Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на її користь аліменти на період навчання, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання або досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що відповідач по справі є її батьком. За рішенням Козятинського міськрайонного суду № 12-600/2009р від 21.04.2009 батько сплачував аліменти на її утримання до досягнення 18-річного віку. На даний час вона навчається у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського ІІІ-ІV рівня акредитації на денній (бюджетній) формі навчання за ступенем вищої освіти бакалавр, факультет фізичного виховання та спорту. У зв`язку з навчанням потребує додаткових матеріальних витрат на своє утримання, такі як проїзд до місця навчання, коштів на харчування, придбання одягу та взуття, засобів гігієни, необхідної літератури та канцелярських товарів для навчання тощо. Відповідач працює, має стабільний дохід, тому має можливість утримувати свою повнолітню дочку у зв`язку з навчанням. Ухвалою суду від 10.03.2025 провадження у цивільній справі за даним позовом відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якій просив частково задовольнити позовні вимоги, вказав що відповідач готовий сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку. В обгрунтування вказав, що позивачка навчається бюджетній формі навчання, для студентів вищих навчальних закладів передбачена стипендія у розмірі 2000 грн, а підвищена становить 2910 грн., водночас довідки про свої доходи не надала, та свідомо замовчала дану обставину. Окрім цього, відсутні відомості про графік її навчання, оскільки, якщо є вільний час, вона може мати змогу підробляти і частково забезпечувати себе. Просив врахувати, що відповідач перебуває в офіційному шлюбі з [PERSON] , в якому має спільну дитину яку необхідно утримувати, також він утримує дитину дружини [PERSON] від першого шлюбу, яка перенесла у 10 річному віці інсульт, а тому потребує додаткових обстежень і лікування. У 2019 році його дружина потрапила у ДТП, після якого стан її здоров`я значно погіршився, вона кожних 6 місяців проходить лікування та обстеження. Крім цього, відповідач є годувальником для своєї матері, оскільки вона на пенсії та є особою із встановленою інвалідністю. Враховуючи наведене, сплачувати аліменти у зазначеному розмірі немає матеріальної можливості, однак він бажає брати участь у вихованні та розвитку дитини, а тому згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку. Позивач подала до суду відповідь на відзив, у якому підтримала позовні вимоги та вказала наступне. Всупереч наведеним доводам відповідача, заперечує факт отримання стипендії, що підтверджується доданою довідкою. Вказала, що у дитини теперішньої дружини відповідача є батько, який має її забезпечувати, у разі несплати аліментів вона має право на отримання державної матеріальної допомоги. Щодо матеріального стану, відповідач, намагається ввести в оману суд щодо свого матеріального становища, оскільки згідно щорічної декларації особи за 2024 рік, його заробітна плата за рік складає 456661,00 грн, що становить 38055,08 грн. на місяць, також він отримав дохід від надання майна в оренду на суму 17800,00 грн. Окрім того, в його власності є дві земельні ділянки. Також у його власності є автомобіль, який придбаний у 2020 році за 81000,00 грн., водночас згідно відкритих джерел, вартість такого автомобіля складає близько 20000,00$, що більше ніж в 10 разів перевищує задекларовану суму. Стосовно наведених обставин відповідачем, позивач зазначає що такі обставини існували і на момент її утримання до досягнення 18 річного віку, та не заважали відповідачу сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини. Представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив у якому вказав наступне. Щодо сплати аліментів на сина від першого шлюбу теперішньої дружини, [PERSON] за отриманням тимчасової матеріальної допомоги від держави не зверталась, аліменти сплачуються у розмірі 1500-2000 грн. несистематично. Стосовно доходів відповідача, то доводи позивача є дещо викревлиними, дохід складає 308 379,00 грн. з якого ще утримуються податки, окрім цього у цю суму також входять: матеріальна допомога на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, надбавки за вислугу років. Таким чином доходи не є такими високими, як про це вказує позивачка. Автомобіль, на який посилається позивачка, придбаний за суму вказаній у декларації. Відомості про вартість авто, що додаються до відповіді на відзив, не є об`єктивними, оскільки вартість в них становить за автомобіль в ідеальному стані, що не можна сказати про транспортний засіб за який йде мова. Враховуючи наведене, відповідач просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку з дати видачі рішення суду і до закінчення навчання, або досягнення 23-річного віку. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.05.2013. