Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-11 00:00:00

16 липня 2025 року до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку або до закінчення навчання, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. В обґрунтування позову зазначено, що 26.05.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області було складено актовий запис № 68, який було розірвано за рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області у справі № 195/12/18 від 12.02.2018 р. Від шлюбу у подружжя є двоє дітей: син, [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] . Після фактичного закінчення подружніх відносин діти проживають із матір`ю та повністю знаходяться на її утриманні. 07.03.2017 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області у справі № 195/303/17-ц було стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. 07.03.2017 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області у справі № 195/227/18 було змінено розмір аліментів, який було встановлено рішенням суду від 07.03.2017 p., та стягнуто з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 19.02.2018 р. і до досягнення дітьми повноліття. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, відповідно, обов`язок сплати аліментів за рішенням суду від 10.08.2018 р. у відповідача припинився. Повнолітній [PERSON] є студентом денної форми навчання закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Запорізький професійний коледж готельно-ресторанного бізнесу» з 01.09.2022 р. по 30.06.2026 p., що підтверджується довідкою за вих. №150 від 11.03.2025 р. Син, [PERSON] , у зв`язку із тим, що навчається на денній формі навчання (бюджетна група) не може працевлаштуватися та забезпечувати себе самостійно, оскільки це буде негативно відображатися на успішності та в подальшому у професійній діяльності. Враховуючи зазначене, [PERSON] не має власних джерел доходу й потребує постійної матеріальної підтримки, зокрема, на оплату канцелярії, освітніх курсів, на проїзд, харчування, купівлю одягу та інші особисті потреби. У добровільному порядку відповідач ніяк не допомагає, не зважаючи на те, що він може надавати матеріальну допомогу, оскільки позивачці відомо, що [PERSON] є діючим військовослужбовцем та отримує сталий дохід. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їхніх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного за батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітньою дочкою, сином. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 751/4312/16-ц (провадження № 61-9737св18) вказано, що «вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.» Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення. У зв`язку із зазначеним, позивачка змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у порядку ст. 199-200 СК України. Ухвалою судді Олександрівський районний суд міста Запоріжжя від 28.07.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Просила його задовольнити з підстав викладених у позові. 21.10.2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Безуглої А.В. до суду надійшов відзив на позову, в якому в задоволенні позовних вимог [PERSON] представник відповідача просила відмовити в повному обсязі та зазначила наступне. У відзиву зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має сам син, який продовжує навчатися, а також той із батьків, з яким він проживає. З тексту позовної заяви вбачається, що позивач проживає по [ADDRESS] . Натомість, повнолітній [PERSON] проживає у Німеччині, продовжує навчання безоплатно дистанційно, отримує стипендію. Відповідач систематично в добровільному порядку надає фінансову допомогу сину шляхом переводу коштів на банківську карту повнолітнього [PERSON] . У судовому засіданні представник відповідача адвокат Безугла А.В. заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиву. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріли справи приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 26.11.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області було складено актовий запис № 68. Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 26.11.2005 року відділом РАЦС Томаківського РУЮ Дніпропетровської області ЗАГС, актовий запис № 68. Після розірвання шлюбу прізвище позивача [PERSON] змінено на дошлюбне - « [PERSON] » (а.с. 14-15). Від спільного шлюбу мають двох дітей: сина, [PERSON] , [INFO] та сина, [PERSON] , [INFO] . 10.08.2018 \~ \~ \~ \~року рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області позов [PERSON] (прож. за адресою: [ADDRESS] ) до [PERSON] (прож. [ADDRESS] ) про зміну розміру аліментів - задоволено. Змінено розмір аліментів, який було встановлено рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 p., та стягувати аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] ( [INFO] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] ) у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісяцд, починаючи стягувати з 19.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. (а.с.16-19) Виконавчий лист по справі, виданий на підставі заочного рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 р. по справі № 195/303/17-ц про стягнення аліментів відкликано, та після закінчення його виконання станом на день набрання законної сили рішенням суду, повернути до суду, що його видав. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 31211256026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) (а.с. 16-19). [INFO] [PERSON] досяг повноліття, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 13). Як вбачається з матеріалів справи, повнолітній [PERSON] є студентом 3 курсу, групи КК-132 «Кухар; кондитер», денної форми навчання, бюджетної групи в Закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Запорізький професійний коледж готельно-ресторанного бізнесу», термін закінчення навчання 30.06.2026 року, що підтверджується довідкою від 11.03.2025 за № 150 та відповіддю від 14.10.2025 за № 660 (а.с. 20, 33). Згідно довідок про доходи ЗП (ПТ)О «Запорізький ПКГРБ» від 14.10.2025 за № 087 [PERSON] навчається безоплатно та за період з 01.09.2022 по 31.12.2022 без урахування аліментів отримав загальну суму доходу у розмірі 5000 грн.; за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 - у розмірі 15134,86 грн.; за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 - у розмірі 16250,66 грн.; за період з 01.01.2025 по 30.09.2025 - у розмірі 11415 грн.( а.с. 34-37). Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд критично ставиться та не бере до уваги надані в якості доказів платіжні інструкції, надані стороною відповідача через неможливість ідентифікації отримувача платіжної послуги (а.с. 38-45). Разом з цим, суд враховує власноруч написану [PERSON] заяву, яка була додана до суду 18.11.2025 року, відповідно до якої, [PERSON] підтверджує добровільне надання грошової допомоги з боку відповідача [PERSON] шляхом надсилання на його банківську картку коштів. Відповідно до ст.ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В пункті 20 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК ( 2947-14 ) право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Заявою від 18.11.2025 року беззаперечно підтверджено факт окремого проживання повнолітнього [PERSON] від позивачки та відповідача у Німеччині, куди [PERSON] виїхав 18.03.2025 р., про що він безпосередньо вказав у заяві. В судовому засіданні [PERSON] визнала вказаний факт, представник відповідача, також, його не оспорювала. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що повнолітній [PERSON] не проживає разом з матір`ю за однією адресою, а вони мешкають в різних країнах, що позбавляє [PERSON] на право звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Разом з цим, суд наголошує, що повнолітній [PERSON] , не позбавлений можливості, за наявності підстав, самостійно звернутись до суду з позовом до батьків або одного з них про стягнення аліментів на своє утримання у зв`язку з навчанням, у відповідності до положень ст. 199 СК України. Документально підтверджені судові витрати, понесені сторонами, у справі відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed