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~з ч.1 ст. 2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як вже встановлено судом, 06.06.1996 року між [PERSON] , яка діяла від імені та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Масаловим В. В. від 19.04.1996 року за №1074 та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №Н/96-0606 нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] Відповідно до пункту 6 спірного договору, квартира продана з торгів за 600000000,00 карб., які отримані продавцем до підписання договору та належить новим власникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. У вказаному договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право позивачки з реалізації своїх прав, як спаджкоємця під час оформлення своїх спадкових прав. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором №Н/96-06-06 від 06.06.1996 року купівлі-продажу нерухомого майна його сторонами виконані у повному обсязі покупцям була передана у власність квартира [ADDRESS] , а продавцю передані грошові кошти за продану квартиру. Таким чином, сторонами правочину усі вимоги, що ставилися до біржової угоди на момент її укладення, були виконані. Згідно з\~ч. 1 ст. 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до\~\~\~ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. \~Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. \~Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. \~При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі вищевикладеного, оцінивши усі докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його істотні умови та повністю виконали взяті на себе зобов`язання, тому враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачкою у позові не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача. На підставі вищевикладена

Outcome: approved