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 24.06.2010, [PERSON] та [PERSON] 24.06.2010 розірвали шлюб, дружина повернула дошлюбне прізвище " [PERSON] ". На підставі рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21.04.2009 у справі №2-600/2009р., з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитино вісімнадцятирічного віку. [PERSON] навчається на першому курсі (строки навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028) денної (бюджетної) форми навчання за ступенем вищої освіти бакалавр, факультет фізичного виховання і спорту Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського ІІІ-ІV-го рівнів акредитації, що підтверджується копією довідки від 28.11.2024 №14/2344. 24.04.2012 [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] яка після укладення шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] ". Від даного шлюбу подружжя має сина - [PERSON] , [INFO] , який згідно матеріалів справи має підгостру стадію ГПМК за ішемічним типом в базальних ядрах зліва - басейн центральних гілок МІ сегменту лівої СМА. Також [PERSON] має дитину від першого шлюбу - сина [PERSON] , [INFO] , батько якого аліменти сплачує несистематично та має відповідну заборгованість. Відповідно до копії виписки із історії хвороби №2177 від 29.05.2024, комп`ютерної томографії голови від 13.02.2017, протоколу магнітно-резонансної томографії головного мозку від 23.08.2023, виписки із історії хвороби №4786 від 15.11.2024 тощо, має наслідки перенесеної важкої ВЧМТ (перелому склепіння черепа з переходом на основу черепа, забою головного мозку 11.02.2017), страждає: посттравматичною енцефалопатією; поттравматиячним кохлеоневритом; стійким цефалгічний церебростенічним синдромом; розсіяною неврологічною симптоматикою; синдромом внутрішньочерепної гіпертензії; частими 3-4 рази в тиждень судинними кризами. [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи у зв`язку з загальним захворюванням, що підтверджується копією посвідчення № [NUMBER] від 29.11.2006 (доказів на підтвердження твердження того, що дана особа є матір`ю відповідача, не надано). Відповідно до довідки про доходи від 06.05.2025, [PERSON] за період з вересня 2024 по квітень 2025 немає доходу. Також відповідно до копії довідки від 30.04.2025 [PERSON] навчається на 1 керсі заочного відділення факультету психології, комунікації та перекладу Державного університету "Київський авіаційний інститут", спеціальність - 053 "Психологія", термін навчання з 01.09.2024 по 28.02.2029. Згідно квитанцій про оплату, матір`ю позивача сплачено за навчання [PERSON] у ДНЗ ДУ "Київський авіаційний інститут" 29.08.2024 та 26.02.2025 по 13450,00 грн. Відповідно до декларації [PERSON] за 2024 рік, у його власності перебуває: житловий будинок площею 66,6 кв.м., земельна ділянка площею 18288 кв.м., земельна ділянка площею 3231 кв.м. У 2020 році його дружиною набуто право власності на автомобіль Nissan Patrol, 2004 року випуску, за 81000,00 грн. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3 статті 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Отже за змістом вищенаведених положень закону обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у власній Постанові від 24.02.2016 по цивільній справі №6-1296цс15, роз`яснено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Враховуючи, що повнолітня [PERSON] навчається на денній формі навчання, вона позбавлена можливості працювати, а тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням, однак, доказів понесених ним витрат на проживання, придбання необхідної літератури та канцелярських товарів для навчання тощо, на які вона посилається у своєму позові як на підставу, - не надано. А тому і відсутнє належне обґрунтування, та доведення обставин того, що аліменти саме у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку відповідача, є необхідними. Відповідно до ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, регулюються самостійними нормами матеріального права, якими такий обов`язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу, суд дійшов до висновку, що відповідач доказів неможливості сплати аліментів не надав, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує на теперішній час навчання, Виходячи з вимог закону, обставин справи та позицій сторін, а також враховуючи те, що батьки обоє повинні приймати участь у матеріальному утриманні та вихованні дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на навчання дочки у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання або досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, що буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме витрат, пов`язаних із розглядом справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому, відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. У позовній заяві позивач зазначає, що понесла витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн., які просить стягнути з відповідача. На підтвердження вказаного, нею не надано жодного документу. Згідно з ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, зміст наведених норм законодавства вказує на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду №810/3213/16 від 04.08.2020, № 640/15803/19 від 05.08.2020. Зважаючи на те, що на підтвердження понесених витрат позивачем не надано належних доказів для підтвердження витрат на правничу правову допомогу, суд відмовляє позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу. На підставі наведеного та

Outcome: partial